Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

Заявник звернулася до суду зі заявою, в якій просила встановити факт смерті солдата [PERSON] , [INFO] , військовослужбовця військової частини [NUMBER] , який загинув [INFO] під час виконання бойового завдання внаслідок ворожого артилерійського обстрілу поблизу населеного пункту Терни Лиманської міської територіальної громади Краматорського району Донецької області, під час захисту Батьківщини. В обґрунтування заяви вказано, що заявниця є матір`ю військовослужбовця військової частини [NUMBER] солдата [PERSON] , [INFO] . В листопаді 2024 року від [INFO] (далі [INFO] ) заявником отримано сповіщення сім`ї №1067 від 14.11.2025 про зниклого безвісти [PERSON] , [INFO] внаслідок ворожого артилерійського обстрілу поблизу населеного пункту Терни Лиманської міської територіальної громади Краматорського району Донецької області. Встановлення факту необхідне заявнику для отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Ухвалою суду від 24.02.2025 у справі відкрито провадження (а.с. 33). 25.03.2025 представником Міністерства оборони України подано письмові пояснення, в яких останній просив відмовити у задоволенні заяви. В обґрунтування пояснень зазначено, що чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема: - встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); - встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); - встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); - визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України). Встановлення факту смерті фізичної особи на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної факту смерті. Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. З огляду на викладене, виходячи зі змісту положень статей 43, 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України, за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України) (а.с. 39-41). 01.04.2025 заявником подано уточнену заяву, в якій остання просила оголосити [PERSON] померлою особою (а.с. 47). Ухвалою суду від 01.04.2025 прийнято уточнену заяву (а.с. 60). Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) неодноразово подавав заяву про розгляд справи без його участі, вирішивши питання, виходячи з матеріалів справи. Ухвалою суду від 14.07.2025 витребувано у [INFO] відомості про проходження на теперешній час військової служби солдатом [PERSON] . В судовому засіданні заявник підтримала заяву та просила її задовольнити. [PERSON] в судовому засіданні просив заяву задовольнити. Представники решти заінтересованих осіб в судове засідання не з`явились. Разом з тим, 22.09.2025 від представника Міністерства оборони України надійшли додаткові письмові пояснення, в яких останній знову просив відмовити у задоволенні заяви. В обґрунтування таких пояснень зазначив, що у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні. Велика Палата Верховного Суду враховує, що приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким. Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України. Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою. Велика Палата Верховного Суду виснує, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 р. № 309 (далі - Наказ № 309). У цьому Наказі № 309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж, цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території. Отже, суди повинні використовувати дані, зокрема з Наказу № 309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України. В свою чергу, як вбачається із змісту зазначеного Наказу № 309 код запису [NUMBER] активні бойові дії на території Лиманської міської територіальної громади Краматорського району Донецької області розпочались 08 вересня 2023 року та станом на поточний момент не завершені. Аналогічні за своїм змістом дані містяться у Наказі № 376 (діє станом на поточний момент). Отже, відлік шестимісячного строку, встановлений частиною другою статті 46 ЦК України, у даному випадку не розпочався та, відповідно, є передчасним звернення до суду першої інстанції із заявою про оголошення померлим [PERSON] . На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності заінтересованих осіб. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є рідним сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 28). Наказом №398 від 02.09.2022 [PERSON] було призвано на військову службу та направлено для подальшого проходження військової служби до [INFO] , що підтверджується витягом з такого наказу. В листопада 2022 року від [INFO] заявником отримано сповіщення сім`ї №1067 від 14.11.2025 про зниклого безвісти [PERSON] , [INFO] , внаслідок ворожого артилерійського обстрілу поблизу населеного пункту Терни Лиманської міської територіальної громади Краматорського району Донецької області (а.с. 15). У повідомленні зазначено, що стрілець-санітар механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти військової частини [NUMBER] , солдат [PERSON] , [INFO] , призваний 02.09.2022 [INFO] , зник безвісти 06.11.2024 внаслідок ворожого артилерійського обстрілу поблизу населеного пункту Терни Лиманської міської територіальної громади Краматорського району Донецької області. До Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024060400003557 від 15.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, (умисне вбивство), внесено відомості по факту зникнення безвісти військовослужбовця [PERSON] ,\~ [INFO] (а.с. 16). Відповідно до довідки начальника групи персоналу військової частини [NUMBER] від 16.12.2024 №3244 [PERSON] , [INFO] , дійсно в період з 06.11.2024 по 06.11.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області, Краматорський район, Лиманська міська територіальна громада, околиці населеного пункту Терни (а.с. 17). Відповідно до акту службового розслідування від 09.12.2024, проведеного за фактом зникнення безвісти солдата [PERSON] під час виконання бойового завдання 06.11.2024, встановлено, що 06.11.2024, орієнтовно з 12:02 год по 12:14 год, внаслідок артилерійського ворожого обстрілу по позиції вогневій "МАЯК" поблизу населеного пункту Терни, Краматорського району, Донецької області зі стрільцем - санітаром 1-го механізованого відділення 1-го механізованого взводу 2-ої механізованої роти військової частини [NUMBER] солдатом [PERSON] було втрачено зв?язок, після чого вважається зниклим безвісти під час виконання бойового завдання (а.с. 23-27). Відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] від 09.12.2024 №6337 «Про результати службового розслідування» [PERSON] зник безвісти 06.11.2024 поблизу населеного пункту Терни Краматорського району Донецької області під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (а.с. 21-22). Інформацію про зникнення безвісти [PERSON] внесено до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, що підтверджується витягом №20241231-3691 від 31.12.2024 (а.с. 30-31). В судовому засіданні був допитаний свідок [PERSON] , який пояснив, що спілкувався з побратимом сина [PERSON] . [PERSON] . Останній повідомив [PERSON] , що 04 листопада вони вийшли на бойове завдання в с. Терни, після чого їх постійно обстрілювали дронами та мінометами. Саме після мінометного обстрілу загинув [PERSON] , його тіло виявили за допомогою дрона. В судовому засіданні була допитана свідок [PERSON] , яка повідомила, що є колегою заявниці по роботі, особисто була знайома з [PERSON] 06.11.2024. Про смерть [PERSON] , дізналась від завідувача відділенням, після чого прийшла на роботу щоб заспокоїти колегу [PERSON] . Після 06.11.2024 [PERSON] за місцем проживання не з"являся. Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору. Відповідно до змісту статті 305 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової падати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 (провадження № 61-3902св18) та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової падати Касаційного цивільного суду від 05 лютого 2020 року у справі № 756/17293/17 (провадження № 61-16093св19) зазначено, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України (глава 4 «Розгляд судом справ про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою» ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, судом беззаперечно встановлено, що [PERSON] , [INFO] , за останнім відомим місцем реєстрації та проживання, а саме за адресою: [ADDRESS] , відсутній з листопада 2024 року, заходи, які були направлені для його розшук та встановлення місця перебування, виявились безрезультатними, місце його перебування невідоме, останній зник безвісти внаслідок ворожого артилерійського обстрілу поблизу населеного пункту Терни Лиманської міської територіальної громади Краматорського району Донецької області. Суд враховує, що оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участі особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої є невідомим. Окрім того, оголошення особи померлою необхідне заявнику для отримання передбачених законодавством виплат. За встановлених обставин, є підстави для оголошення [PERSON] , [INFO] , померлим, заява в цій частині є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це.

Outcome: approved