Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

Представник ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договорам в загальному розмірі 29 026.88 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 22.04.2023 між ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] , укладено кредитний договір №858869120 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 5 800 грн. строком на 30 днів зі сплатою 0.61 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику. 28.11.2018 року між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №858869120 від 22.04.2023 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 241 від 25.07.2023 року.10.10.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 10/1024-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №858869120 від 22.04.2023 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 1 від 10.10.2024 року. 04.06.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу №04/06/25-Ю. Відповідно до Реєстру боржників від 04.06.2025 року до Договору факторингу №04/06/25-Ю, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 29 026.88 грн., з яких 5 799.40 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 23 227.48 грн. - сума заборгованості за відсотками. Проте, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, заборгованість не сплачує. В зв`язку з наведеним, просить стягнути з відповідача на користь товариства заборгованість за кредитним договором №858869120 від 22.04.2023 у розмірі 29 026.88 грн. У строк встановлений судом відповідач відзив на позов та заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку не подав, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд вважає розгляд справи провести за наявними у справі матеріалами. Представник позивача в судове засідання не з`явився,в прохальній частині позовної заяви просив справу розглянути без їх участі. Щодо винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Судом встановлено, що 22.04.2023 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , був укладений кредитний договір №858869120 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 5 800 грн. строком на 30 днів зі сплатою 0,61 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит (а.с.40-49). Кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «MNV28P8K», який було відправлено йому на номер мобільного телефону, вказаний у заявці на отримання грошових коштів у кредит від 22.04.2023 року, в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (а.с.21). 28.11.2018 року між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №858869120 від 22.04.2023 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 241 від 25.07.2023 року . 10.10.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 10/1024-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №858869120 від 22.04.2023 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 1 від 10.10.2024 року. 04.06.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю. Відповідно до Реєстру боржників від 04.06.2025 року до Договору факторингу № 04/06/25-Ю, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 29 026.88 грн., з яких 5 799.40 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 23 227.48 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025 року до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №858869120 від 22.04.2023 року. Кредитний договір №858869120 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 5 800 грн. укладено строком на 30 днів зі сплатою 0.61 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику. Згідно пункту 3.3. даного договору для здійснення першої Пролонгації Дисконтного періоду за цим Договором, Позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 (тридцять) днів Дисконтного періоду проценти у розмірі 1061 гри 40 коп. Про суму нарахованих процентів, що Позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій Позичальник інформується через Особистий кабінет. Згідно розрахунку заборгованості за період із 22.04.2023 року по 25.07.2023 вбачається, що 22.05.2023 року відповідач вніс грошові кошти на погашення заборгованості, зокрема 0.60 копійок зараховано на погашення тіла заборгованості, та 1061.40 грн. зараховано на погашення відсотків, таким чином дія договору відповідно до пункту 3.3 договору №858869120 була продовжена 21.06.2023 року (а.с. 59-60). Згідно розрахунку заборгованості а.с.57-58 надалі відповідач не погашав заборгованість та відповідно продовження дії договору не було. Оскільки, за умовами Кредитного договору відповідач отримав кредитні кошти (тіло кредиту) у розмірі 5800 грн. та користувався ними, 22.05.2023 сплатив лише 0.60 копійок, отже фактичний розмір заборгованості за тілом кретину становить 5 799.40 грн., отже суд дійшов висновку про те, що заборгованість на підставі Кредитного договору в частині тіла кредиту у розмірі 5 799.40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками суд зазначає наступне. Позивач просить стягнути з відповідача відсотки станом в сумі 23 227.48 коп. В той же час, суд уповноважений самостійно перевірити розрахунки позивача та зобов`язаний встановити дійсні обставини справи. Суд не погоджується із розрахунком позивача в частині заборгованості за відсотками. Як вбачається із умов договору його строк дії становить із 22.04.2023 по 22.05.2023 року, тобто 30 днів. Умовами договору передбачено стандартну відсоткову ставку 0.61% щодня. 22.05.2023 року відповідно до умов договору 3.3 дію договору було пролонговано до 21.06.2023 року, згідно пункту 8.3.2. відсоткова ставка становить 1.53% щодня. Отже\~ враховуючи зазначені обставини розмір відсотків за період із 22.04.2023 по 22.05.2023 року нараховувався в розмірі 35.38 грн. щодня та за період із 23.05.2023 по 21.06.2023 року нараховувався в розмірі 88.73 грн. щодня. 22.05.2023 року внесено кошти на погашення відсотків у розмірі 1061.40 грн. З урахуванням наведеного стягненню підлягають відсотки за період 22.04.2023 по 21.06.2023 в загальній сумі 2661.90 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини. На які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн., то суд зазначає наступне. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Крім цього, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св 19). Також, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124 св 20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. З наданих до матеріалів справи доказів вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються додатковою угодою до договору про надання правничої допомоги від, відповідно до якої ТОВ «Фінансова компанія «Юніт Капітал» доручає, а адвокатське бюро «Тараненко та партнери» приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу щодо захисту прав та інтересів з питань, що відносяться до юрисдикції судів загальної юрисдикції, зокрема, у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором №858869120 від 22.04.2023 актом прийому-передачі наданих послуг, відповідно до якого вартість послуг становить 7000 грн. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовна вимога про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню в сумі 8461.30 грн., що становить 29.15% позовних вимог, то суд вважає, що є всі підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2040 грн. 50 коп., що є пропорційним до розміру задоволених вимог. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приписами частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» установлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Таким чином, оскільки позивач подав до суду позовну заяву в електронній формі, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню частина сплаченого останнім судового збору (2422,40 грн.), а саме пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 706.13 грн. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, суд, з дотриманням положень частини шостої статті 259, частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання. На виконання вимог частини четвертої статті 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. На підставі викладеного,

Outcome: partial