Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

У червні 2025 року [PERSON] (далі по тексту - позивачка) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі по тексту - відповідач), третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Нерудбудпостач» про припинення податкової застави майна. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що транспортні засоби, які позивачка придбала за договором купівлі-продажу №07/02/2025-ТЗ-6, укладеним 07.02.2025 року з ТОВ «Нерудбудпостач» в подальшому були передані відповідачем у податкову заставу та зареєстровано публічне обтяження у зв`язку з наявністю у колишнього власника податкового боргу. Позивачка вказувала, що існуюча податкова застава, яка була вчинена відповідачем уже після набуття позивачкою права власності на автомобілі, порушує її право власності. На підставі зазначеного позивачка просить про задоволення позову. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2025 матеріали позовної заяви було передано на розгляд судді Аббасовій Н.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.06.2025 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Цією ж ухвалою суду встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, протягом якого відповідач має право подати відзив на позовну заяву, з урахуванням вимог ст. 178 ЦПК України. 16.07.2025 р. від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник послалась на наявність у ТОВ «Нерудбудпостач» податкового боргу з податку на додану вартість на загальну суму 4 148 233,25 гривень, що підтверджується інтегрованою карткою платника податків. Станом на 16.07.2025, відповідно до даних інформаційно-комунікаційних систем контролюючих органів, за ТОВ «НЕРУДБУДПОСТАЧ» податковий борг наявний. Так як жодної з подій, визначених п. 93.1 ст. 93 ПК України не наставало, то і причини припинення податкової застави відсутні. На підставі вказаного просить відмовити в задоволенні позову. 18.07.2025 р. від представника позивачки надійшла відповідь на відзив, де позивачка вказує, що з аналізу положень п. 93.1-93.2. Податкового кодексу України вбачається, що вони встановлюють підстави лише для звільнення з податкової застави майна, яке належить платнику податків, який має податковий борг (боржнику), у той час, [PERSON] - власник майна, не є боржником зі сплати податків, придбала автомобілі за Договором купівлі-продажу, який є чинним, недійсним не визнавався, а боржником є колишній власник - ТОВ «Нерудбудпостач». Заперечення відповідача зводяться виключно до наявності податкового боргу у колишнього власника автомобілів ТОВ «Нерудбудпостач». При цьому, будь-яких заперечень щодо права власності [PERSON] на належні їй автомобілі, а також незаконності вимог позивача, відповідач не наводить. Вказане, фактично, свідчить про визнання відповідачем обставин щодо обмеження оспорюваним податковим обтяженням прав власника майна [PERSON] на розпорядження своїм майном. Протокольною ухвалою суду від 08.09.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті спору. 21.10.2025 р. від представника позивачки надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивачки та її представника. Позивачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку. Третя особа у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, пояснення на позовну заяву не подавала. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 233 ЦПК України). Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. 07 лютого 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нерудбудпостач» та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу №07/02/2025-ТЗ-6. Згідно положень п. 1.1.-1.2. Договору купівлі-продажу Продавець зобов`язується передати у власність Покупцю Товар, визначений в п. 1.2. даного Договору, а Покупець зобов`язується прийняти цей Товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах даного Договору. Під терміном Товар розуміється наступне: - Вантажний-спеціалізований самоскид HОWО, ZZ3317N3267Е1, номер шасi (кузова, рами) [NUMBER] , р.в. 2020, реєстраційний номер [NUMBER] , колір білий, вживаний за якістю товар відповідає технічним вимогам (стандартна комплектація, що вказано в специфікації, Додаток №1 до даного Договору); - Вантажний-спеціалізований самоскид HОWО-А7, ZZ3257N3847Q1, ідентифікаційний № [NUMBER], р.в. 2021, реєстраційний номер [NUMBER] , колір білий, вживаний за якістю товар відповідає технічним вимогам (стандартна комплектація, що вказано в специфікації, Додаток №1 до даного Договору); - Вантажний-спеціалізований самоскид DAF, модель CF 85.410, ідентифікаційний № [NUMBER] , р.в. 2010, реєстраційний номер [NUMBER] , колір білий, вживаний за якістю товар відповідає технічним вимогам (стандартна комплектація, що вказано в специфікації, Додаток №1 до даного Договору); - Автомобіль Fiat QUBO (заводський № ZFА22500006К36337, р.в. - 2017, колір оранжевий, реєстраційний номер [NUMBER] ), вживаний за якістю товар відповідає технічним вимогам (стандартна комплектація, що вказано в специфікації, Додаток №1 до даного Договору); - Лічильник механічний для дизельного пального TECH FLOW 3; - Пристрій спостереження за рухомими об`єктами ВІ -820 TREK. Згідно п. 1.3. Договору купівлі-продажу вартість Товару складає 1 869 847,68 (один мільйон вісімсот шістдесят дев`ять тисяч вісімсот сорок сім гривень 68 копійок), в т.ч. ПДВ 311 641,28 грн., які були перераховані [PERSON] на рахунок ТОВ «Нерудбудпостач» згідно платіжних інструкцій №4732777 від 22.04.2025 р., №4742054 від 24.04.2025 р., № 4749989 від 25.04.2025 р., №4749956 від 25.04.2025 р., №4759343 від 28.04.2025 р., № 4767524 від 29.04.2025 р. Згідно положень п. 4.1.-4.3. Договору купівлі-продажу, здача-приймання товару провадиться уповноваженими представниками Покупця і Продавця. Товар вважається прийнятим після підписання Сторонами Акту приймання-передачi. Датою передачі вважається дата одержання Товару, що вказана в Акті приймання-передачі за підписом Покупця. Положенням п. 5.1. Договору купівлі-продажу визначено, що право власностi на Товар переходить до Покупця з моменту приймання Товару й оформлення документів вказаних у п.п.4.2.-4.3. даного Договору. 07.02.2025 р. між ТОВ «Нерудбудпостач» та [PERSON] був підписаний Акт приймання-передачі №1 до Договору купівлі-продажу №07/02/2025-ТЗ-6 від 07.02.2025 р. Згідно ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (частина четверта статті 334 ЦК України). У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суд від 26 квітня 2023 року у справі 569/20334/21 зазначено: «критерієм віднесення речей до рухомих визначається можливість їх вільного переміщення у просторі. Автомобіль є рухомою річчю. За загальним правилом, право власності на рухому річ виникає з моменту передання майна. Винятком із загального правила про те, що право власності на рухому річ виникає з моменту передання майна є вказівка в нормі закону чи в положеннях договору. За допомогою такого універсального регулятора приватних відносин як договір його сторони можуть в договорі самі визначити момент виникнення права власності на рухому річ. Правила частини четвертої статті 334 ЦК України застосовуються до нерухомих речей». У пункті 7.13 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 911/1278/20 (провадження № 12-33гс22) вказано, що: «положеннями частини першої статті 334 ЦК України щодо переходу права власності на рухоме майно не передбачено в імперативному порядку, що право власності на таке рухоме майно переходить до набувача транспортного засобу з моменту здійснення його державної реєстрації. Право власності на рухоме майно переходить до набувача відповідно до умов укладеного договору, що узгоджується з принципом свободи договору відповідно до статей 6, 627, 628 ЦК України. Якщо договором не передбачено особливостей переходу права власності у конкретному випадку шляхом вчинення певних дій, воно переходить з моменту передання транспортного засобу». Таким чином, з урахуванням положень 5.1. Договору купівлі-продажу, позивачка набула право власності на автомобілі, зазначені в п. 1.2. Договору купівлі-продажу одночасно із підписанням Акту прийманні передачі №1, тобто 07.02.2025 р. 13.05.2025 р. позивачка звернулася до Територіального сервісного центру МВС №3246 із заявами про перереєстрацію транспортних засобів на нового власника та отримала свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, а саме: -свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , видане 13.05.2025 р. ТСЦ 3246, яке підтверджує, що [PERSON] є власником автомобіля марки HOWO, модель ZZ3317N3267E1, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] ; -свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , видане 13.05.2025 р. ТСЦ 3246, яке підтверджує, що [PERSON] є власником автомобіля марки DAF, модель CF 85.410, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] ; -свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , видане 13.05.2025 р. ТСЦ 3246, яке підтверджує, що [PERSON] є власником автомобіля марки SINOTRUK, модель HOWO А7 ZZ3257N3847Q1, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] ; -свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , видане 13.05.2025 р. ТСЦ 3246, яке підтверджує, що [PERSON] є власником автомобіля марки FIAT, модель QUBO, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . У травні 2025 року позивачка від колишнього власника автомобілів ТОВ «Нерудбудпостач» дізналася про те, що 13.04.2025 року податковий керуючий Наумович О. призначений наказом ГУ ДПС у м. Києві від 23.04.2025 р. №324 на підставі рішення уповноваженої особи ГУ ДПС у м. Києві від 01.04.2025 р. №0006768-1303-2615 про опис майна у податкову заставу платника податків ТОВ «Нерудбудпостач» провів опис наступного майна: -вантажний самоскид SINOTRUK HOWO А7 ZZ3257N3847Q1, 2021 року випуску, білого кольору, VIN: [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] ; -вантажний самоскид SINOTRUK HOWO А7 ZZ3257N3847Q1, 2021 року випуску, білого кольору, VIN: [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] ; -вантажний самоскид DAF CF 85.410, 2010 року випуску, білого кольору, VIN: [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] ; -вантажний самоскид HOWO ZZ3317N3267E1, 2020 року випуску, білого кольору, VIN: [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] ; -легковий універсал-В FIAT QUBO, 2017 року випуску, оранжевого кольору, VIN: [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] . За результатами проведеного опису був складений Акт №116/26-15-13-03-14 від 13.04.2025 року. 14 травня 2025 року, тобто на наступний день після отримання [PERSON] свідоцтв про реєстрацію придбаних нею чотирьох транспортних засобів, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна реєстратором Біденко Л.А. (головне управління ДПС у м. Києві) було зареєстроване публічне обтяження автомобілів, які належать позивачці. Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №97535458 від 31.05.2025 р., 14.05.2025 р. реєстратором Біденко Л.А. (головне управління ДПС у м. Києві) було зареєстровано обтяження, а саме: вид обтяження: публічне обтяження; тип реєстрації: поточна; тип обтяження: податкова застава; об`єкт обтяження: 1)автомобіль вантажний, Вантажний самоскид SINOTRUK HOWOA7 ZZ3257N3847Q1, 2021 року випуску, білого кольору, VIN: [NUMBER] , Номер державної реєстрації: [NUMBER] , згідно акту опису майна від 13.04.2025 №116/26-15-13-03-14; 2)автомобіль вантажний, Вантажний самоскид SINOTRUK HOWOA7 ZZ3257N3847Q1, 2021 року випуску, білого кольору, VIN: [NUMBER] , Номер державної реєстрації: [NUMBER] , згідно акту опису майна від 13.04.2025 №116/26-15-13-03-14; 3)автомобіль вантажний, Вантажний самоскид DAF CF 85.410, 2010 року випуску, білого кольору, VIN: [NUMBER] , Номер державної реєстрації: [NUMBER] , згідно акту опису майна від 13.04.2025 №116/26-15-13-03-14; 4)автомобіль вантажний, Вантажний самоскид HOWO ZZ3317N3267E1, 2020 року випуску, білого кольору, VIN: [NUMBER] , Номер державної реєстрації: [NUMBER] , згідно акту опису майна від 13.04.2025 №116/26-15-13-03-14; 5)автомобіль легковий, Легковий універсал-B FIAT QUBO, 2017 року випуску, оранжевого кольору, VIN: [NUMBER] , Номер державної реєстрації: [NUMBER] , згідно акту опису майна від 13.04.2025 №116/26-15-13-03-14; відомості про обмеження відчуження: за погодженням з обтяжувачем; боржник: ТОВ «Нерудбудпостач», код: 38689044; обтяжувач: Головне управління ДПС у м. Києві, код: 44116011; термін дії: 14.05.2030 р.; реєстраційний номер: 31950883. Оскільки власником чотирьох із п`яти описаних та переданих в податкову заставу автомобілів є позивачка, а не ТОВ «Нерудбуд0постач» як зазначено в Акті опису майна та витязі про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №31950883 від 20.05.2025 р., наявність вищевказаних обтяжень порушує право власності позивачки. Підстави та порядок для передачі майна платника податків у податкову заставу, а також звільнення з-під податкової застави визначені Податковим кодексом України (далі по тексту - ПК України). Пунктом 87.2 статті 87 ПК України передбачено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами. Відповідно до пункту 88.1 статті 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Згідно з підпунктом 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави. Пунктом 89.2 статті 89 ПК України з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому. Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису відповідно до пункту 89.3 статті 89 ПК України. Згідно з пунктом 89.8 статті 89 ПК України контролюючий орган зобов`язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі. Положеннями п. 93.1. ст. 93 ПК України визначено, що майно платника податків звільняється з податкової застави з дня: 93.1.1. отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу та/або розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань та процентів за користування розстроченням (відстроченням) в установленому законодавством порядку; 93.1.2. визнання податкового боргу безнадійним; 93.1.3. набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства; 93.1.4. отримання платником податків внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження або в інших випадках, передбачених статтею 55 цього Кодексу, рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання; 93.1.5. виключено. 93.1.6. отримання платником податків згоди контролюючого органу на відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 92 цього Кодексу. Згідно п. 93.2. ПК України підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених пунктом 93.1 цієї статті. З урахуванням вищевказаних положень Податкового кодексу України, податкова застава поширюється виключно на майно платника податків, який має податковий борг. Водночас, позивачка як власник майна, не є боржником зі сплати податків, придбала автомобілі за Договором купівлі-продажу, який є чинним, недійсним не визнавався, а боржником є колишній власник - ТОВ «Нерудбудпостач». При цьому, суд враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 03.07.2024 р. у справі № 344/3333/23 (провадження № 61-1662св24), де зазначено наступне: «Водночас податкова застава поширюється виключно на майно платника податків, який має податковий борг, у той час, як позивач - власник майна, не замінює [PERSON] у правовідносинах щодо погашення заборгованості зі сплати податків та придбав спірне майно в результаті звернення стягнення на предмет іпотеки. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 464/3242/20, від 24 січня 2024 року у справі № 569/9806/21, від 06 лютого 2024 року у cправі № 914/2901/21, від 11 березня 2024 року у справі № 295/429/23». Посилання відповідача на положення п. 93.1. ст. 93 ПК України суд відхиляє, оскільки вказані положення Податкового кодексу України встановлюють підстави лише для звільнення з податкової застави майна боржника, яким позивачка не є, тобто дані положення статті 93 Податкового кодексу України на спірні правовідносини не розповсюджуються та застосуванню не підлягають. Згідно з ч. 1-2 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1-2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1-2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У розумінні приписів норм ст. 391 ЦК України право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом. Звернутися з негаторним позовом може власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ, щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю. Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Вказані висновки викладені в Постанові Верховного Суду від 24 березня 2020 року у справі № 641/6897/17 (провадження № 61-39053св18). Позивачка є власником майна, яке знаходиться у податковій заставі з відміткою заборони його відчуження. Такі обставини мають триваючий характер, вони перешкоджають позивачці на свій розсуд розпоряджатися власним майном. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до частин 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про припинення податкової застави майна підлягають задоволенню. Враховуючи ту обставину, що податковим боржником є колишній власник майна ТОВ «Нерудбудпостач», а оспорюване податкове обтяження, зареєстроване Відповідачем, обмежує права власника майна [PERSON] на розпорядження ним, чим створює позивачці перешкоди у розпорядженні своїм майном, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки та про наявність правих підстав для задоволення позову. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 968, 96 грн.

Outcome: approved