Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

Процедура (рух справи) : У грудні 2024 року позивач, який діє інтересах дитини [PERSON] , звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення її батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] та стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідно до ч.4 ст.19, ч.4 ст.274 ЦПК України ухвалою суду від 21 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 24 липня 2025 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - [PERSON] , закрито підготовче провадження і справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом в силу ч. 2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Позиція позивача, Великоандрусівської сільської ради в особі органу опіки та піклування виконавчого комітету сільської ради: Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . 08 квітня 2024 року [PERSON] було зараховано до «Приватної організації дитячого будинку змішаного типу для дітей дошкільного шкільного віку "Жива Перлина", на підставі заяви матері [PERSON] та направлення служби у справах дітей Великоандрусівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, де дівчина проживає та перебуває на повному утриманні. Зі слів адміністрації закладу, за весь час перебування дитини мати долею своєї доньки не цікавилась і не приймала ніякої участі у її житті, забезпечені та вихованні. Згідно заяви неповнолітньої [PERSON] від 07 жовтня 2024 року, дитина просить позбавити батьківських прав матір [PERSON] , у зв`язку з виникненням конфліктних відносин між нею та матір`ю, не приймає участь у її житті, забезпечені та вихованні. Зі слів [PERSON] за весь час проживання її в дитячому будинку мати жодного разу її не відвідала та забезпечувала дитину матеріально. 05 травня 2025 року [PERSON] тимчасово влаштовано в сім`ю [PERSON] . Враховуючи викладені обставини, орган опіки та піклування вважає, що є достатні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини, та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Представник позивача надала заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Позиція відповідача [PERSON] : Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, без поважних причин в судове засідання повторно не з`явилась, причини своєї неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву до суду не надала. Представник відповідача неодноразова подавала заяви про відкладення розгляду справи, проте у визначений нормами ЦПК України відзив на позовну заяву та пояснень так і не надала. Отже, про можливі заперечення проти позовних вимог відповідач та її представник суд не повідомили. За такої поведінки відповідачки та її представника, необхідно звернути увагу учасників справи, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається першорядно на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 8 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», заява № 36655/02). Таку поведінку відповідачки суд розцінює як зловживання процесуальними правами, спрямованими на затягування розгляду справи та вважає за необхідне продовжити розгляд справи за їх відсутності. Позиція третіх осіб: [PERSON] та представник третьої особи про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують. Розглянувши справу за правилами загального позовного провадження, дослідивши матеріали справи та зміст заяв сторін по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов такого висновку. Встановлені судом обставини справи: Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.08.2008 року вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Родина громадянки [PERSON] , [INFO] , та її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , які відповідно до наказу начальника служби у справах дітей Великоандрусівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області від 22 червня 2022 року №124 «Про взяття малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах», неповнолітня [PERSON] , перебуває на обліку дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах (причина: проживання дітей в сім`ї, в якій батьки або особи, що їх замінюють, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків). Службою у справах дітей Великоандрусівської сільської радою спільно з центром надання соціальних послуг неодноразово були проведені рейди, де складені акти обстеження умов проживання, акт №21 від 01 березня 2024 року, акт №35 від 25 березня 2024 року, акт №38 віл 03 квітня 2024 року, встановлено що житлово-побутові умови проживання сім`ї громадянки [PERSON] відносно задовільні. На момент обстеження будинку, де проживає гр. [PERSON] ( [ADDRESS] ) було не прибрано, речі особистого користування розкидані, підлога в будинку в брудному стані. Запасів продуктів харчування на відносно задовільному рівні, матеріальний прибуток сім`ї - періодичні заробітки громадянки [PERSON] по найму. На подвір`ї було все в занедбаному стані. Під час останнього візиту служби у справах дітей Великоандрусівської сільської ради було виявлено що, неповнолітня [PERSON] була в пригніченому стані, в кімнаті дитини скрізь намальовані хрести та пам`ятники. Враховуючи заяву матері віл 08 квітня 2024 року, про прийняття доньки до Приватної організації дитячого будинку змішаного типу для дітей дошкільного шкільного віку «Жива Перлина», у зв`язку із виникненням конфліктних відносин між матір`ю та дитиною. Акта передачі неповнолітньої [PERSON] від 09 квітня 2024 року, направлення до дитячого будинку [PERSON] від 09 квітня 2024 року, неповнолітня [PERSON] станом на сьогоднішній день проживає в дитячому будинку. Відповідно довідки від 30 жовтня 2024 року № 77 «Приватної організації дитячого будинку змішаного типу для дітей дошкільного шкільного віку «Жива Перлина»» 08 квітня 2024 року [PERSON] було зараховано, на підставі заяви матері гр. [PERSON] та направлення служби у справах дітей Великоандрусівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області № 01-19/1/1 від 09 квітня 2024 року, де дівчина проживає та перебуває на повному утриманні по сьогоднішній день. Зі слів адміністрації закладу, за весь час перебування дитини мати долею своєї доньки не цікавилась і не приймала ніякої участі у її житті, забезпечені та вихованні. Згідно заяви неповнолітньої [PERSON] від 07 жовтня 2024 року, дитина просить позбавити батьківських прав матір [PERSON] , у зв`язку з виникненням конфліктних відносин між нею та матір`ю, не приймає участь у її житті, забезпечені та вихованні. Зі слів [PERSON] за весь час проживання її в дитячому будинку мати жодного разу її не відвідала та забезпечувала дитину матеріально. Згідно характеристики виданої секретарем Великоандрусівської сільської ради від 06 листопада 2024 року №548 04-16 з`ясовано, що громадянка [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] . За час проживання на території сільської ради зарекомендувала себе з негативної сторони: вживала спиртні напої, безвідповідальна, належним чином не займається вихованням своїх дітей. На даний час [PERSON] разом з молодшою донькою [PERSON] проживають в Миколаївській області. Згідно довідки виданої Центром надання соціальних послуг Великоандрусівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області від 04 листопада 2024 року № 55/01-02 «Про перебування у складних життєвих обставинах [PERSON] » Центр надання соціальних послуг територіальної громади Великоандрусівської сільської ради Олександрійського району повідомляє, що сім`я [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом з неповнолітньою донькою [PERSON] . [INFO] та малолітньою [PERSON] , [INFO] , знаходилася на обліку з 23 серпня 2022 року. 19 серпня 2022 року складено Акт оцінки потреб сім`ї в якому зазначено, що в будинку відсутні житлово-побутові умови проживання для дітей, брудно, батьки періодично вживають алкогольні напої, діти проживають постійно у бабусі. На подвір`ї суцільний безлад, розкидані непотрібні речі. Відповідно до договору про надання соціальних послуг та плану соціальних послуг та плану соціального супроводу сім`ї [PERSON] надавались соціальні послуги: консультування, представництво інтересів. Соціальна профілактика, натуральна допомога та проводились бесіди попередження щодо вживання алкогольних напоїв, відповідального батьківства та формування сімейного бюджету. Донька звернулась до служби у справах дітей з проханням влаштувати її до дитячого будинку. [PERSON] має низький батьківський потенціал, їй неодноразово були винесені попередження, щодо неналежного ставлення до батьківських обов`язків, до вживання алкоголю, неналежних умов проживання дітей. За результатами проведеної роботи з сім`єю [PERSON] позитивного результату не досягнено у зв`язку з злісним невиконанням батьківських обов`язків щодо виховання та утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до наказу № 69 від 05 травня 2025 року, акту про факт передачі дитини та заяв [PERSON] та [PERSON] , дитину [PERSON] тимчасово влаштовані в сім`ю [PERSON] . Відповідач про дату, час та місце судового засідання був повідомлена належним чином, без поважних причин в судове засідання повторно не з`явилась, причини своєї неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву до суду не надала. Отже, про можливі заперечення проти позовних вимог відповідачі суд не повідомили. Вказані обставини справи підтверджуються належними та допустимими доказами. Оцінка суду (джерела права): Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного духовного і соціального розвитку. Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частинами 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч. 1,2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовки до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умови для отримання нею освіти. Відповідно до ст.165 СК України, - право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" від 13 січня 2005 року органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. У ч. 1 ст. 12 цього ж Закону передбачено, що безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Такого ж висновку дійшов ВССУ в ухвалі від 01 листопада 2017 року у справі N 211/559/16-ц ВССУ зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Суд вказав, що потрібно встановити винну поведінку батька щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, а також те, чи можливо змінити його поведінку в кращу сторону попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а також сприяти захисту інтересів дитини щодо її права на батьківське піклування та перевірити ставлення дитини до свого батька. Верховний Суд в постанові від 24 жовтня 2018 року по справі № 761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. При цьому, відповідно до ч.1, 4 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Разом з тим, за правилами ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви (ч. 1 ст. 191 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Висновки суду: Під час розгляду даної справи судом встановлено, що відповідач з часу перебування дитини у дитячому будинку та у сім`ї [PERSON] жодних спроб на відновлення відносин з донькою не робила, не цікавилась її здоров`ям, життям та розвитком. Також не прибула у судове засідання для розгляду справи стосовно позбавлення їх батьківських прав, відзив на позов не подала, тобто відповідач не тільки ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а свідомо не бажає їх виконувати. враховуючи письмову заяву дитини [PERSON] про те що мати не виконує своїх батьківський обов`язків, ображає її тому просить позбавити її батьківських прав, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Європейський суд з прав людини в контексті статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, серед іншого зазначив, що головним критерієм при вирішенні таких справ є інтереси дитини, розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин, і відповідне рішення має підкріплюватись достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини (пункт 49 рішення від 18 грудня 2008 року в справі "Савіни проти України"). Також практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Зважаючи на те, що мати [PERSON] не цікавиться життям дитини, не приймає участі в її вихованні та утриманні, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, суд визнає позовні вимоги доведеними та обгрунтованими, та не вбачає підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, а вважає за доцільне роз`яснити положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд повно, всебічно та об`єктивно оцінивши обставини справи, приходить до висновку, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують свідоме ухилення [PERSON] протягом тривалого часу від виконання своїх батьківських обов`язків та їх небажання виховувати, утримувати дитину, а тому позовні вимоги в частині позбавлення її батьківських прав є обґрунтованими, законними. Водночас, слід роз`яснити відповідачу про право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав після зміни поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. В силу ч.3 ст.166 СК України, суд також прийшов до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини. Суд зауважує, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Встановлені у судовому розгляді фактичні обставини справи, переконують суд у тому, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] аліментів є обґрунтованими та доведеними, а тому їх слід задовольнити, та стягувати з [PERSON] на користь осіб чи установ де перебуває дитина, аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 26 грудня 2024 року і до досягнення нею повноліття . Такий розмір аліментів, на переконання суду, є розумним та не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом щодо захисту прав дітей, на утримання яких будуть стягуватись аліменти. Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved