Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-23 00:00:00

В березні 2025 року позивач ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" через систему "Електронний суд" звернувся з вказаним позовом до відповідача [PERSON] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 24.09.2024 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та відповідачем [PERSON] був укладений електронний Договір позики № 2113638. Відповідно до умов договору, відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 10 000 грн., строк кредитування 30 днів, процентна ставка з другого дня користування кредитом- 0,01% день, процентна ставка за понадстрокове користування - 5,00% день, комісія за надання позики 17,71% що у грошовому виразі 1771 грн. ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" виконало свою частину умов кредитного договору у повному обсязі. Разом з тим, [PERSON] порушила взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим у неї станом на 31.01.2024 виникла перед позивачем заборгованість в загальному розмірі 16800 грн., з яких: 10000 грн заборгованість за тілом кредиту, 29 грн заборгованість за процентною ставкою 0,01%, 5000 грн заборгованість за процентною ставкою 5,00%, 1771 грн заборгованість за комісією. Ухвалою від 31.03.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника товариства, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином. На адресу суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає частково, а саме в частині стягнення суми тіла кредиту. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив такі обставини. Відповідно до ст. 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 24.09.2024 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] в електронній формі було укладено кредитний договір № 2113638 у розмірі 10 000,00 грн. Відповідно до умов договору, строк кредитування становить 30 днів, процентна ставка з другого дня користування кредитом - 0,01% день, процентна ставка за понадстрокове користування - 5,00% день, комісія за надання позики 17,71% що у грошовому виразі 1771 грн., дата повернення кредиту 23.10.2024. Також позичальником 24.09.2024 з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором № 278122були підписані Правила надання грошових коштів у позику, Паспорт споживчого кредиту, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки. Відповідно до довідки ТОВ «Фінансова компанія «Фінексперс» № КД-000007331/ТНПП про прийняття до виконання платіжної інструкції, ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» надало відповідачу у власність грошові кошти (позику) в сумі 10000,00 грн, перерахувавши кошти на банківський рахунок відповідача [PERSON] шляхом перерахування на картковий рахунок котрий надано позичальником та міститься в реквізитах договору, а саме: № [NUMBER] , номер платежу: 8cbb602a-e71с-4d8c-95-с7-4f30b722926а від 24.09.2024 Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свою частину умов кредитного договору у повному обсязі. Відповідно до положень статей 5,15 Закону України "Про електронній документи та електронний документообіг", електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Згідно зі статтею 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Такий висновок міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне застосувати вказаний правовий висновок Верховного Суду і до правовідносин, що склались по даній справі. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували те, що [PERSON] ініціювала укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або виплатла позику у встановленому порядку. За зазначених обставин суд приходить до висновку, про відсутність підстав вважати строк користування кредитом продовженим, а отже, нарахування відсотків має здійснюватися протягом первісного строку 30 днів, відповідно процентної ставки 0,01% за кожний день користування кредитним договором. У зв`язку з невиконанням відповідачем свого зобов`язання, всупереч умовам зазначеного договору позики, у нього виникла заборгованість в сумі 11800 грн, з яких: 10000 грн заборгованість за тілом кредиту, 29 грн заборгованість за процентною ставкою 0,01%, 1771 грн заборгованість за комісією. Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що наявні в матеріалах справи документи, надані стороною позивача не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7100 грн., адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Отже з урахуванням критеріїв розумності, обґрунтованості та справедливості, суд вважає, що зазначена представником позивача сума гонорару є неспівмірною зі складністю справи. Так, ця справа є малозначною, розглядалась у спрощеному позовному провадженні, а позовна заява є типовою. За таких обставин, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн. Згідно з ч.1 ст.141\~ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог: 11800 /16800 х100 = 70,24% або 2126,87 гривні (3028 х 70,24%). На підставі ст. 509,526,530,625 ЦК України,

Outcome: partial