Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

24 вересня 2025 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 29 вересня 2012 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ), [INFO] , уклали шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Шостаківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області України, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 01. У шлюбі у подружжя народилося 2 дітей: дочка, [PERSON] , [INFO] , та дочка, [PERSON] , [INFO] . Крім того,\~як зазначає\~позивач,останні 2 роки стосунки з відповідачем розладились, у сторін зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки, кожен живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім?я припинила своє існування. Вважає, що збереження шлюбу між сторонами неможливе з підстав викладених вище, а тому просить суд не застосовувати заходи щодо примирення та наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 24 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та\~відкрито провадження у цивільній справі. Постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено до розгляду по суті у судовому засіданні. У судове засідання позивач не з`явилась; при цьому, разом з позовною заявою надав заяву, в якій просив розгляд цивільної справи про розірвання шлюбу проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилась; 29 вересня 2025 року до канцелярії суду подала заяву, в якій просила розгляд справи про розірвання шлюбу проводити без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ), [INFO] , перебувають у шлюбі, що зареєстрований Виконавчим комітетом Шостаківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області України, про що в Книзі реєстрації шлюбів 29 вересня 2012 року складено відповідний актовий запис за № 01 (а. с. 4). Подружжя має 2 неповнолітніх дітей: дочку, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19 лютого 2013 року Виконавчим комітетом Шостаківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області України (а. с. 12); дочку, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09 лютого 2018 року Виконавчим комітетом Шостаківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області (а. с. 11). Наразі сторони спільне домашнє господарство не ведуть, проживають окремо, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечать їх інтересам, підтримувати сімейні відносини позивач наміру немає. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Крім того, частиною 1 статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до приписів ст. 37 СК України, шлюб є правозгідним. Згідно із ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У ст. 110 СК України закріплено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до статті 10 Цивільного кодексу України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. З матеріалів позовної заяви вбачається, що подружні відносини сторони припинили, і відновлювати їх позивач наміру немає, наполягає на розлученні. Відповідач позов визнала. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved