Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

30 жовтня 2017 року [PERSON] підписала заяву № 200899807401 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до якої на ім`я відповідача було відкрито поточний рахунок № [NUMBER] у гривнях, надано кредитну картку № [NUMBER] та встановлено кредитний ліміт у сумі 6000,00 грн. 30 жовтня 2017 року сторони підписали паспорт споживчого кредиту, в якому погодили наступні умови: сума/ліміт кредиту 6000,00 грн.; строк кредитування 12 місяців зі спливом вказаного строку продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін, мета отримання кредиту загальні споживчі цілі, в тому числі для оплати за договорами страхування (п. 3); процентна ставка, відсотків річних 49 %, тип процентної ставки фіксована (п. 4). Довідкою про збільшення кредитного ліміту підтверджується зміна кредитного ліміту відповідача впродовж дії кредитного договору № 200899807401від 30.10.2017. Так, починаючи з 30.10.2017 по 03.03.2022 розмір кредитного ліміту збільшувався з 6000,00 грн. до 28000,00 грн. Позивач виконав своє зобов`язання в повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти за кредитним договором № 200899807401 від 30.10.2017 в розмірі 6000,00 грн, що підтверджується випискою по рахунку за період з 30.10.2017 по 09.04.2025. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 200899807401 від 30.10.2017 загальна заборгованість відповідача станом на 09.04.2025 становить 37754,30 грн., з яких: 26544,67 грн. основна сума боргу; 11209,63 грн. заборгованість за процентами. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, на підставі ч. 2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З огляду на викладене, надані позивачем докази у їх сукупності підтверджують наявність у відповідача станом на 09.04.2025 заборгованості за кредитним договором № 200899807401 від 30.10.2017 у розмірі 37754,30 грн. За правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1), інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2). До позовної заяви додано платіжну інструкцію від 11.07.2025 № 696, якою підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 2422,40 грн., отже відповідна сума судових витрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Інші судові витрати, понесені учасниками справи, відсутні. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved