Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

Представник позивача\~звернувся до\~Вишгородського районного\~суду Київської\~області із\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~спожитий природний\~газ. В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначив,\~що відповідач\~є споживачем\~природного газу\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~та за\~період з\~липня 2022\~року по\~червень 2024\~року включно,\~останнім було\~спожито природній\~газ на\~суму 57\~504,\~68\~грн.\~Об`єкт газифікації,\~що знаходиться\~за вказаною\~адресою належить\~на праві\~власності відповідачу.\~Позивач,\~як суб`єкт\~ринку газу,\~з 01.11.2018\~здійснює діяльність\~з постачання\~природного газу\~фізичним та\~юридичним особам\~які використовують\~його (природний\~газ)\~для власних\~потреб на\~підставі постанови\~Національної комісії,\~що здійснює\~державне регулювання\~у сферах\~енергетики та\~комунальних послуг\~за №\~880\~від 04.07.2017\~року «Про\~видачу ліцензій\~з постачання\~природного газу...»\~на території\~України.\~Постачання природного\~газу побутовому\~споживачу здійснюється\~на підставі\~договору,\~що укладається\~між ним\~та постачальником\~на умовах\~Типового договору\~постачання природного\~газу побутовим\~споживачам,\~які є\~однаковими для\~всіх побутових\~споживачів України.\~Постановою НКРЕКП\~№ 2501\~від 30.09.2015\~року «Про\~затвердження типового\~договору постачання\~природного газу\~побутовим споживачам»\~визначено,\~що договір\~між постачальником\~природного газу\~та споживачем\~є публічним\~договором приєднання,\~відповідно до\~ст.ст.\~633,\~634,\~641,\~642\~Цивільного кодексу\~України.\~Відповідно укладається\~шляхом заявочного\~принципу і\~не потребує\~двостороннього підписання\~письмової форми\~договору.\~Відповідно до\~розпорядження КМУ\~від 22.07.2020\~року №\~917\~ТОВ «Газопостачальна\~компанія «Нафтогаз\~України» визначено\~постачальником «останньої\~надії». Пунктом 2\~постанови НКРЕКП\~від 09.12.2021\~року №\~2471\~«Про здійснення\~постачання природного\~газу побутовим\~споживачам на\~умовах базової\~річної пропозиції»\~відповідно до пункту 72\~Прикінцевих та\~перехідних положень\~Закону України\~«Про ринок\~природного газу»\~зобов`язано ТОВ\~«ГК «Нафтогаз\~України» здійснювати\~постачання природного\~газу побутовим\~споживачам,\~які після\~набрання чинності\~цією постановою\~будуть включені\~до Реєстру\~споживачів постачальника\~«останньої надії»\~на інформаційній\~платформі оператора\~,\~газотранспортної системи,\~на умовах\~Типового договору,\~та базової\~річної пропозиції\~з дня\~початку постачання\~природного газу\~постачальником «останньої\~надії».\~Таким чином,\~відповідач приєднався\~до договору\~постачання природного\~газу постачальником\~«останньої надії»\~(ТОВ\~«ГК «Нафтогаз\~України»)\~шляхом акцептування\~договору із\~позивачем через\~факт споживання\~газу. На умовах\~договору,\~позивач постачав\~природний газ,\~а відповідач\~отримував його\~та використовував\~для власних\~потреб.\~Вартість використаного\~природного газу\~відповідач зобов`язаний\~сплачувати щомісячно,\~відповідно до\~діючих тарифів. Позивачем на\~адресу об`єкта\~газифікації було\~направлено вимогу\~про сплату\~заборгованості за\~спожитий природний\~газ №\~119/4.3.1-39762-2024/180450820\~від 09.08.2024\~року,\~яка залишилась\~незадоволеною відповідачем.\~Заперечення щодо\~стати боргу\~відповідачем не\~надано,\~борг не\~сплачено. Позивачем в період з липня 2022 року по червень 2024 року (включно) було поставлено відповідачу природний газ на загальну суму 57 504,68 грн (з урахуванням проплат відповідача станом на дату подачі цієї позовної заяви). Оскільки відповідач не в повному обсязі сплачував нараховані суми за спожитий природний газ, позивач був змушений звернутися до суду для стягнення заборгованості у судовому порядку. На підставі викладеного представник позивача звернувся до суду та просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 57\~504, 68 грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028, 00 грн. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 01.08.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити за його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами. Відповідач у судові засідання не з`являвся, про місце, дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, не скористався правом надання відзиву проти позову, тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що з 01.11.2018 року ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам які використовують його (природний газ) для власних потреб на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах ч енергетики та комунальних послуг № 880 від 04.07.2017 року «Про видачу ліцензій з постачання природного газу ...» на території України. Відповідно до розпорядження КМУ від 22.07.2020 року № 917 ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» визначено постачальником «останньої надії». Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомості № 344422021 від 28.08.2023 року [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину серії та номер 515 виданого 22.05.2017 року приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Фоєю Л.А. У відповідності до наданого розрахунку (фінансового стану), [PERSON] є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» за відкритим на його ім`я особовим рахунком № [NUMBER] за адресою домоволодіння: [ADDRESS] , ЕІС-код об`єкту газифікації 56ХN18D71224202І. Також, з наданого розрахунку (фінансового стану) вбачається, що в період з липня 2022 року по червень 2024 року включно споживачем [PERSON] здійснювалось споживання природного газу за вказаною адресою, загальний об`єм споживання газу за даними оператора ГРМ за вказаний період становить 7\~227,03 куб.м., вартістю 7,95689 грн./куб.м., оплата за спожитий природний газ не проводилась, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 57\~504, 68 грн. Отже, споживач [PERSON] вчинив дії щодо акцептування договору, визнаючи таким чином наявність правовідносин, а відтак і взаємних прав та обов`язків, що з них випливають, що свідчить про прийняття ним договору постачання природного газу ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на погоджених умовах. Так, частиною 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно з ч. 1 ст.12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Так, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496, затверджено Правила постачання природного газу (далі Правила постачання природного газу від 30.09.2015 № 2496), пунктом 2 розділу IІІ яких визначено, що договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633,634,641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2501, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Особливості здійснення постачання природного газу побутовому споживачу постачальником «останньої надії» визначені розділом VI цих Правил. Так, згідно пункту 1 Розділу VI Правил постачання природного газу від 30.09.2015 № 2496, постачальник «останньої надії» здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженому постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2501, який є публічним, а його умови - однаковими для всіх споживачів. Згідно з абз. 2,3 п. 1 Розділу VI вказаних Правил, договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» укладається у випадках, передбачених пунктом 3 цього розділу, з урахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом публічної оферти постачальника «останньої надії» та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника. Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» не потребує двостороннього підписання. Договір постачання між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з моменту початку фактичного постачання природного газу такому споживачу (абз. 2 ч. 1ст. 15 Закону України «Про ринок природного газу»). Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з вимогами ч. 1,2 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. За ч.ч. 1,2 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Пунктом 2 розділу IІІ Правил постачання природного газу від 30.09.2015 № 2496 визначено, що за договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Вказаним положенням відповідають приписи пункту 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у відповідності до яких індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно вимог статті 319,322 ЦК України власність зобов`язує, тягар утримання майна покладається саме на його власника. За змістом статей 526,530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 610, 612 ЦК України під порушенням зобов`язання розуміють його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Отже, праву споживача одержувати відповідної якості послуги з постачання природного газу прямо відповідає визначений законом обов`язок оплачувати такі послуги у строки та розмірі, встановлені договором або законом. Споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений висновок відповідає усталеній позиції Верховного Суду у постановах від 14.02.2018 в справі № 639/10591/14-ц, від 10.12.2018 в справі № 638/11034/15, від 17.01.2019 в справі № 486/156/17, від 09.06.2021 у справі № 303/7554/16-ц, від 04.09.2022 у справі № 201/1807/21, від 07.11.2023 у справі №643/17352/20, від 22.12.2023 у справі № 607/2611/22, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17, висновки якого суд враховує при застосуванні норми права до даних спірних правовідносин згідно з ч. 4ст. 263 ЦПК України. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частинами 1 та 2 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, враховуючи викладені положення законодавства та встановлені судом фактичні обставини справи, судом встановлено, що сторони по справі вільно та на власний розсуд та в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору постачання природного газу, а також приступили до його виконання, відтак, договір є укладеним в силу ч. 1 ст.638 ЦК України та встановлює для його сторін відповідні права й обов`язки, що є обов`язковими до виконання, в тому числі, і обов`язок споживача оплачувати вартість спожитих послуг за обумовленими тарифами (цінами) у погоджені терміни. Відповідачем не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача, а також належних та допустимих доказів в спростування доводів позивача щодо нарахованої суми заборгованості за спожитий природний газ. За встановлених обставин, перевіривши підстави та порядок нарахування вартості послуги постачання природного газу, зважаючи на те, що між сторонами склались фактичні договірні відносини, зазначена вартість спожитого газу відповідачем не сплачена, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме стягненню з відповідача на користь ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 57\~504, 68 грн. Згідно ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені у вигляді судового збору в розмірі 3 028,00 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved