Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Хустської державної нотаріальної контори про скасування заборони на відчуження нерухомого майна. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 06.08.2024 року вона, [PERSON] , отримала витяг про реєстрацію права власності після смерті свого батька [PERSON] на квартиру [ADDRESS] \~\~\~\~\~\~ Наразі дана квартира належить [PERSON] на підставі витягу з державного реєстру речових прав №389775282. Разом з тим,\~ звернувшись до ЦНАП Хустської міської ради для реєстрації місця проживання у вищезазначеному житловому будинку дізналася, що на\~ дану квартиру накладено заборону відчуження згідно повідомленням б/н від 04.11.1989року за заявою Хустського лісокомбінату, реєстраційний № обтяження 3958647 від 27.10.2006р., індексний №74445264 від 06.08.2024року . Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 зазначеного вище Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику. Оскільки на даний час у [PERSON] немає невиконаних майнових зобов`язань перед Хустським лісокомбінатом, тому існування заборони на квартиру є безпідставною та такою, що порушує охоронювані законом майнові права позивача, а тому встановлене обтяження підлягає припиненню. Відзиву на позов від відповідача не надходило. В судове засідання позивачка не з`явилася, позовна заява містить клопотання про розгляд справи у її відсутності. В судове засідання представник відповідача не з`явився, подавши заяву, у якій не заперечує проти задоволення позову та просить справу розглянути у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення, виходячи з наступного. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами судового розгляду суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 зазначеного вище Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Також вбачається, що на житлову квартиру [ADDRESS] Хустською державною нотаріальною конторою накладено обтяження у вигляді заборони на відчуження нерухомого майна, згідно повідомлення б/н від 04.11.1989 року за заявою Хустського лісокомбінату, реєстраційний № обтяження 3958647 від 27.10.2006р., індексний №74445264 від 06.08.2024року . Згідно п. п. 5.1. п. 5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики; за рішенням суду; в інших випадках, На даний час Хустський лісокомбінат ліквідований і відсутні відомості про реєстрацію юридичної особи, яка стала правонаступником Хустського лісокомбінату. Отже, на даний час юридичної особи, за повідомленням якої була накладена заборона на відчуження нерухомого майна, немає. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема: припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення. За змістом правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 15.05.2013 у справі № 6-26 цс 13 вбачається, що вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Крім цього, у п. 2 постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 3 червня 2016 року № 5 роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). За частиною 2 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили. Згідно ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Оскільки на даний час у позивача [PERSON] немає невиконаних майнових зобов`язань перед Хустським лісокомбінатом, існування заборони на майно за адресою [ADDRESS] є безпідставною та такою, що порушує охоронювані законом майнові права позивача на спадкування цього майна, а тому встановлене обтяження підлягає припиненню. Ураховуючи наведене, а також те, що обтяження у вигляді заборони формально залишає право власності за позивачем, однак суттєво обмежує його право у розпорядженні таким, а відтак обтяження порушує право позивача на володіння та розпорядження своїм майном. Зважаючи на викладене, а також фактичне визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе прийняти таке визнання позову та задовольнити його.

Outcome: approved