Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

Заявник звернулася до Франківського районного суду м. Львова із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що [INFO] помер батько заявниці - [PERSON] , [INFO] , який до дня смерті проживав в Італійській Республіці, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 23.09.2022 року, виданим Відділом громадського стану Муніципалітету м. Чева. Факт родинних відносин між заявницею та її батьком [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Внаслідок смерті батька відкрилася спадщина, до складу якої входить, зокрема, і нерухоме майно, а саме земельна ділянка загальною площею 0,0561 га для ведення садівництва, розташована за адресою: Львівська область, Львівський район, Солонківська ОТГ, СТ «Пегас», кадастровий номер: 462368660:04:000:0922. Інші спадкоємці першої черги, які б прийняли спадщину після смерті батька, відсутні, оскільки заявниця була єдиною дитиною в батька, а її матір та дружина батька - [PERSON] не прийняла спадщину після смерті батька. Відповідно до заяви [PERSON] від 20.11.2024 року, яка засвідчена віце-консулом Генерального консульства України в Мілані [PERSON] та зареєстрована в реєстрі за № 570/4-7502, [PERSON] цією заявою повідомляє про те, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] , який до дня смерті проживав в Італійській Республіці, а також про те, що термін на прийняття спадщини нею пропущено і на оформлення спадкових прав вона не претендує. В суд за продовженням строку для прийняття спадщини звертатися не буде. В шестимісячний строк, як того вимагають положення ст.ст. 1268, 1270 ЦК України, заявниця не подала заву про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її батька, адже вже довгий час батько постійно проживав з нею, за межами України в Італійській Республіці, а тому, вона вважала, що і так після смерті батька буде вважатися такою, що прийняла спадщину, яка відкрилася внаслідок його смерті, та буде мати можливість оформити свої спадкові права в будь-який час. Відтак, з метою оформлення спадкового майна, яке на час смерті належало її батьку та знаходилося на території України, в січні 2025 року заявниця звернулася до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Бризіцької Г.П. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, листом від 15.01.2025 року № 16/01-16 приватний нотаріус Бризіцька Г.П. відмовила заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, належне [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку із пропуском нею строку для прийняття спадщини, та одночасно рекомендувала звернутися до суду для вирішення даного питання. З огляду на фактичні обставини справи та положення норм чинного законодавства заявниця змушена звернутися до суду з даною заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки батько до часу своєї смерті постійно проживав разом з нею в Італійській Республіці, а саме за адресою: [ADDRESS] , з метою реалізації її спадкових прав та оформлення права власності на майно, яке входить до складу спадщини, що відкрилася після смерті батька. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 27.05.2025 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. В судовому засіданні представник заявника вимоги заяви підтримав, просив такі задовольнити. Представник заінтересованої особи Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявника, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно акту ОСББ «Керамічне» від 20.01.2025 року [PERSON] фактично проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] народилася [INFO] , її батьком є [PERSON] , матір`ю [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 06.07.2010 року, видане Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції). Згідно свідоцтва про смерть, виданого 23.09.2022 року Відділом Громадського Стану м. Чева, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Чева, Італійська Республіка. [PERSON] подано заяву від 20.11.2024 року, посвідчену віцеконсулом Генерального консульства України в Мілані [PERSON] , відповідно до якої вона зазначає, що пропустила термін на прийняття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON] , однак, на оформлення спадкових прав не претендує. Приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Бризіцькою Г.П. згідно відповіді № 16/01-16 від 15.01.2025 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] та зазначено про необхідність звернення до суду, оскільки заявниця пропустила строк для прийняття спадщини. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання та склад сім`ї, яка видана Відділом реєстрації м. Бейнаско та перекладена на українську мову, [PERSON] зареєстрована у складі сім`ї, яка складається із: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Довідка датована 27.04.2021 роком. Отже, даною довідкою засвідчується, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , тобто за тією ж адресою, за якою проживав її померлий батько [PERSON] . Відповідно до довідки про склад сім`ї, яка видана 15.04.2022 року Центральним управлінням демографічної служби Міністерства внутрішніх справ Італійської Республіки та перекладена на українську мову, [PERSON] , який помер [INFO] , іммігрував 20.09.2017 року, Турин (пров. Турин), справа № 346. Водночас [PERSON] , [INFO] , іммігрувала 20.09.2017 року, Турин (пров. Турин), справа № 346. Таким чином, заявниця та її батько разом іммігрували до Італійської Республіки в один і той же час. Як вбачається із державного акту на право власності на землю серії ЛВ № 11490, земельна ділянка загальною площею 0,0561 га для ведення садівництва, розташована за адресою: Львівська область, Львівський район, Солонківська ОТГ, СТ «Пегас», кадастровий номер: 462368660:04:000:0922, належить [PERSON] . В судовому засіданні допитувалися свідки [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили факт постійного проживання [PERSON] разом із батьком - [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до положень ст.ст.\~1216-1218\~ЦК\~України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст.\~1268\~ЦК\~України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 постанови Пленуму\~Верховного\~Суду\~України від\~30.05.2008\~року\~№7\~«Про\~судову\~практику у\~справах\~про\~спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст.1296\~ЦК\~України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже, такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до ч.2 ст.\~315\~ЦПК\~України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. За змістом ч. 1 ст.\~293\~ЦПК\~України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 1 ст.\~294\~ЦПК\~України визначено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Судом встановлено, що заявниці необхідно встановити факт постійного спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину, отже, встановлення факту проживання заявниці з батьком на момент його смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній. З огляду на викладене суд приходить до висновку про можливість задоволення вимог заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявниці юридичні наслідки, від яких залежать її майнові права на спадщину.

Outcome: approved