Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

I. Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 18 грудня 2024 року ПАТ «СТ «ПЕРША» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] на суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 4279, 68 грн. та судові витрати. Позов мотивований тим, що 22 грудня 2024 р. у м. Умань Черкаської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів: ВАЗ 2101, д.н. [NUMBER] , та Toyota Camry, д.н. [NUMBER] . В результаті даної ДТП було пошкоджено зазначені автомобілі. Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області №705/90/25 від 10 березня 2025 року встановлено вину [PERSON] у скоєнні даної ДТП за ст. 122-4, ст. 124, ч.1 ст. 130 ККУпАП. 11 квітня 2024 р. відповідачем з Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Перша» було укладено договір №EP-220311858, згідно якого застраховано цивільно-правову відповідальність водія наземного транспортного засобу ВАЗ 2101, д.н. [NUMBER] , Страхувальником за даним полісом виступає [PERSON] . Таким чином, ПрАТ «СК «Перша» було отримано повідомлення про ДТП та заяву про виплату страхового відшкодування потерпілого за дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 22.12.2024 року з вини [PERSON] ПрАТ «СК «Перша» визнано випадок страховим та виплачено потерпілій особі страхове відшкодування у розмірі 4279,68 грн. Враховуючи вище викладене заборгованість Відповідача перед ПрАТ «СК «Перша» складає 4279,68 грн. у зв`язку з чим позивач звернувся з позовом до суду. Відповідач відзиву на позовну заяву та будь-яких документів, якими обґрунтовуються його заперечення проти позовних вимог до суду не надав. Жодних інших заяв по суті справи від учасників до суду не надходило. Отже, за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 11 липня 2025 року було відкрите провадження у даній справі, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Копію ухвали про відкриття провадження було направлено позивачу до його електронного кабінету 11 липня 2025 року. Відповідачу копію ухвали про відкриття провадження було надіслано 16 липня 2025 року рекомендованим повідомленням, яке було відповідачу вручено 22 липня 2025 року. Таким чином, відповідно до п. 1 ч. 8 ст.128 ЦПК України відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи. Інших заяв, клопотань від учасників справи до суду не надходило. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про правовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. ІІІ. Положення\~законодавства,\~що регулюють\~спірні правовідносини. За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. За змістом ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст. 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (п. 6 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про страхування»). Згідно ч. 1 ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них п. 9 ч. 1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. Статтею 27 Закону України «Про страхування» визначається, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до пп. а) п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. IV. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом установлено, що 11 квітня 2024 р. відповідачем з Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Перша» було укладено договір №EP-220311858, згідно якого застраховано цивільно-правову відповідальність водія наземного транспортного засобу ВАЗ 2101, д.н. [NUMBER] , Страхувальником за даним полісом виступає [PERSON] . 22 грудня 2024 р. у м. Умань Черкаської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів: ВАЗ 2101, д.н. [NUMBER] , та Toyota Camry, д.н. [NUMBER] . В результаті даної ДТП було пошкоджено зазначені автомобілі. Відповідно до постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 березня 2025 року у справі №705/90/25 вищезгадана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача. Як вбачається з постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області у справі від 10 березня 2025 року у справі №705/90/25 відповідач, спричинивши вказану дорожньо-транспортну пригоду, керував транспортним засобом ВАЗ 2101, д.н.з. [NUMBER] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. 23 грудня 2024 року до позивача надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заява про страхове відшкодування від власника пошкодженого транспортного засобу Toyota Camry, д.н. [NUMBER] , [PERSON] . На підставі розрахунку страхового відшкодування та страхового акту ЦВ29103 від 24 березня 2025 року [PERSON] було сплачено страхове відшкодування в розмірі 4279,68 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 14175 від 01 квітня 2025 року. V.\~Оцінка Суду. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Оскільки ПрАТ «СК «Перша» відшкодувало потерпілому у ДТП витрати на ремонт пошкодженого автомобіля в розмірі 4279,68 грн. і враховуючи, що відповідач винен у вчиненні ДТП, то ПрАТ «СК «Перша» має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача у розмірі сплаченого потерпілому страхового відшкодування. Отже, у позивача виникло право зворотньої вимоги (регресу) на отримання з відповідача відшкодованої шкоди, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПрАТ «СК «Перша» ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, є доведеними належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню шляхом стягнення із відповідача на користь позивача страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 4279,68 грн. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. Враховуючи висновок суду про задоволення позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати у виді судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved