Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

[PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернулась до суду з позовом\~до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ), третя особа: Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Мариненко Віта Анатоліївна (далі третя особа, Приватний нотаріус Мариненко В.А.), в якому просить розірвати договір довічного утримання від 17.08.2012 року, укладений між позивачем та відповідачем, посвідчений Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Семенченком І.М. (далі Приватний нотаріус Семенченко І.М.) за № 1682. В обґрунтування позову позивач зазначає, що вона є одинокою людиною, яка в силу свого віку часто хворіє і потребує сторонньої допомоги. У серпні 2012 року до позивача звернулась [PERSON] (далі [PERSON] ) та запропонувала їй послуги з утримання. 17.08.2012 року позивач уклала з [PERSON] договір довічного утримання, за умовами якого позивач зобов`язана передати у власність [PERSON] належну їй квартиру [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язалась забезпечувати позивача утримуванням довічно на умовах договору, а саме, згідно з п.п. 2.1, 2.2 договору: надавати позивачу допомогу у вигляді матеріального забезпечення з утримання (догляду) щомісячно у розмірі 1\~100,00 грн., ця сума підлягає індексації у порядку, встановленому законом; забезпечення придбання продуктів харчування, згідно із замовленням позивача за його кошти; надання побутових послуг (прання постільної білизни один раз на 10 днів, послуги перукарні один раз на квартал, волога уборка приміщень квартири один раз на сім днів, ремонт побутової техніки по мірі необхідності; забезпечення належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів на середню суму 60 грн. на місяць чи 720 грн. на рік. Згідно з п. 4.3 вказаного договору довічного утримання цей договір може бути розірвано за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін в судовому порядку. Відповідно до п. 3.2.6 цього договору у разі смерті набувача майна обов`язки за договором переходять до тих спадкоємців, до яких перейде відчужувана за цим договором квартира. За відсутності у набувача майна спадкоємців або їхньої відмови від цього договору квартира повертається відчужувачеві. З моменту укладення цього договору [PERSON] припинила надавати позивачу будь-яку допомогу матеріального характеру, а також жодного разу не виконала умови договору щодо матеріального утримання у розмірі 1\~100,00 грн. щомісячно, не надавала допомогу у вигляді закупівлі продуктів харчування, лікарських засобів, прибирання, прання тощо. У квітні 2023 року [PERSON] померла. [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 1988 року, відповідно, він є спадкоємцем після смерті [PERSON] , отже, обов`язки з утримання позивача перейшли до [PERSON] . Проте, [PERSON] також не виконує обов`язки за спірним договором довічного утримання. Посилаючись на зазначені обставини, на підставі ст.ст. 749, 751, 755, 756, 1216, 1218, 1268 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) позивач звернулась до суду з указаним позовом. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 18.02.2025 року прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Мариненко В.А., про розірвання договору довічного утримання та призначено у справі підготовче судове засідання на\~01.04.2025 року. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 01.04.2025 року клопотання представника позивача адвоката Давиденко О.С. про витребування доказів задоволено. Витребувано від Приватного нотаріуса Мариненко В.А. копію спадкової справи № 4/2023, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 17.06.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 14.07.2025 року. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач у судове засідання не з`явився; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином; відзив на позов не подав. Згідно з ч. 8\~ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що згідно з договором довічного утримання (догляду) від 17.08.2012 року, посвідченим Приватним нотаріусом Семенченком І.М. 17.08.2012 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1682, [PERSON] , (відчужувач), [INFO] , передає, а [PERSON] (набувач) отримує у власність квартиру на умовах цього договору, натомість набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням (доглядом) довічно. Згідно з п. 1.2 цього договору квартира, що відчужується за даним договором, [ADDRESS] . Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 вказаного договору матеріальне забезпечення з утримання (догляду), яке щомісячно має надаватися відчужувачеві, оцінюється сторонами на суму 1\~100,00 грн. за їх взаємною згодою. Вказана сума підлягає індексації у порядку, встановленому законом. Утримання (догляд) визначається сторонами у вигляді: а) забезпечення відчужувача житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваній квартирі. Кожна зі сторін має право користуватися допоміжними приміщеннями та службами квартири; б) забезпечення придбання продуктів харчування, згідно із замовленням відчужувача за його кошти; в) наданням побутових послуг (прання постільної білизни один раз на 10 днів, послуги перукарні один раз на квартал, волога уборка приміщень квартири один раз на сім днів, ремонт побутової техніки по мірі необхідності; г) забезпечення належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів на середню суму 60 грн. на місяць чи 720 грн. на рік. Згідно з п. 3.1.2 зазначеного договору відчужувач має право вимагати розірвання договору у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків за цим договором. Відповідно до п. 3.2.1 набувач зобов`язаний в установлені строки та в необхідному обсязі довічно здійснювати надання матеріального забезпечення та догляду відчужувачеві згідно з п. 2 цього договору. За п. 3.2.6 вищевказаного договору у разі смерті набувача майна обов`язки за договором переходять до тих спадкоємців, до яких перейде відчужувана за цим договором квартира. За відсутності у набувача майна спадкоємців або їхньої відмови від цього договору квартира повертається відчужувачеві. Згідно з п. 4.3 цього договору довічного утримання цей договір може бути розірвано за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін в судовому порядку. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 31.01.2025 року № 410760002 власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору довічного утримання від 17.08.2012 року № 1683. Згідно з матеріалами спадкової справи № 04/2023, заведеної 02.10.2023 року Приватним нотаріусом Мариненко В.А., щодо спадщини померлої [INFO] [PERSON] , спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є, зокрема, [PERSON] . Звертаючись до суду з даним позовом, позивач в обґрунтування позовних вимог про розірвання договору довічного утримання (догляду) від 17.08.2012 року № 1683 зазначає, що з моменту укладення цього договору [PERSON] припинила надавати позивачу будь-яку допомогу матеріального характеру, а також жодного разу не виконала умови договору щодо матеріального утримання у розмірі 1\~100,00 грн. щомісячно, не надавала допомогу у вигляді закупівлі продуктів харчування, лікарських засобів, прибирання, прання тощо. Після смерті [PERSON] , її спадкоємець [PERSON] , до якого перейшли обов`язки з утримання позивача, також не виконує обов`язки за спірним договором довічного утримання. За загальним правилом ст.ст.\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1\~ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України\~цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Згідно зі\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 626 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.\~629 ЦК України). За договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно (ст. 744 ЦК України). Положення цієї норми свідчать, що законодавець, передбачивши можливість визначення в договорі обов`язків як з утримання, так і догляду, розмежував указані поняття. Так, утримання характерне для зобов`язань майнового характеру, в той час як догляд, з-поміж іншого, може полягати в конкретних діях, турботі та опікуванні набувача над відчужувачем у силу його похилого віку та потребі в сторонній допомозі. Згідно з п. 1 ч. 1 ст.\~755\~ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Положення цієї норми\~не містить визначення неналежного виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання, а тому, вирішуючи зазначене питання, суд має враховувати конкретні обставини справи, а також умови договору довічного утримання та положення\~ст. 651 ЦК України, якою визначені загальні підстави для зміни або розірвання договору. Частиною 2 ст. 651 ЦК України\~визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є набуття відчужувачем права власності на майно, яке було ним передане (ч. 1 ст. 756 ЦК України). Отже відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину в судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов. З матеріалів справи вбачається, що набувач за оскаржуваним договором довічного утримання (догляду) [PERSON] померла [INFO] . За матеріалами спадкової справи № 04/2023, заведеної 02.10.2023 року Приватним нотаріусом Мариненко В.А., щодо спадщини померлої [INFO] [PERSON] , спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є, зокрема, [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті Згідно з п. 3.2.6 договору довічного утримання (догляду) від 17.08.2012 року № 1683 у разі смерті набувача майна обов`язки за договором переходять до тих спадкоємців, до яких перейде відчужувана за цим договором квартира. За відсутності у набувача майна спадкоємців або їхньої відмови від цього договору квартира повертається відчужувачеві. Отже, якщо набувач за договором довічного утримання помер, правонаступництво щодо майна та обов`язків за договором довічного утримання може виникнути, якщо спадкоємець прийняв спадщину після смерті набувача. Таким чином, суд приходить до висновку, що права та обов`язки [PERSON] за договором довічного утримання (догляду) від 17.08.2012 року № 1683 перейшли до [PERSON] . Зміст п. 1 ч. 1 ст.\~755 ЦК України\~свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення грошовим утриманням, доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій. Відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину у судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов, при цьому саме відповідач мав би убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог статей\~12,\~81 ЦПК України\~повинен надати суду докази відсутності цих обставин, на які посилається позивач (постанова Верховного Суду від 24.06.2021 року у справі № 644/1566/19). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст.\~81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України). З матеріалів справи вбачається, що сторони в оспорюваному договорі довічного утримання (догляду) (п.п. 2.1, 2.2) погодили обов`язки набувача за цим договором здійснювати матеріальне забезпечення з утримання (догляду), яке щомісячно має надаватися відчужувачеві, у розмірі 1\~100,00 грн., що підлягає індексації у порядку, встановленому законом. Утримання (догляд) визначено сторонами у вигляді, зокрема, забезпечення придбання продуктів харчування, згідно із замовленням відчужувача за його кошти; надання побутових послуг (прання постільної білизни один раз на 10 днів, послуги перукарні один раз на квартал, волога уборка приміщень квартири один раз на сім днів, ремонт побутової техніки по мірі необхідності; г) забезпечення належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів на середню суму 60 грн. на місяць чи 720 грн. на рік. Разом з тим, відповідач не надав суду на виконання вимог ст.ст. 12,\~81 ЦПК України\~доказів відсутності обставин щодо невиконання ним умов оспорюваного договору довічного утримання, на які посилається позивач. Під час розгляду справи у судовому засіданні були допитані свідки, показання яких враховуються судом при встановленні даних, що є доказами відповідно до ст. 76 ЦПК України. Так, свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що [PERSON] не виконує обов`язки за спірним договором довічного утримання, не забезпечує [PERSON] грошовим утриманням, придбанням продуктів харчування, лікувальних засобів, надання побутових послуг. З огляду на зазначене, установивши, що з моменту укладення оскаржуваного договору довічного утримання набувачем не здійснювалось передбачене п.п. 2.1, 2.2 цього договору забезпечення відчужувача грошовим утриманням, доглядом, допомогою, зокрема, не виконувались дії з: надання матеріального забезпечення щомісячно у розмірі 1\~100,00 грн.; не забезпечувалось придбання продуктів харчування, лікувальних засобів, надання побутових послуг, у зв`язку з чим набувачем порушено свої обов`язки за оспорюваним договором довічного утримання, суд приходить до висновку про наявність передбачених ч. 1 ст.\~755 ЦК України\~підстав для розірвання оскаржуваного договору довічного утримання на вимогу відчужувача. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, а відтак, про задоволення позову в повному обсязі. За приписами ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. 1\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем сплачено судовий збір за подання позову до суду в розмірі 1\~211,20 грн. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1\~211,20 грн. у відшкодування судових витрат.

Outcome: approved