Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-23 00:00:00

В травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» (далі Товариство) через систему «Електронний суд» звернулося до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом, в якому просило стягнути з відповідача 45\~325,00 грн заборгованості за договором № 1191440 про надання споживчого кредиту від 23.12.2023, яка складається з: 7\~000,00 грн заборгованість за кредитом, 38\~325, 00 грн - заборгованість за нарахованими процентами за період з 23.12.2023 по 29.07.2024, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн та 10\~000,00 грн витрат на правову допомогу. В обґрунтування вимог представник позивача зазначав, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та відповідачем 23.12.2023 в електронному вигляді було укладено договір № 1191440 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 7 000 грн строком на 360 днів шляхом переказу на його банківську карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування. ТОВ «Селфі Кредит» виконало свої зобов`язання за укладеним з відповідачем кредитним договором та перерахувало на його платіжну картку кредит, у визначеному договором розмірі. 29.07.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» укладено договір факторингу № 29/07/2024, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 1191440 про надання споживчого кредиту від 23.12.2023 перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс». [PERSON] не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, не повернув своєчасно суму кредиту та не сплатив нараховані відсотки за користування кредитом відповідно до умов договору, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Відповідно до ухвали судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02.06.2025 справу за вказаним позовом передано за підсудністю до Полонського районного суду Хмельницької області. Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Полонського районного суду Хмельницької області від 31.07.2025 головуючим суддею у даній справі визначено суддю Горщара А.Г. Згідно з ухвалою судді від 08.08.2025 відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; сторонам надано строк для подання заяв по суті справи; за клопотанням представника позивача витребувано докази в АТ КБ «ПриватБанк», які надійшли до суду 28.08.2025. Відповідачу копія позовної заяви з доданими до неї документами надіслана позивачем цінним листом з описом вкладення 09.05.2024. [PERSON] за зареєстрованою адресою місця проживання та адресою місця проживання, вказаною в позовній заяві, судом направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками, конверти повернулись на адресу суду з довідками відділення АТ «Укрпошта» від 05.09.2025 та від 28.09.2025 про відсутність адресата за вказаними адресами, однак, згідно з положеннями п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, відправлення, надіслане за зареєстрованою адресою місця проживання, вважається врученим адресату. У встановлений судом строк [PERSON] відзив на позов не подав. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що 23.12.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено договір №1191440 про надання споживчого кредиту, за яким відповідачу надано кредит на суму 7 000 грн на строк 360 днів зі сплатою процентів за користування ним у розмірі 2,5 % в день з періодичністю кожні 30 днів (а.с.15-18). Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів), що є додатком № 1 до цього договору (п.1.4. кредитного договору). Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] (п.2.1. кредитного договору). За умовами укладеного кредитного договору [PERSON] зобов`язався у встановлений договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі, передбачені цим договором. Вказаний договір укладений в електронній формі та підписаний сторонами електронними підписами, зокрема відповідачем шляхом введення одноразового ідентифікатора Н303. Зазначеним ідентифікатором відповідач також підписав Графік платежів, яким визначено реальну річну процентну ставку, загальну вартість кредиту, розмір процентів за користування кредитом та дати їх сплати (шляхом внесення 12 платежів в розмірі5\~250 грн кожен, останній 17.12.2024), а також дату повернення кредиту (17.12.2024) (а.с.18 зворот). ТОВ «Селфі Кредит» виконало свої обов`язки за кредитним договором та надало для відповідача кредит в розмірі 7 000 грн шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ КБ «ПриватБанк», про що свідчать дані листа № 20250211-524 від 11.02.2025 ТОВ «Пейтек Україна», а також відомості листа АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-250813/18869-БТ від 19.08.2025 та виписки по належному для [PERSON] рахунку за договором б/н за період з 23.12.2023 по 28.12.2023, відповідно до яких на належну відповідачу платіжну картку 23.12.2023 зараховано грошові кошти в розмірі 7\~000 грн (а.с.21 зворот, 86-88). За даними розрахунку заборгованості за договором № 1191440 від 23.12.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 29.07.2024 [PERSON] не здійснював вчасно внесення платежів, передбачених кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 45\~325,00 грн, яка складається з: 7\~000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 38\~325,00 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 23.12.2023 по 29.07.2024 (а.с.22-26). 29.07.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» укладено договір факторингу № 29/07/2024, за умовами якого Товариство набуло право до боржників, вказаних в реєстрі боржників та оплатило їх, що підтверджується копією платіжної інструкції № 1118 від 29.07.2024 (а.с.45-51). Відповідно до витягу з реєстру боржників до вказаного договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 1191440 в сумі 45\~325,00 грн, з яких: 7\~000,00 грн заборгованість за сумою кредиту, 38\~325,00 грн заборгованість за процентами (а.с.52). Відтак, у відповідності до умов зазначеного договору факторингу ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» за плату прийняло належне ТОВ «Селфі Кредит» право вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників, зокрема до відповідача. Перевіряючи правомірність позовних вимог законодавчим нормам, суд зазначає про таке. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ст.11 ЦК України, зокрема, ними є договори та інші правочини. За змістом ст.ст.626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі\~ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1\~ст.627 ЦК України). Частиною 1 статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини 2 статті 639\~ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-комунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Відповідно до\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 даного Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12 ч.1 ст.3 даного Закону, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Судом встановлено, що кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора, відповідає вимогам\~Закону України «Про електронну комерцію»\~та вимогам до кредитних договорів.\~Кредитні кошти надані в безготівкову порядку. Проте, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту не виконав, кредитні кошти не повернув, проценти за користування ними не сплатив. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до\~ст.610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За положеннями ч. 1\~ст.612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з пунктом 1 частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до\~статті 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1\~ст. 1077 ЦК України\~передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зважаючи на оформлені у встановленому порядку кредитний договір та договір факторингу, позивач є належним стягувачем неповернутих кредитних коштів та процентів за їх використання з боржника. За положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що позивачем надано належні та допустимі докази наявності заборгованості за укладеним з [PERSON] кредитним договором в заявленому розмірі та права на її стягнення, відповідачем наведені позивачем обставини не спростовані,

Outcome: approved