Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ"ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПРОЦЕНТ" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 22.03.2024 між ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПРОЦЕНТ" та [PERSON] укладено Кредитний договір №9090, згідно якого Відповідач отримала кошти у розмірі 4000,00 грн.,строком на 365 днів (до 22.03.2025), шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% від суми кредиту за кожен день користування (912,5% річних). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації Відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою Відповідача з умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту. Зразок кредитного договору, Правила надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, затвердженими наказом директора ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ»,викладені для загального доступну в мережі Інтернет на сайті https://procent.com.ua/uk/about_us. Таким чином, станом на 03.04.2025 [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПРОЦЕНТ" в розмірі 40500,00 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача за Кредитний договором №9090 від 22.03.2024 та судові витрати в розмірі 3028,00 грн за сплату судового збору та 10000,00 грн витрат на правову допомогу. У судове засідання позивач, представник позивача не з`явилися, останній надав заяву про розгляд справи без їхньої участі, просив позов задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку (надіслання судового виклику, на ел. пош. [INFO] у тому числі смс-повідомлення та розміщення оголошення на сайті Судова влада України), причини неявки суду не повідомила, клопотань, відзив на позовну заяву не надала. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, розглянув справу на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні в справі докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Так, суд встановив, що 22.03.2024 між ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПРОЦЕНТ" та [PERSON] укладено Кредитний договір №9090. Указаний Договір [PERSON] підписала електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора 273098 та підтвердила, що вона ознайомлена з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися: - замовлена сума кредиту: 4000,00 гривень; - замовлений строк: 365; - погоджена сума: 4000 грн; - погоджений строк: 365 днів; - ставка процентна ставка: 2,5 % за кожен день користування, річна ставки 912,5 % . Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, Позивач нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 2,3 % від суми кредиту за кожен день користування (839,5% річних). Строк надання кредиту відповідно до п. 1.3. Кредитного договору становить 365 днів. Відповідно до п.1.3. періодичність платежів зі сплати процентів ставлять кожні 30 днів, що відображено в Додатку №1 до Кредитного договору. Відповідно до п.п. 2.4.1. Кредитного договору, позичальник зобов`язується у встановлений строк (п. 1.3. Кредитного договору) повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Відповідно до п. 4.2 Кредитного договору, нарахування процентів за Кредитним договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання позичальнику (дня перерахування грошових коштів на електронний платіжний засіб позичальника), до дня повернення суми кредиту, визначеної у пункту 1.1. Кредитного договору (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства, зазначений у пункті 8 цього Договору) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом (а. с. 7-11). Згідно Довідки ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ""Елаєнс" від 25.03.2025, підтверджується здійснення переказу грошових коштів, номер операції: 105619=29е21537-с2a7-4c98-8fbf-89ff13e867b3=99491, грошові кошти в сумі 4000,00 грн, дата проведення платежу: 22.03.2024, на банківську карту № [NUMBER] , банк картки отримувача: PRIVATBANK, призначення платежу: Перерахування коштів за договором 9090 від 22.03.2024 на умовах фінансового кредиту (а. с. 14). Розмір заборгованості узгоджується з детальним розрахунком заборгованості за Кредитним договором №9090 від 22.03.2024 (а. с. 15-19). До матеріалів справи додано: Витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи https://procent.com.ua Хронологія дій щодо укладення кредитного договору №9090 від 22.03.2024 та Витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи https://procent.com.ua Анкета-заява на кредит №105619 (а. с. 20). Також додано копію Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу Інтернет ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ"ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПРОЦЕНТ" затверджено Наказом Директора ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ"ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПРОЦЕНТ" від 14.09.2023 за №14/09-23П (а. с. 22-26). Позивач звертає стягнення виключно на прострочені до оплати проценти за користування кредитом за період з 22.03.2024 по 22.03.2025. Норми права, які застосував суд. Так, приписами пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (частина 12 статті 11 Закону №675-VIII). Відповідно до ст. 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Так, положеннями статті 3 Закону №675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до приписів частин 3-5 статті 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 627-628 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629, 638 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті регулюються Законом України «Про споживче кредитування». Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX,від22.11.2023 який набрав чинності 24.12.2023 внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», зокрема до статті 8, яка визначає порядок визначення реальної річної процентної ставки,денної процентної ставки та загальну вартість кредиту для споживача. Внесеними змінами обмежено максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, який не може перевищувати 1 % (п. 5 ч. 8 Закону України «Про споживче кредитування»). Згідно з пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» положення ч. 5 ст. 8 вказаного Закону щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки, вводиться в дію поетапно, а саме протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Так протягом перших 120 днів установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 2,5%, протягом наступних 120 днів - 1,5%. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Частиною 4 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» зобов`язано надавачів фінансових послуг, не зазначеним у пункті 3цього розділу, та надавачам допоміжних послуг протягом 30 днів з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність та документи у відповідність з вимогами цього Закону. Порядок розрахунку денної процентної ставки передбачено п. 4 ч. 8 Закону України «Про споживче кредитування» за формулою, згідно із яким ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t?100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Висновки суду. ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ"ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПРОЦЕНТ" та [PERSON] уклали кредитний договір №9090 від 22.03.2024. Позивач умови договору виконав, здійснив перерахунок відповідачу коштів у розмірі 4000,00 грн. Разом з тим, відповідач належним чином умови договору не виконала, погашення заборгованості не здійснювала, отже підлягає стягненню заборгованість у розмірі 4000,00 грн, що становить тіло кредиту. Вирішуючи питання щодо стягнення заборгованості в частині нарахованих відсотків, суд враховував Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX, від 22.11.2023. Позивач стверджував, що відсутні правові підстави для здійснення перерахунку денної процентної ставки за вказаним законом, відтак денна ставка повинна бути обрахованою у розмірі 2,5%. Суд врахував, що договір укладено 22.03.2024. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX, від 22.11.2023 набрав чинності 24.12.2023. Отже договір укладено після набрання чинності Закону № 3498-IX. Тому суд розраховує заборгованість за укладеним між сторонами договором, виходячи з встановленої ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки, за якими розмір відсотків, встановлених договором із 24.12.2023 по 21.04.2024 не може перевищувати 2,5%; із 22.04.2024 по 19.08.2024 -1,5%, а із 20.08.2024 -1,0%. Отже, розрахунок заборгованості повинен обчислюватися у такому порядку: -з 22.03.2024 по 21.04.2024 за ставкою 2,5% (як за умовами договору так і за нормами Закону), що становить 3100.00 грн (4000,00 грн х 0.025% х 31); -з 22.04.2024 по 19.08.2024 за ставкою 1,5% (за нормами Закону), що становить 7200.00 грн (4000,00 грн х 0.015% х 120); -з 20.08.2024 по 22.03.2025 за ставкою 1% (за нормами Закону), що становить 6650,00 грн (4000,00 грн х 0.01% х 214). З огляду на викладене, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума заборгованості за відсотками у розмірі 18860.00 грн. Загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 22860.00 грн (двадцять дві тисячі вісімсот шістдесят гривень 00 копійок). Щодо вимоги про стягнення суми сплаченого судового збору, суд виходив з того, що ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з платіжної інструкції № 2211 від 03.04.2025 позивач при подачі позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень). Ціна позову 40500,00 грн. Позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню у розмірі 22860.00 грн, а саме на 56,5 % (22860.00 грн х 100% : 40500,00 грн), тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 1710,82 грн (3028,00 грн х 56,5% : 100%). Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, яка становить 10000,00 грн, суд, враховуючи договір №03/06/2024 від 03.06.2024 про надання правової (правничої) допомоги (а. с. 32), акт приймання-передачі надання послуг №18 від 28.02.2025 (а. с. 35), беручи до уваги часткове задоволення позовних вимог, стягує з відповідача на користь позивача вказані витрати у розмірі 5650,00 грн (10000,00 грн х 56,5% : 100%). Ураховуючи викладене, на підставі ст. 526, 527, 610-612, 627-629, 638 ЦК України,

Outcome: approved