Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

У липні 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 08.01.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 101888091, відповідно до якого відповідачу були надані грошові кошти (фінансовий кредит) у тимчасове платне користування в сумі 6 000 грн. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем виконало в повному обсязі, надавши їй кредитні кошти, в свою чергу відповідач свої зобов`язання перед позикодавцем не виконала. 28.05.2024 року між ТОВ «Мілоан» та позивачем було укладено договір відступлення прав вимоги № 108-МЛ/Т. Відповідно до умов даного договору позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі і до відповідача. Станом на дату відступлення права вимоги сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 21 204 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 6 000 грн.; заборгованість за відсотками 14 184 грн.; заборгованість за комісією 1 020 грн. Оскільки позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, а останній в порушення норм закону та умов договору свої зобов`язання за договором належним чином не виконав зв`язку з чим заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 101888091 від 08.01.2024 року становить 21 204 грн., позивач звернувся в суд з даним позовом. Ухвалою судді Подільського районного суду міста Кропивницького від 29.07.2025 року прийнято до провадження та відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. 25.09.2025 року до суду надійшли додаткові пояснення у справі від відповідача. У них, відповідач просила визнати вимоги щодо стягнення заборгованості за процентною ставкою та комісією необґрунтованими та безпідставними з таких мотивів. Посилаючись на прийнятий від 22 листопада 2023 року Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набув чинності 24 грудня 2023 року та ч. 8 ст. 18, а також абз. 2, 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», просила застосувати до укладеного кредитного договору наслідки недійсності та застосувати до тіла простроченого кредиту відсотки в розмірі облікової ставки Національного банку України згідно з ч. 1. ст. 1048 ЦК України, оскільки відсотки нараховані на тіло кредиту та встановлені договором становили 2,1% та 2,3%. Посилаючись на ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ч. 3 ст. 47 цього Закону, висновки, викладені у постановах ВС від06.09.2017 року у справі №6-2071цс16, від 09.12.2019 у справі № 524/5152/15 та висновку ВП ВС від 13.07.2022 у справі №363/1834/17 просила визнати вимогу про стягнення заборгованості за комісією безпідставною. У зв`язку з чим просила відмовити в задоволенні вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «Кредит Капітал» у розмірі 21\~204,00 грн. та стягнути 6\~255,68 грн.. 15.10.2025 до суду надійшла відповідь на додаткові пояснення від позивача. В ній позивач, щодо високих процентних ставок аргументував їх правомірність ознайомленістю позичальника з умовами договору, зокрема розміром процентних ставок, що підтверджується висновком викладеним у постановах ВС від 01.04.2020 року у справі №583/3343/19 та від 21.10.2020 у справі №194/1387/19 та доктрину contra proferentem викладену у постанові ОП КЦС ВС від 18.04.2018 у справі №753/11000/14-ц. В позовній заяві представником позивача зазначено про проведення розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку ч. 11\~ ст. 128 ЦПК України , причин неявки суду не сповістила, відзив на позов до суду не подала. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Кредит Капітал» слід задовольнити частково, а саме. Судом встановлено, що 08.01.2025 року відповідач [PERSON] звернулася до ТОВ «Мілоан» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала кредитний договір № 101888091. Укладаючи кредитний договір відповідач підписав його шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Крім того, факт вільного волевиявлення та ознайомлення з умовами договору позичальника, а також його укладення підтверджується й тією обставиною, що ним було отримано листа на електронну пошту та/або смс-повідомлення без чого не було б можливо здійснити вхід на сайт до особистого кабінету, адже в них містилися необхідні логін та пароль. 28.05.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №108-МЛ/Т від 28.05.2024. Згідно з ним, відбулося відступлення права вимоги й відносно кредитного договору № 101888091 від 08.01.2024. Сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором № 101888091 від08.01.2024 було передано позивачу від первісного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно договору відступлення №108-МЛ/Т від 28.05.2024. Відтак, сума заборгованості відповідача становить 21\~204,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 6 000,00 грн.; - Прострочена заборгованість за сумою відсотків 14\~184,00 грн.; прострочена заборгованість за комісією - 1020,00 грн; - Сума судового збору 2\~422,04 грн;- Витрати на правничу допомогу 7\~000,00 грн. Згідно зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набув чинності 24 грудня 2023 року, визнати проценти нараховані за тілом кредиту вмотивованими, оскільки на перші 120 днів після набуття чинності цим законом (23.04.2024) максимальна відсоткова ставка встановлювалась на рівні 2,5% за кожен день користування. Водночас за заборгованістю відповідача нараховувалось максимум 2,3% за кожен день користування до завершення строку договору 22.04.2024. Стягнути комісію у розмірі 1\~020,00 грн, яку було нараховано одноразово за ставкою 17% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Щодо вимог про стягнення правничої допомоги суд зазначає наступне. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, взявши до уваги умови договору про надання правової допомоги, обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, підтверджених належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у сумі 7 000 грн. 00 коп. є завищеним, витрати у зазначеній сумі не можна визнати належно обґрунтованими та необхідними в контексті обставин цієї справи. Враховуючи викладені обставини, складність справи, необхідність наданняа двокатом позивача послуг під час розгляду справи в суді та їх характер, дослідивши докази на підтвердження витрат позивача на правничу допомогу, а також з метою дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, суд дійшов висновку, що необхідний фактичний обсяг правничої допомоги у цій справі є меншим, а тому такий обсяг виконаних робіт підлягає зменшенню та стягненню з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, понесених у цій справі у сумі 2000 грн. 00 коп. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Згідно ч.1 ст.141ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 2\~000,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір майнового характеру в сумі 2422,40 грн., сплаченого позивачем при пред`явленні позову.

Outcome: partial