Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Немишлянського районного суду м. Харкова за позовом до Харківської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Мізік Валерія Володимирівна про визнання права власності, в якому позивачка просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , що належала її померлому [INFO] чоловіку [PERSON] та визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , що належала його померлому [INFO] батьку [PERSON] . Ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 02.07.2025 року відкрито провадження по справі та розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 08.09.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Рух справи висвітлений у відповідних ухвалах суду. Представник позивача адвокат Коряк І.Ю. у судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов. Відповідач Харківська міська рада правом на участь свого представника у судовому засіданні не скористався, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Про причини своєї неявки відповідач суд не повідомив, відзив на позовну заяву, відповідно до приписів ст. 178 ЦПК України, не подав, жодних клопотань на адресу суду не направляв. З цього приводу слід зазначити, що відповідно до п.п. 2 та 7 ч. 2 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Положеннями ч. 1 ст.\~223\~ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Також відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вважав за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Мізік В.В. у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Жодних заяв та клопотань до суду не подавала. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що відповідач будучи завчасно належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, повторно, без зазначення причин свого неприбуття, не з`явився у судове засідання, враховуючи те, що підстав для визнання явки учасників справи обов`язковою для надання особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, при цьому відповідно до частини 2 статті 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши доводи позовної заяви, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів. Позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 11 листопада 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського районного управління юстиції у Сумській області. Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 03 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. [INFO] [PERSON] помер у Федеративній Республіці Німеччина, що підтверджується свідоцтвом про смерть № [NUMBER] від 23.04.2023 року, підтвердженим апостилем від 14.08.2023 року. Після померлого [PERSON] залишилася спадщина, до складу якої входить 1/2 частина квартири [ADDRESS] , яка належала йому на підставі Договору купівлі-продажу частини квартири від 15.01.2014 року, посвідченого державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Багацькою О.М. (реєстровий № 2-8). Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.01.2014 року за № 16175781, [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , є власником 1/2 частки квартири за адресою: [ADDRESS] , номер запису про право: 42598933, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 267424763101, дата державної реєстрації: договір купівлі продажу, серія та номер 2-8, виданий 15.01.2014 державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Багацькою О.М.. Позивачка стверджує, що вона діючи від свого імені та як законний представник малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , надала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 (одну другу) частку квартири за [ADDRESS] , приватному нотаріусу Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Мізік В.В.. Спадкова справа щодо майна померлого [INFO] [PERSON] була заведена 08.09.2023 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Мізік В.В. за №22/2023, на підставі заяви про прийняття спадщини, поданої позивачкою [PERSON] , [INFO] за порядковим №71. Батьки спадкодавця [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , подали заяву про відмову від прийняття спадщини. Син спадкодавця [PERSON] , [INFO] , є малолітньою особою, прийняв спадщину відповідно до ч. 4 ст. 1268 Цивільного кодексу України, як малолітня особа. Судом встановлено, що за результатами розгляду заяв про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно, приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Мізік В.В. 02 жовтня 2024 року було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Зі змісту вказаної Постанови випливає, що для оформлення спадкових прав представник спадкоємців надав нотаріусу: оригінал договору купівлі-продажу 1/2 (однієї другої) частки квартири за [ADDRESS] , посвідченого 15.01.2014 року державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Багацькою О.М. за реєстровим №2-8 (покупець [PERSON] ), викладений на двох окремих аркушах, які (аркуші) не з`єднані у спосіб, що унеможливлює їх роз`єднання, не зазначено кількості прошитих, прошнуровананих, пронумерованих і скріплених аркушів та не проставлено підпису та печатки нотаріуса. Вищевказаний договір купівлі-продажу, викладений на спеціальних бланках нотаріальних документів ВТР 271363, ВТР 271360. При перевірці справжності кожного аркуша даного документу, викладеного на спеціальних бланках нотаріальних документів, нотаріусом встановлено, що бланк ВТР 271363 витрачено Багацькою О.М. державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори 16.01.2014, код витрачання бланка - заява; а бланк ВТР 271360 витрачено [PERSON] державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори 15.01.2014, код витрачання бланка - договір про відчуження нерухомого майна, крім земельних ділянок. Відповідно до відповіді Сумського обласного державного нотаріального архіву від 23.08.2024 року №1210/01-17, наданої на запит нотаріуса, повідомлено, що згідно з реєстром для реєстрації нотаріальних дій та наряду договорів відчуження квартир Охтирської міської державної нотаріальної контори за 2014 рік, 15.01.2014 року за р. 2-8 на бланках серії ВТІ №271359, ВТІ 271360 посвідчений договір купівлі-продажу частини квартири, сторонами якого є: [PERSON] та [PERSON] . Також у Постанові нотаріуса зазначено, що згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав не нерухоме майно, сформованої нотаріусом 20.08.2024 року № інформаційної довідки: 391713666, за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстровано право власності на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , номер відомостей про речове право: 4259833, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 267424763101. Документи, подані для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, серія та номер 2-8, виданий 15.01.2014, видавник державний нотаріус Охтирської міської державної нотаріальної контори О.М. Багацька. Враховуючи той факт, що договір купівлі-продажу, посвідчений 15.01.2014 року державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Багацькою О.М. за реєстровим №2-8, не відповідає вимогам, встановленим у статті 47 Закону України «Про нотаріат» та наявні розбіжності у серії, даті, коду витрачання спеціальних бланків нотаріальних документів в Єдиному реєстрі спеціальних бланків нотаріальних документів, нотаріусом не прийнято вищевказаний договір купівлі-продажу та відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заявою [PERSON] , яка також діяла та як законний представник малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , після померлого [INFO] її чоловіка та батька дитини [PERSON] . Крім того, зі змісту постанови вбачається, що нотаріусом роз`яснено заявниці право оскарження вказаної Постанови у судовому порядку. Такі обставини, на думку позивачки, призвели до порушення її прав та прав її малолітньої дитини, що стало підставою для їх захисту у визначений у позові спосіб. Позивачка наголосила, що у відповідності до положень ст. 1277 Цивільного кодексу України, якщо після смерті особи спадщина не була прийнята спадкоємцями або спадкоємці відмовилися від неї, така спадщина може бути визнана відумерлою. У таких справах відповідачем у судовому процесі виступає територіальна громада, на території якої знаходиться спадкове майно або його основна частина. Посилаючись на те, що інші спадкоємці, які б прийняли спадщину після померлого [PERSON] , або мали б право заявити про право на спадкове майно відсутні, позивачка звернулася з цим позовом до відповідача Харківської міської ради. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам суд виходить із такого. Згідно з частиною першою статті 242\~ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Представництво за законом є різновидом представництва, підставою виникнення якого, виступає не воля особи, яку представляють, а вказані у законі юридичні факти. Так, законне представництво батьків засновується на позитивному юридичному факті походження дітей від батьків, недосягнення дитиною віку, з якого пов`язується можливість самостійного набуття і здійснення цивільних прав та обов`язків, а також на відповідних нормах закону. Характерною рисою представництва за законом є виникнення відповідних повноважень у представників незалежно від їх волі. Самі представницькі повноваження виникають за наявності відповідних юридичних фактів автоматично. Підставою виникнення представництва за законом є спеціальна вказівка закону за наявності факту спорідненості. Відповідно до частин першої та другої статті 48\~ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Положеннями статті 46\~ЦПК України передбачено, що здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи. Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (частина перша статті 47 ЦПК України). Отже, неповнолітній син позивачки [PERSON] , [INFO] , право власності за яким на 1/4 спірної квартири просить визнати позивачка у позовній заяві, в силу свого віку не має процесуальної дієздатності. У частинах першій та другій статті 59\~ЦПК України визначено, що права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Суд може залучити до участі в таких справах неповнолітню особу чи особу, цивільна дієздатність якої обмежена. Виходячи з викладеного, інтереси малолітніх (неповнолітніх) осіб у суді захищають їх батьки. Проте, звертаючись з позовом до суду представником позивачки адвокатом Коряк І.Ю. вказано позивачкою лише [PERSON] , [INFO] , та не вказано в якості позивача останню як законного представника малолітнього [PERSON] , [INFO] . При цьому однією з позовних вимог є вимога про визнання за [PERSON] , [INFO] , права власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , що належала його померлому [INFO] батьку [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб. Крім того, слід зазначити, що статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Спадкування в Україні регулюється основним регулятором приватних відносин, яким є ЦК України. Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом 1-5 черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частин першої та другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною другою статті 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). За приписами статті 5 Закону України «Про нотаріат», нотаріус зобов`язаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України та його територіальних органів, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, главою 10 розділу ІІ якого регулюється питання видачі свідоцтв про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину - це документ, який посвідчує перехід права на спадкове майно від спадкодавця до спадкоємців. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується оформлення спадкових прав. Порядок видачі свідоцтва про право на спадщину за законом врегульовано статтею 68\~Закону України\~«Про нотаріат» та пунктом 4 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012. Згідно з п.п. 4.12 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Відповідно до\~пп.\~4.16.\~п.\~4\~глави 10\~розділу II\~Порядку вчинення\~нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно з частиною першою статті 47 Закону України «Про нотаріат», документи, викладені на двох і більше аркушах, що подаються для вчинення нотаріальної дії, повинні бути прошиті у спосіб, що унеможливлює їх роз`єднання без порушення цілісності, а аркуші пронумеровані (крім випадків, коли такі документи видані (отримані) за допомогою єдиних та державних реєстрів, відомості яких обов`язково використовуються нотаріусом під час вчинення нотаріальної дії). Відповідно до п. З глави 8 розділу І цього Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, не приймаються порвані документи та документи, викладені на двох і більше окремих аркушах, якщо аркуші не з`єднані у спосіб, що унеможливлює їх роз`єднання без порушення цілісності, не пронумеровані і не скріплені підписом відповідної посадової особи та печаткою юридичної особи (у разі наявності), яка видала документ. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до п. 4 глави 8 розділу І цього Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус перевіряє справжність кожного аркуша документа, який викладений на спеціальних бланках нотаріальних документів та подається для вчинення нотаріальних дій, за допомогою Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів згідно з Порядком ведення Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 04.11.2009 № 2053/5. зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 09.11.2009 за № 1043/17059. Статтею 49 Закону України «Про нотаріат» визначено підстави для відмови нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, у вчиненні нотаріальної дії. Нотаріус зобов`язаний мотивувати свої дії, направлені на відмову у вчиненні нотаріальної дії. При цьому, нотаріусу заборонено безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії (постанова Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 01.03.2021 у справі №473/1878/19). Судовим розглядом встановлено, що Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02 жовтня 2024 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Мізік В.В. було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі [PERSON] , [PERSON] свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] з тих підстав, що договір купівлі-продажу, посвідчений 15.01.2014 року державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Багацькою О.М. за реєстровим №2-8, не відповідає вимогам, встановленим у статті 47 Закону України «Про нотаріат» та наявні розбіжності у серії, даті, коду витрачання спеціальних бланків нотаріальних документів в Єдиному реєстрі спеціальних бланків нотаріальних документів. Представник позивачки у судовому засіданні пояснив, що позивачка не оскаржувала вказану постанову нотаріуса у судовому порядку, оскільки вважала, що згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав не нерухоме майно, сформованою нотаріусом 20.08.2024 року за [PERSON] , зареєстровано право власності на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , тому вона вважає, що є всі підстави для визнання права власності на вказану частку цієї квартири в судовому порядку за позивачкою та її сином [PERSON] . Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду по захист своїх спадкових прав за правилами позовного провадження. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення такого права у нотаріальному порядку. Схожий за змістом правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11.05.2022 у справі №450/3258/17, від 28.04.2022 у справі №352/494/16-ц. Разом з цим, нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). У такому разі позовні вимоги можуть бути пред`явлені безпосередньо до нотаріуса. Як встановлено судом, позивачка не скористалася своїм правом на оскарження Постанови приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Мізік В.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02 жовтня 2024 року в судовому порядку. Таким чином станом на цей час у встановленому законом порядку не усунуті розбіжності у серії, даті, коді витрачання спеціальних бланків нотаріальних документів в Єдиному реєстрі спеціальних бланків нотаріальних документів, що стало підставою для неприйняття нотаріусом договору купівлі-продажу, посвідченого 15.01.2014 року державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Багацькою О.М. за реєстровим №2-8, та встановлення, що він не відповідає вимогам, встановленим у статті 47 Закону України «Про нотаріат» та, як наслідок, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого її чоловіка та батька дитини [PERSON] , який помер [INFO] . Слід зазначити, що суд не може підміняти собою нотаріуса, який уповноважений посвідчувати право власності в порядку спадкування, втручаючись у сферу безспірної цивільної юрисдикції та фактично виконуючи функції нотаріального органу. Суд має право визнавати право спадкоємця на спадщину лише за наявності спору щодо спадкового майна, якого у даному випадку немає. За таких обставин позивачка не позбавлена права на звернення у встановленому законом порядку до суду з метою оскарження прийнятої приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Мізік В.В. Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02 жовтня 2024 року. За таких\~обставин,\~суд вважає,\~що пред`явлений\~позов [PERSON] до Харківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Мізік Валерія Володимирівна про визнання права власності є передчасним та з наведених вище підстав задоволенню не підлягає. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. У зв`язку із відмовою у задоволенні позову суд покладає судові витрати на позивача. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed