Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінпром Маркет»\~звернулося до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] про стягнення\~ заборгованості за\~ договором позики,\~ мотивуючи\~тим,\~що 03.05.2021\~між ТОВ\~«1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів»\~та [PERSON] було укладено\~договір позики №\~1196489, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 6000,00 грн, строк позики 64 дні зі сплатою процентів у розмірі 1,6% в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Враховуючи умови договору позики №1196489 від 03.05.2021 та здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором позики, які складають 0 грн, заборгованість складає 13\~271,32 грн, зокрема 6000,00 грн сума заборгованості за основної сумою боргу, 7\~271,32 грн сума заборгованості за відсотками. Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за договором позики та заборгованості за процентами не виконав. 26.10.2021\~ТОВ «1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів»\~та ТОВ\~«Фінансова компанія\~управління активами»\~уклали Договір\~факторингу №\~2610\~від 26.10.2021\~за умовами\~якого останній\~набув право\~грошової вимоги\~до фізичних\~осіб боржників,\~в тому\~числі за\~договором позики\~№1196489\~від 03.05.2021\~р.\~03.04.2023\~ТОВ «Фінансова\~компанія управління\~активами» та\~ТОВ «Фінпром\~Маркет» уклали\~Договір факторингу\~№030423-ФК\~від 03.04.2023,\~за умовами\~якого Позивач\~набув право\~грошової вимоги\~до фізичних\~осіб боржників,\~в тому\~числі за\~договором позики\~№1196489\~від 03.05.2021.\~Відповідно до\~Реєстру прав\~вимог від\~03.04.2023\~року до\~договору факторингу\~№030423-ФК\~від 03.04.2023\~ ТОВ\~«Фінпром Маркет»\~набуло права\~грошової вимоги\~до Відповідача\~в сумі\~13\~271,32 грн., з яких:\~6000,00 грн -\~сума заборгованості\~за основною\~сумою боргу,\~7\~271,32 грн -\~сума заборгованості\~за відсотками.\~ Просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 13\~271,32 грн, понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн. Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 29.05.2025 прийнято позовну заяву та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін у справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у відсутності його представника,не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився,\~про день, час і місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, а тому суд вважає, що відповідач в судове засідання не з`явився без поважних причин та вважає за можливе розглядати справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів, при цьому виносить заочне рішення. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подав, жодних заяв чи клопотань не надіслав. Враховуючи вищевикладене та приписи\~ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За вище вказаних обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 03.05.2021\~між ТОВ\~«1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів»\~та [PERSON] було укладено\~договір позики №\~1196489\~(а.с.29). Згідно умов договору : п.2. сума позики 6000,00 грн, строк позики 64 дні, процентна ставка (базова, фіксована) становить 1,6% в день, дата надання позики 03.05.2021. Згідно електронної платіжної інструкції № c32e013a-0384-4406-aa2b-3eb7b1472e1e від 03.05.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на рахунок [NUMBER] перераховано кошти в розмірі 6000,00 грн. (а.с. 12 зворот). 26.10.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали Договір факторингу № 2610 від 26.10.2021, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників (а.с.39-42). Відповідно до Реєстру прав вимог № 2 від 26.10.2021 року до договору факторингу № 2610 від 26.10.2021 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло права Вимоги заборгованостей до Боржників, а саме до відповідача в сумі 13\~271,32 грн., з яких: 6000,00 грн.\~-\~сума заборгованості\~за основною\~сумою боргу;\~7\~271,32 грн. - сума заборгованості за відсотками.( а.с. 48-49). 03.04.2023 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали Договір факторингу №030423-ФК від 03.04.2023, за умовами якого Позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників (а.с. 51-53). Відповідно до\~Реєстру заборгованості\~від 03.04.2023\~року до\~договору факторингу\~№030423-ФК\~ ТОВ\~«Фінпром Маркет»\~набуло права\~грошової вимоги\~до Відповідача\~в сумі\~13\~271,32 грн., з яких: 6000,00 грн.\~-\~сума заборгованості\~за основною\~сумою боргу;\~7\~271,32 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 56-57). Згідно розрахунку заборгованості, сформованим первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» заборгованість за договором № 1196489 від 03.05.2021 становить 13\~271,32 грн, з яких: 6000,00 грн.\~-\~сума заборгованості\~за основною\~сумою боргу;\~7\~271,32 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.13-14). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документу. За змістом ст. 6 вказаного Закону, для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч. 1, ч. 2 статті 8 вказаного Закону, юридична сила електронного документу не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документу як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. В ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 1, 2, ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За положеннями ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст. 610 ЦК України). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти . У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові. Згідно з ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють. Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. За таких обставин, суд приходить до висновку, що до позивача, як нового кредитора, перейшло право вимоги до відповідача за Договором позики № 1196489. \~ \~ \~ \~Позикодавець (первісний кредитор) своє зобов`язання виконав та надав відповідачу кошти в сумі 6000,00 грн, що підтверджується електронною платіжною інструкцією № c32e013a-0384-4406-aa2b-3eb7b1472e1e від 03.05.2021, згідно якої ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на рахунок [NUMBER] перераховано кошти в розмірі 6000,00 грн. (а.с.12 зворот). Отже, між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних» і відповідачем укладено договір позики на суму 6000,00 грн, строком кредитування 64 дні з 03.05.2021 по 05.07.2021, зі сплатою процентів 1,6 % на день (фіксована (базова) процентна ставка). Розмір процентів за договором в межах строку позики становить: (6000,00 грн. х 1,6%) х 64 день) = 6144,00 грн. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою після 05.07.2021, оновлених графіків розрахунків та зміну дати повернення всієї суми позики матеріали справи не містять. Отже, позикодавець мав право нараховувати проценти за користування позикою за вказаним договором по 05.07.2021, але провів нарахування відсотків по 17.07.2021р . Нарахування та стягнення із відповідача процентів за користування кредитом поза визначеними строками суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду Окрім того, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок Верховний Суд зробив у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 4-10цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Підстав для відступу від вказаних правових висновків не вбачає також Велика Палата Верховного Суду від 18.01.2022 у справі №910/17048/17. В постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за «користування кредитом», сформульованого у постанові від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12 та підтвердженого у постанові від 04.02.2020 р. у справі № 912/1120/16 та уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, в межах 64-денного строку відповідач повинен був повернути 6000,00 грн позики і проценти, обраховані таким чином: (6000,00 грн. х 1,6%) х 64 день)= 6\~144,00 грн. Виходячи із принципу змагальності сторін, звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості, обов`язком позивача є доведення належними та допустимими доказами умов кредитування та наявності заборгованості. Але позивач не обгрунтував підстав пролонгації договору позики і нарахування відсотків\~до 17.07.2021, а тому доведеною сумою боргу є 12\~144,00 грн. (6000 грн + 6\~144,00 грн). Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості\~за\~договором позики № 1196489 від 03.05.2021 в сумі\~12\~144,00 грн. Позивач ставить вимогу про стягнення судових витрат зі сплати судового збору та витрат на правничу допомогу. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог, та оскільки позов задоволено на 91,51% (12\~144,00 грн х 100 : 13\~271,32 грн ), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2216,73\~грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 3202,85 грн. На підставі вище викладеного,

Outcome: partial