Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

Харківська міська рада звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з останньої на користь позивача безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки за період з 01.02.2021 по 31.12.2021 в сумі 186\~590,03 грн., та судові витрати. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що Харківською міською радою на підставі ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу України проведено комплекс перевірочних заходів з питань використання та охорони земель територіальної громади міста Харкова, додержання вимог земельного законодавства щодо земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що за [PERSON] зареєстровано право власності на нежитлову будівлю літ. «В-1» загальною площею 658,7 кв.м по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 15.01.2023 року № 82 (1/2 частка права власності) та від 15.01.2013 року № 79 (1/2 частка права власності). Вищевказаний об`єкт нерухомого майна розташований на земельній ділянці комунальної форми власності з кадастровим номером 6310136900:06:006:0095, право користування якою відповідачем не оформлено. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (НВ-6314957462021 від 05.03.2021 року) відомості про державну реєстрацію вищевказаної земельної ділянки до Державного земельного кадастру внесені 07.10.2019 року. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна від 21.01.2025 № 408819133 право власності на вищевказану земельну ділянку зареєстровано 10.06.2021 за Харківською міською радою. 21.01.2025 головним спеціалістом сектору інспекційної роботи Інспекції з контролю за використанням та охороною земель комунальної власності Департаменту земельних відносин Харківської міської ради Денисюк О.В. в порядку ч. 2. ст. 83 Земельного кодексу України проведено комплекс заходів щодо вищезазначеної земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . За результатами проведеного обстеження встановлено, що на території земельної ділянки з кадастровим номером 6310136900:06:006:0095, площею 0,0647 га за адресою: [ADDRESS] , розташована нежитлова будівля літ. «В-1», право власності на яку, зареєстроване за [PERSON] . Отже, [PERSON] з дати формування земельної ділянки - 07.10.2019 та по теперішній час використовувала вищевказану земельну ділянку з кадастровим номером 6310136900:06:006:0095, площею 0,0647 га за адресою: [ADDRESS] без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України. Факт використання відповідачкою земельної ділянки з кадастровим номером 6310136900:06:006:0095, площею 0,0647 га по [ADDRESS] без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав встановлено рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.10.2023 у справі № 641/7211/21 за позовом Харківської міської ради до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, яким стягнуто з відповідачки безпідставно збережені кошти у вигляді орендної плати в сумі 203 552 грн 80 коп. за використання вищевказаної земельної ділянки за період з 01.01.2020 по 31.01.2021. Згідно із листом Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 07.10.2024 № 20314/5/20-40-24-05-08 сплата земельного податку та орендної плати з фізичних осіб від [PERSON] за період з 01.02.2021 по теперішній час відсутня. Таким чином, [PERSON] у період з 01.02.2021 по 31.12.2021 не сплачувала плату за користування земельною ділянкою по [ADDRESS] у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберегла за рахунок Харківської міської як власника земельної ділянки за вказаною адресою майно - грошові у розмірі орендної плати у сумі 186 590,03 грн. Ухвалою суду від 29.08.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, про день час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом чи договором. Відповідно до ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, інформаційна довідка № 408819133 від 21.01.2025 року за Харківською міською радою 10.06.2021 року зареєстровано право власності на земельну ділянку, площею 0,0647 га, за адресою: [ADDRESS] . Також, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, інформаційна довідка № 408819472 від 21.01.2025 року за [PERSON] зареєстровано право власності на частку нежитлової будівлі загальною площею 658,7 кв.м., літ. «В-1» за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 82, від 15.01.2013 року посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Салига Н.А., а також право власності на частку нежитлової будівлі загальною площею 658,7 кв.м., літ. «В-1» за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 79, від 15.01.2013 року посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Салига Н.А. Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 05.03.2021 № НВ-6314957462021, площа земельної ділянки з кадастровим номером 6310136900:06:006:0095 складає 0,0647 га, дата державної реєстрації земельної ділянки 07.10.2019 року. Актом обстеження земельної ділянки від 21.01.2025 року встановлено, що земельна ділянка по [ADDRESS] площею 0,0647 га використовується [PERSON] для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «В-1». [PERSON] з 07.10.2019 року по теперішній час використовує земельну ділянку площею 0,0647 га по [ADDRESS] без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України. Також, з листа Головного управління ДПС у Харківській області ДПС України № 20314/5/20-40-24-05-08 від 07.10.2024 року вбачається, що з інформаційних ресурсів, які є у розпорядженні ГУ ДПС у Харківській області, сплата земельного податку та орендної плати з фізичних осіб від [PERSON] за період з 01.02.2021 по теперішній час відсутня. Згідно з рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 02.10.2023 року, позовні вимоги\~заступника керівника\~Слобідської окружної\~прокуратури міста\~Харкова Харківської\~області \~в інтересах\~держави в\~особі Харківської\~міської ради\~до [PERSON] \~про стягнення\~безпідставно збережених\~коштів задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в розмірі 203 552 (двісті три тисячі п`ятсот п`ятдесят дві) грн. 80 коп. Стягнути з [PERSON] , на користь Харківської обласної прокуратури витрати по сплаті судового збору в розмірі 3053 (три тисячі п`ятдесят три) грн. 29 коп. Відповідно до розрахунку суми безпідставно збережених коштів за користування земельної ділянки комунальної форми власності на території м. Харкова з порушенням вимог законодавства щодо земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , розмір безпідставно збережених коштів за період з 01.02.2021 року по 31.12.2021 року складає 186\~590,03 грн. За приписами статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування», місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. В силу частин 3, 5 статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Згідно зі статтями 13, 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земля та її надра є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого право власності здійснюють органи державної влади і місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України і законами України. Відповідно до положень Конституції України право комунальної власності територіальної громади захищається державою на рівних умовах з правом власності інших суб`єктів. Кожне порушення закону під час використання земельної ділянки є порушенням інтересів держави. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] , набувши право власності на об`єкт нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці комунальної форми власності, належним чином у встановленому законодавством порядку не оформила речового права на вказану земельну ділянку. Крім того, матеріалами справи встановлено, що будь-яких договорів оренди щодо земельної ділянки (кадастровий номер 6310136900:06:006:0095) відповідачем [PERSON] з Харківською міською радою Харківської області не укладалось. Згідно зі статтею 125 ЗК України право власності, право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Встановлено, що відповідачу на праві власності належить нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , яке зареєстроване за нею на підставі на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 82, від 15.01.2013 року посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Салига Н.А., та на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 79, від 15.01.2013 року посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Салига Н.А.. З моменту виникнення права власності на вказане нерухоме майно у відповідача виник обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, яка знаходиться під нежитловою будівлею, проте речові права відповідачем на земельну ділянку не зареєстровано. За змістом статті 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт14.1.147 пункту14.1 статті 14 ПК України). Підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України. За змістом положень Глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Частиною першою статті 93 та статтею 125 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини 1статті 96 цього Кодексу). Згідно із частиною першою статті 120 ЗК України, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, та частиною першою статті 377 ЦК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується ЗК України. Частиною 2 статті 120 ЗК України, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Крім того, згідно пункт «е» частини першої статті 141 ЗК України, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача. Отже, за змістом вказаних положень виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи частини другої статті 120 ЗК України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України. Безпідставне набуття [PERSON] спірної земельної ділянки є наслідком законних дій, а саме отримання відповідачем у власність нежитлового приміщення на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 82, від 15.01.2013 року посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Салига Н.А., та договору купівлі-продажу, серія та номер 79, від 15.01.2013 року посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Салига Н.А., яке безпосередньо пов`язане із земельною ділянкою. Правочин, за яким переходить право власності на житлові будинки, будівлі, споруди, тягне за собою перехід права на земельну ділянку, на якій знаходиться відповідне нерухоме майно. Новий власник будинку (будівлі, споруди) у зв`язку з цим не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень». Таким чином, речові права відповідача на земельну ділянку не реєстровані у встановленому законом порядку, вона не набула належних прав власності або користування щодо земельної ділянки, а тому використовує земельну ділянку без достатніх правових підстав. Предметом позову у цій справі є стягнення з власника об`єкту нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій ці об`єкти розміщені. При цьому виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте, з огляду на приписи частини другої статті 120 ЗК України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно. Отже, до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Для кондикційних зобов`язань важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України). Такі висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що правова підстава для набуття (збереження) майна - земельної ділянки по [ADDRESS] , у відповідача відсутня, у Харківської міської ради правомірно виникло право на стягнення коштів, отриманих безпідставно, як суми, яку мав би отримати місцевий бюджет. Суд погоджується з розрахунком позивача, оскільки він здійснений на підставі Земельного кодексу України; Податкового кодексу України; Положення про порядок визначення розмірів орендної плати при укладенні договорів оренди землі в м. Харкові, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 27.02.2008 № 41/08 (зі змінами). Визначаючи суму, яка підлягає стягненню, позивач взяв до уваги акт обстеження земельної ділянки та інші документи, та вирахував цю суму шляхом множення вартості одного квадратного метру спірної земельної ділянки (відповідно до проведеної та затвердженої нормативно-грошової оцінки земель м. Харкова станом на рік розрахунку) на всю площу земельної ділянки, що використовується [PERSON] , а також на розмір ставки орендної плати за земельну ділянку. Європейський суд\~з прав\~людини вказав,\~що згідно\~з його\~усталеною практикою,\~яка відображає\~принцип,\~пов`язаний\~з належним\~здійсненням правосуддя,\~у рішеннях\~судів та\~інших органів\~з вирішення\~спорів мають\~бути належним\~чином зазначені\~підстави,\~на яких\~вони ґрунтуються.\~Хоча пункт\~1\~статті 6\~Конвенції зобов`язує\~суди обґрунтовувати\~свої рішення,\~його не\~можна тлумачити\~як такий,\~що вимагає\~детальної відповіді\~на кожен\~аргумент.\~Міра,\~до якої\~суд має\~виконати обов`язок\~щодо обґрунтування\~рішення,\~може бути\~різною в\~залежності від\~характеру рішення\~(SERYAVIN\~AND\~OTHERS\~v.\~UKRAINE,\~№ 4909/04,\~§ 58,\~ЄСПЛ,\~від 10\~лютого 2010\~року).\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Згідно з положеннями ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~\~Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в розмірі 186 590,03 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню. Питання судових витрат зі сплати судового збору суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved