Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Представник ТзОВ "ФК "Еліт Фінанс" звернувся у суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 11.12.2015 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Ліміт кредитної лінії становить 200 000 грн., процентна ставка 26% річних. 20.09.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено Договір факторингу, на підставі якого ТОФ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за Кредитним договором від 11.12.2015, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем. Станом на 20.09.2021 заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 37997, 67 грн., яку й просить стягнути з відповідача, а також судові витрати у справі. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 04.60.2025 відкрито спрощене позовне провадження з викликом (повідомленням) сторін. Позивач просить розгляд справи проводити у його відсутності, про що подав відповідну заяву. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, на адресу суду повернувся конверт з відміткою пошти «за вказаною адресою адресат відсутній». У відповідності до ст.128 ЦПК України відповідач являється таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки поштова кореспонденція направлялася відповідачу за місцем його реєстрації. Заяв та клопотань не надав, відзиву не надіслав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 11.12.2015 між ТОВ АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Дана Угода складається з Пропозиції про укладення Угоди (оферта) та Акцепту пропозиції на укладення Угоди. Ліміт кредитної лінії становить 75 000 грн., процентна ставка 26% річних. Обов`язковий мінімальний платіж - 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн. (а.с. 5). Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, який підписаний [PERSON] та в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (а.с.7). З виписки по картковому рахунку боржника за період з 04.01.2018 по 20.09.2021 вбачається, що відповідач [PERSON] отримував кредитні кошти, користувався ними та здійснював погашення заборгованості (а.с.15-23). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 20.09.2021 заборгованість відповідача за кредитом складає 37997, 67 грн. (а.с.24). Також, судом встановлено, що 20.09.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено Договір факторингу №3, відповідно до якого АТ «Альфа-Банк» передає ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників (а.с.8-12). Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому - передачі Реєстру боржників від 20.09.2021, підтверджує факт переходу від АТ «Альфа-Банк» до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною Договору факторингу (а.с.13). Відповідно до Витягу реєстру боржників від 20.09.2021 до Договору факторингу, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Договором від 11.12.2015 в сумі 37997, 67 грн., з яких: 32858, 80 грн. - залишок по тілу кредиту; 5138, 87 грн. - залишок за штрафними санкціями (а.с.14). IV. Норми права, які застосував суд. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. У відповідності дост.1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положеньст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно ізст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.627ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Крім того, ч.2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Суд робить висновок, що 11.12.2015 виникли договірні відносини між первісним кредитором, правонаступником якого є позивач, та відповідачем у зв`язку з укладенням Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. [PERSON] отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» є правонаступником первісного кредитора, що свідчить про належні правові підстави для переходу права вимоги до [PERSON] і товариство вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів. Наданий позивачем розрахунок повністю відповідає умовам Угоди, у ньому відображена фактична сума встановленого кредитного ліміту, нарахування процентів, та всі факти виконання відповідачем грошових зобов`язань із зазначенням дат та сум платежів. Крім того, відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, а відтак наданий позивачем розрахунок заборгованості за відсутності альтернативного розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню, тому позов задовольняє. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним. Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Судом встановлено, що понесені ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» витрати на правничу допомогу в розмірі 9200 грн., підтверджуються матеріалами справи: Договором про надання правової допомоги №03-07/24 від 03.04.2024; Актом приймання-передачі наданих послуг; свідоцтвом адвоката Литвиненко О.І. серії КС №9438/10 та платіжною інструкцією №4938 від 01.10.2024 про оплату наданих адвокатом послуг правової допомоги (а.с.25-29). Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Від відповідача не надходило відповідних клопотань або заперечень щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, або інших заперечень. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу в розмірі 9200 грн. підлягають стягненню з відповідача. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за позовну заяву в розмірі 3028 грн.

Outcome: approved