Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

у травні 2025 року позивач звернувся до суду зі вказаним позовом, посилаючись на те, що 07.07.2023р. між ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 4274878, за умовами якого останній отримав грошові кошти на картковий рахунок. 14.06.2021р. між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21 у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» передано права вимоги до боржників, у тім числі і за кредитним договором з [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників №21 від 20.03.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021р. ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22 920,77 грн., з яких: 6843,65 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 16 077, 12 грн сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 14.06.2021 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. У зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 22 920,77 грн та судовий збір у розмірі 3028,00 грн (а.с.2-5). 17.09.2025 представником відповідача [PERSON] подано пояснення (а.с.57-59), в яких представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову, покликаючись на те, що позивачем не доведено відносини зобов`язального характеру між відповідачем [PERSON] та позивачем. Договір факторингу №14/06/21 укладений 14.06.2021, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» відступило право вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ». У свою чергу, договір позики між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] укладено 07.07.2023, тобто через два роки після укладення вищезазначеного договору факторингу, а наданий позивачем витяг з Реєстру боржників №21 до договору факторингу №13/06/21 не містить підпису сторін фактору та клієнта, а також відсутній відтиск печатки юридичних осіб, які б підтверджували дійсність переходу права вимоги до боржника [PERSON] за даним кредитним договором. Згідно з ч.1 ст.1078 ЦК України вбачається, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Проте договір факторингу не передбачає передання права вимоги до ймовірних боржників, з якими клієнт у майбутньому укладе договір , за яким виникне право грошової вимоги. Тобто, предметом договору факторингу є відступлення права наявної вимоги, однак, як вбачається із наданих позивачем документів, станом на 14.06.2021 року у первісного кредитора не існувало право вимоги до відповідача [PERSON] , оскільки між ними взагалі не існували відносини зобов`язального характеру по договору позики №4274878 від 07.07.2023. Ухвалою від 02.06.2025 Машівський районний суд Полтавської області відкрив провадження у справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначив судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 38). У судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином та завчасно, зокрема позивач шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету (а.с. 41,42,46,47), відповідач рекомендованим листом, який повернуто 31306.2025 та 11.07.2025 з відміткою про відсутність за вказаною адресою (а.с.43,48,49), представник відповідача шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету (а.с.61). Представник позивача у позовній заяві просить розглядати справу за його відсутності та у випадку неявки в судове засідання відповідача ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с. 5). Предстанвик відповідача також подала клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача та представника відповідача, одночасно просила у задоволенні позовних вимог відмовити з огляду на не підтвердження позивачем переходу права вимоги до позивача за договором позики (а.с.64,65). Ураховуючи викладене,\~суд вирішив\~можливим розглянути\~справу за\~відсутності сторін,\~та,\~з`ясувавши\~правову позицію сторін, а також дослідивши надані письмові докази у справі, встановив такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 07.07.2023 [PERSON] уклав з ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» договір позики № 4274878, за умовами якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, для задоволення власних потреб, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити відсотки від суми позики. Як убачається з договору позики №4274878 від 07.07.2023 року сума позики становить 6500,00 грн, на строк 30 днів (а.с.6). Згідно з п.2.3 Договору базова процентна ставка за перший день користування позикою становить 22,21% в день, базова процентна ставка з другого дня користування позикою 2,50%, знижена процентна ставка 0,01% в день, процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70%, орієнтовна реальна річна процентна ставка 1081,20%, орієнтовна загальна вартість позики 7\~962,50 грн. Дата повернення позики 06.08.2023 (а.с.6). Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики (п.4). На а.с.8 на зв.-9 є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором, що є додатком №1 до договору позики №4274878 від 07.07.2023, в якій зазначені сума платежу за розрахунковий період, види платежів за кредитом: сума кредиту 6500,00 грн, проценти 1462,50 грн, реальна річна процентна ставка 1081,20 грн та загальна вартість кредиту 7962,51 грн. За розрахунками по кредиту, наданих ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів», загальна заборгованість [PERSON] станом на 20.03.2024 складає 22\~920,77 грн (а.с.10-12). 14.06.2021р. між ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, та додаткові угоди №2 від 28.07.2021р., №21 від 20.03.2024р., відповідно до умов яких ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання(позики), плату за позикою ( плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» (а.с.13-14, 15,16). Згідно з п. 1.1. договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до п. 1.2 договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Актом прийому-передачі реєстру боржників №21 від 20.03.2024 року позивачу переданий реєстр боржників відповідно до умов договору факторингу №14/06/2021 (а.с.17). Як убачається з витягу з реєстру боржників №21 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 до позивача перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] у сумі 22\~920,77 грн, з яких 6843,65 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 16\~077,12 грн сума заборгованості за відсотками (а.с.18). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Таким чином суд уважає, що сторонами погоджено всі істотні умови кредитного договору, оскільки даний електронний договір містить істотні умови щодо суми кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів та умови кредитування, при цьому вказаний договір недійсним або неукладеним не визнавався. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексуУкраїни визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Суд відхиляє доводи представника відповідача про не підтвердження переходу права вимоги до позивача за договором позики, зазначаючи таке. Згідно зі ст. 512, 514\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.\~1077\~ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст.\~1078\~ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Статтею 204\~ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Так, з матеріалів справи вбачається 14 червня 2021 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" було укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права Вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. З огляду на викладені обставини, вбачається, що укладаючи договір факторингу, сторони обумовили умову, яка полягає у тому, що передача права вимоги здійснюється на підставі реєстру прав вимог, які є невід`ємним додатком до договорів факторингу, у яких зазначено перелік кредитних договорів та боржників за ними. Окрім цього, невід`ємним додатком договору № 14/06/21 від 14 червня 2021 року є додаткові угоди, якими продовжувався строк дії договору факторингу. Відтак, умови зазначених договорів факторингу передбачали можливість передачі права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Такі умови договорів не суперечать нормам чинного законодавства та в установленому законом порядку судом недійсними не визнавалися, а отже, виходячи із презумпції правомірності правочину, є правомірними, тобто такими, що породжують певні цивільні права та обов`язки. При цьому, суд враховує, що у пунктах 1.2 договору № 14/06/21 визначено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників, а не з моменту оплати ціни договору. За таких обставин, суд уважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах визначених укладеним договором і взяті на себе зобов`язання не виконав, нараховані відсотки не повернув, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка не сплачувалась ні новому, ні попередньому кредитору. Отже, з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ»» слід стягнути заборгованість за договором позики №4274878 від 07.07.2023 у загальному розмірі 7962,50 грн. з яких: 6500,00 грн\~- сума заборгованості за основною сумою боргу, 1462,50 грн\~- сума заборгованості за відсотками, та позов в цій частині задовольнити. Суд зауважує, що відповідно до ч.1ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст.\~1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Частиною 2 ст.\~625\~ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Досліджуючи умови укладеного договору та докази на підтвердження розміру заборгованості суд звертає увагу на те, що п. 2.1 Договору, як і графік платежів, містить відомості про суму кредиту в розмірі 6500,00 грн, чітко встановлений строк кредитування 30 днів, з 07.07.2023 по 06.08.2023, та розмір процентів 1462,50 грн. Відповідно до правових висновків, які викладені в постанові ВП ВСУ № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) від 28 березня 2018 року, вбачається відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054\~ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Права та інтереси позивача у цих правовідносинах забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. За п.6 договору позики № 4274878 позичальник має право продовжити строк користування позикою та продовження здійснюється за зверненням позичальника шляхом укладення додаткової угоди. Суд зауважує, що зазначена у п. 6 вимога про сплату відсотків за понадстрокове користування позикою (її частиною)за своєю суттю є відповідальність позичальника за не повернення кредитних коштів у строк передбачений договором, тобто такою що передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України. Разом з тим відповідно до пункту 18 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Згідно зі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача потрібно стягнути судовий збір пропрційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1051,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial