Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

08.07.2025 представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» Пархомчук С.В., через систему «Електронний суд», подав до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №177418 від 11.02.2021 у сумі 10440,00 грн. та сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11.02.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено кредитний договір № 177418 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до п.1.1 Кредитного договору, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 2000, 00 грн., дата надання кредиту: 11.02.2021, строк кредиту: 30 днів, цільове призначення - на споживчі потреби, стандартна процентна ставка - 2% в день або 730% річних. Відповідач взятих на себе зобов`язань за кредитним договором не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 16.04.2025 становить 10440,00 грн., та складається з 2000,00 грн. - заборгованість за сумою кредиту, 8440,00 грн. - заборгованість за простроченими процентами. 28.10.2021 позивач на підставі укладеного договору факторингу №01-28/10/2021 набув права вимоги до відповідача [PERSON] . Відтак, відповідач перед Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» має невиконані зобов`язання з повернення коштів, які в добровільному порядку не виконує, що зумовило звернення до суду з відповідним позовом та стягнення заборгованості в судовому порядку. Ухвалою суду від 09.07.2025 відкрито провадження у справі, визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 10.09.2025 представник позивача Пархомчук С.В. подав заяву, в якій просив стягнути з відповідача витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги в рамках розгляду справи у сумів 10500,00 грн. Представник ТзОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» в судове засідання не з`явився, однак в поданій позовній заяві, просив суд розгляд справи провести без його участі, вказав, що позов підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв`язку, в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не подавав. 27.10.2025 постановлено ухвалу суду про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносин. Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 11.02.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено кредитний договір № 177418 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до п.1.1 Кредитного договору, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 2000, 00 грн., дата надання кредиту: 11.02.2021, строк кредиту: 30 днів, цільове призначення - на споживчі потреби, стандартна процентна ставка - 2% в день або 730% річних. Згідно п. 1.4. Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом. Як видно з матеріалів справи, на виконання вимог п. 1.4. кредитного договору Відповідачем були зазначені реквізити платіжної банківської карти № [NUMBER] для перерахування кредитних коштів (ч. 7 кредитного договору). З підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів ТОВ «ПрофітГід», видно, що 11.02.2021 на картковий рахунок Відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 2000,00 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] (а.с.30). Встановлено, що відповідач взятих на себе зобов`язань за кредитним договором не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 16.04.2025 становить 10440,00 грн., та складається з 2000,00 грн. - заборгованість за сумою кредиту, 8440,00 грн. - заборгованість за простроченими процентами (а.с.7). 28.10.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021 відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 до договору факторингу №01-28/10/2021, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідача. З матеріалів справи видно, що позивачем було відправлено на адресу відповідача [PERSON] вимога про дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором № 177418 від 11.02.2021. Проте відповідач не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості, що стало підставою звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів передбачених законом. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України «Кредит». Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В ході розгляду судом встановлено, що відповідач [PERSON] звернувся до ТОВ «ЗАЙМЕР» з метою отримання кредитних коштів, за результатами його звернення, 11.02.2021 було підписано договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №177418, після підписання якого у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, в товариства виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у визначеному розмірі, який був обумовлений між сторонами умовами договору. На підставі укладеного договору про надання кредиту відповідачу надано грошові кошти, відтак ТОВ «ЗАЙМЕР» прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором виконало своєчасно і повністю, надавши кредиті ресурси в повному обсязі. У свою чергу, взяті на себе зобов`язання відповідач [PERSON] належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за договором на загальну суму 10440,00 грн. За відсутності будь-яких інших доказів у справі щодо розміру заборгованості відповідача перед позивачем, його погашення відповідачем, суд встановлює такий розмір заборгованості виходячи з розрахунку позивача та вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача. Відтак, суд приходить до висновку, що нарахування фінансовою установою відсотків за користування кредитом здійснювалося у межах строку та у розмірі встановленим договором. А враховуючи той факт, що на підставі договору факторингу право вимоги щодо відповідача [PERSON] було відступлено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», то позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає до задоволення. Вирішуючи питання судових витрат у справі суд виходив з такого. Судові витрати в цій справі складаються з судового збору та витрат на надання професійної правничої допомоги. За правилами ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. З урахуванням того, що позовні вимоги позивача задоволено повністю, тому з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 грн. за подання позовної заяви. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд керується ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Позивач просив стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10500,00 грн. Вирішуючи таку вимогу позивача, суд з урахуванням вимог ст. 137 ЦПК України, дійшов висновку, що такі підтверджені належними доказами, зокрема, актом про отримання правової допомоги від 22.08.2025 (а.с.46); договором про надання правової допомоги від 29.12.2023 (а.с.11) та платіжною інструкцією № 39511 (а.с.52) При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 року у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі № 826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а й самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що розмір витрат на правову допомогу у цій справі, що включає в себе надання усної консультації з вивченням документів для подання та складення позовної заяви, яка подана до суду через систему "Електронний Суд", в сумі 10500,00 грн. є завищеним, враховуючи категорію, складність справи. А відтак, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню у розмірі 5 000 грн.

Outcome: approved