Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі ТОВ «ФК «Ейс») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 54280 грн. Позов обґрунтовується\~тим,\~що 26\~грудня 2019\~року Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» (далі\~ ТОВ\~«Манівео швидка\~фінансова допомога»)\~та [PERSON] \~уклали договір\~№ 492887619,\~за умовами\~якого відповідач\~отримала кредит\~в розмірі\~20000\~грн. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за договором виконало та надало відповідачу кредит в обумовленому в договорі розмірі. У порушення умов договору [PERSON] свої зобов`язання по погашенню кредиту належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 56670 грн., з яких: 20000 грн. тіла кредиту, 34280 грн. процентів та 2390 грн. пені. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого право вимоги до відповідача за договором від 26 грудня 2019 року № 492887619 перейшло до ТОВ «Таліон плюс». 5 серпня 2020 року ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» уклали договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до якого право вимоги до відповідача за вищевказаним договором перейшло до ТОВ «ФК\~«Онлайн фінанс».\~8\~липня 2025\~року ТОВ\~«ФК «Онлайн\~фінанс» та\~ТОВ «ФК\~«Ейс» уклали\~договір факторингу № 08/07/25-Е, згідно з яким таке право перейшло до позивача. Представник ТОВ «ФК «Ейс», будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (про що свідчить довідка про доставку електронного документа), в судове засідання не з`явився. У позовній заяві сформовано клопотання про розгляд справи у відсутності їхнього представника. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи (про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення), у судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомляла, відзиву на позов не подала. Процесуальні дії у справі 3 вересня 2025 року відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 1 жовтня 2025 року судове засідання відкладено у зв`язку із неявкою відповідача. Судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом 26 грудня 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір № 492887619 (далі Договір), який позичальником підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 3G6ТZ7R5 (26 грудня 2019 року o 12:04) (арк. спр. 27). Відповідно до умов цього договору товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит на суму 20000 грн. (п. 1.1 Договору) на строк 28 днів (п. 1.2 Договору), а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 0,36% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (п. 1.4 Договору) (арк. спр. 13-14). Згідно п. 3.3 Договору у разі порушення позичальником своїх зобов`язань щодо погашення суми кредиту та/або процентів за користування ним, товариство має право нараховувати позичальнику пеню у розмірі 1,3% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення повернення заборгованості. За містом п. 4.2 Договору у випадку користування позичальником кредитом понад строк, встановлений п. 1.3 Договору, або додатковими угодами між сторонами, зобов`язання позичальника продовжуються на весь період фактичного користування кредитом зі сплатою процентів у розмірі 1,70% за кожен день користування кредитом, починаючи з дати укладення Договору і до дня повного повернення кредиту. 23 січня 2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали додаткову угоду до договору від 26 грудня 2019 року № 492887619, якою продовжили строк кредитування на 30 днів (арк. спр. 15). Товариство має право укласти договір відступлення права вимоги за Договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою (п. 2.1.1.6 Договору). ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало [PERSON] кредитні кошти у розмірі 20000 грн. на рахунок № [NUMBER] , про що свідчить платіжне доручення від 26 грудня 2019 (арк. спр. 30). Зазначені реквізити\~банківської карти\~№ [NUMBER] \~в платіжному\~дорученні співпадають\~із банківськими\~реквізитами карти\~відповідача,\~вказаними останньою\~в заявці\~на отримання\~грошових коштів\~у кредит\~від 25\~грудня 2019 року (арк. спр. 20). Згідно з наданим ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» розрахунком заборгованості станом на 5 травня 2020 року заборгованість [PERSON] за договором від 26 грудня 2019 року № 492887619 становила 20000 грн. тіла кредиту та 43350 грн. процентів. 23 січня та 25 березня 2020 року відповідач сплатила 1970 грн. та 100 грн. процентів (арк. спр. 86-87). Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Таліон плюс», станом на 30 травня 2023 року заборгованість відповідача складала: 20000 грн. тіла кредиту та 36670 грн. процентів. [PERSON] частково сплачувала заборгованість за процентами: 9 травня 2020 року 5000 грн., 16 травня 2020 року 2000 грн. та 18 травня 2020 року 3000 грн. (арк. спр. 88). Із представленої позивачем виписки з особового рахунку, станом на 31 липня 2025 року у [PERSON] наявна заборгованість за договором від 26 грудня 2019 року № 492887619 в розмірі 56670 грн.. з яких 20000 грн. тіла кредиту, 34280 грн процентів та 2390 грн. пені (арк. спр. 89). 28\~листопада 2018\~року між\~ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» (клієнт)\~і ТОВ\~«Таліон плюс»\~(фактор)\~укладено договір\~факторингу №\~28/1118-01,\~за умовами\~якого клієнт\~зобов`язується\~відступити фактору\~права вимоги,\~зазначені у\~відповідних реєстрах\~прав вимоги,\~а фактор\~зобов`язується\~їх прийняти\~та передати\~грошові кошти\~в розпорядження\~клієнта за\~плату на\~умовах,\~визначених цим\~договором (п.\~2.1).\~«Право вимоги»\~означає всі\~права клієнта\~за кредитними\~договорами,\~в тому\~числі права\~грошових вимог\~до боржників\~по сплаті\~суми боргу\~за кредитними\~договорами,\~строк платежу\~за якими\~настав,\~а також\~права вимоги,\~які виникнуть\~в майбутньому\~(п.\~1.3).\~Строк договору\~закінчується 28\~листопада 2019\~року (п.\~8.2).\~Договір може\~бути змінений\~повністю або\~частково за\~спільною письмовою\~згодою сторін\~(п.\~8.4).\~Додатки та\~додаткові угоди\~до даного\~договору набувають\~чинності з\~моменту їх\~підписання обома\~сторонами та\~становлять його\~невід`ємну\~частину (п.\~8.6) (арк. спр. 38-43). Відповідно до копії додаткової угоди від 28 листопада 2019 року № 19 до договору факторингу № 28/1118-01 п. 8.2 викладено у новій редакції, а саме, що строк дії договору факторингу закінчується 31 грудня 2020 року (арк. спр. 43 на звороті). Згідно з копією додаткової угоди від 31 грудня 2020 року № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 текст договору факторингу викладено у новій редакції. Зміст пунктів 2.1, 8.4, 8.6 залишився аналогічним. «Право вимоги» права грошових вимог Клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (п. 1.3). Строк договору закінчується 31 грудня 2021 року (п. 8.2) (арк. спр. 44-48). Відповідно до копії додаткової угоди від 31 грудня 2021 року № 27 до договору факторингу № 28/1118-01 строк дії договору факторингу продовжено до 31 грудня 2022 року включно (арк. спр. 49). З копії додаткової угоди від 31 грудня 2022 року № 31 до договору факторингу № 28/1118-01 слідує, що строк дії договору факторингу продовжено до 31 грудня 2023 року включно (арк. спр. 49 на звороті). Як вбачається з копії додаткової угоди від 31 грудня 2023 року № 32 до договору факторингу № 28/1118-01 сторони домовилися продовжити строк дії договору факторингу до 31 грудня 2024 року включно (арк. спр. 50). Згідно акта звірки взаємних розрахунків станом на 31 грудня 2020 року ТОВ «Таліон плюс» здійснено повну оплату суми фінансування за відступлення (передачу прав вимоги) за реєстром прав вимоги від 5 травня 2020 року № 77 за договором факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01 (арк. спр. 66). Відповідно до реєстру прав вимоги від 5 травня 2020 року № 77 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року від ТОВ «Манівео швидка\~фінансова допомога» до ТОВ «Таліон\~плюс» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором № 492887619 на суму 63350 грн. (арк. спр. 64-65). 5 серпня 2020 року ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» уклали договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» відступає ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» за плату, а ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників у реєстрі прав вимоги (арк. спр. 67-71). Відповідно до копії додаткової угоди від 3 серпня 2021 року № 2 до договору факторингу № 05/0820-01 сторони домовилися продовжити строк дії договору до 31 грудня 2022 року включно (арк. спр. 71 на звороті). З копії додаткової угоди від 30 грудня 2022 року № 3 до договору факторингу № 05/0820-01 слідує, що строк дії договору факторингу продовжено до 31 грудня 2024 року включно (арк. спр. 72). Згідно платіжної інструкції від 30 травня 2023 року № 4097 ТОВ «ФК «Онлайн\~фінанс» сплатило на користь ТОВ «Таліон\~плюс» кошти згідно реєстру прав вимоги від 30 травня 2023 року № 9 (арк. спр. 75 на звороті). Відповідно до реєстру прав вимоги від 30 травня 2023 року № 9 від ТОВ «Таліон\~плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором № 492887619 (арк. спр. 73-74). 8 липня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу № 08/07/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» відступає ТОВ «ФК «Ейс» за плату, а ТОВ «ФК «Ейс» приймає належні ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» права вимоги до боржників у реєстрі боржників (арк. спр. 76-80). Про що також був складений акт прийому-передачі реєстру божників від 8 липня 2025 року (арк. спр. 83). Згідно платіжних інструкцій від 17 липня 2025 року № 297, від 12 серпня 2025 року № 316, від 13 серпня 2025 року № 319 ТОВ «ФК «Ейс» сплатило на користь ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» кошти згідно договору факторингу 8 липня 2025 року № 08/07/25-Е (арк. спр. 84-85). Відповідно до реєстру боржників від 8 липня 2025 року від ТОВ «ФК\~«Онлайн фінанс» до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором № 492887619 (арк. спр. 81-82). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Стосовно правонаступництва за зобов`язаннями. Згідно з ст. 512 Цивільного кодексу України (далі ЦК) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Приписами ст. 1077 ЦК передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Наявними в матеріалах справи доказами підтверджуються та сторонами не оспорюються факти переходу права грошової вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс», від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та від ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» до ТОВ «ФК «Ейс» за договором від 26 грудня 2019 року № 492887619, який укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . Стосовно стягнення заборгованості за договором. Відповідно до частин 1, 3 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положенням ст. 610 ЦК передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до ч. 2 с. 1050 ЦК в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК). Відповідно до частин 1,2 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Приписами ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Суд установив, що між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір від 26 грудня 2019 року № 492887619 в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем). Відповідно до умов договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало відповідачу кошти в сумі 20000 грн. строком на 28 днів, а остання зобов`язалася повернути кошти та сплатити відсотки за користування ними, розмір яких визначений договором. 26 грудня 2019 року кредитні кошти перераховані відповідачу. Отже, факт отримання відповідачем коштів від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» суд вважає доведеним. У подальшому позивач ТОВ «ФК «Ейс» набув права грошової вимоги до боржника [PERSON] за договором від 26 грудня 2019 року № 492887619, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . У підписаному відповідачем договорі від 26 грудня 2019 року № 492887619 визначена сума кредиту, проценти за користування кредитними коштами, строк повернення коштів, а отже між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору. Такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК, створює презумпцію правомірності правочину і у зв`язку з цим, відповідно до ст. 629 ЦК, є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, за приписами ст. 526 ЦК, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, оскільки не повернула кредитні кошти та проценти за користування ними, внаслідок чого виникла заборгованість за договором від 26 грудня 2019 року № 492887619, яка становить 20000 грн. тіла кредиту та 34280 грн. процентів. Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. Вказані обставини відповідач не спростувала, інших розрахунків чи доказів про належне виконання умов договору не надала. Отже, суд вважає, що позов є обґрунтованим, позовні вимоги є доведеними, а тому із [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за договором від 26 грудня 2019 року № 492887619 врозмірі 54280 грн., з яких: 20000 грн. тіло кредиту, 34280 грн. проценти. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК із відповідача мають бути стягнуті документально підтверджені судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн. Згідно з частинами 1, 2 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Із копій договору про надання правничої допомоги від 9 липня 2025 року № 09/07/25-01 (арк. спр. 90-91), додаткової угоди № 25770514707 до цього договору (арк. спр. 92), акта прийому-передачі наданих послуг від 17 липня 2025 року (арк. спр. 93), свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 24 квітня 2012 року № 4956 (арк. спр. 94), довіреності від 4 грудня 2024 року (арк. спр. 95) судом встановлено, що адвокатом Тараненком А.І. надавалася правнича допомога ТОВ «ФК «Ейс» у цій справі. Така допомога полягала у: складанні позовної заяви ТОВ «ФК «Ейс» до позичальника, яким є [PERSON] , про стягнення заборгованості за договором від 26 грудня 2019 року № 492887619 (витрачений час 2 год., вартість 5000 грн.), вивченні матеріалів справи про стягнення заборгованості з позичальника, яким є [PERSON] , за кредитним договором від 26 грудня 2019 року № 492887619 (витрачений час 2 год., вартість 1000 грн.), підготовці адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором від 26 грудня 2019 року № 492887619 на рахунок позичальника, яким є [PERSON] (витрачений час 1 год., вартість 500 грн.), підготовці клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором від 26 грудня 2019 року № 492887619 на рахунок позичальника, яким є [PERSON] (витрачений час 1 год., вартість 500 грн.). Загальна вартість послуг складає 7000 грн. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд враховує, що ця справа є малозначною, в даній категорії справ усталена судова практика, через що позовні заяви у таких справах є майже типовими та фактично шаблонними, обсяг наданих доказів не є великим, участі в судовому засіданні представник позивача не брав. Отже, оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, витрачений час, значення справи для сторони, враховуючи те, що позивачу правова допомога надавалась і рішення суду ухвалено на його користь, на думку суду витрати на професійну правничу допомогу саме в розмірі 4000 грн. є співмірними по відношенню до обставин, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК.

Outcome: approved