Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

26.06.2025 адвокат Ульянов С.М., діючи в інтересах [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом, в якому просив: - виділити [PERSON] в натурі, як окрему одиницю окремий об`єкт нерухомості, частку в розмірі 11/20 житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та визнати за нею право власності на частку житлового будинку площею 51,7 м2 (коридор № 2-1 площею 4,1 м2, кухня № 2-2 площею 3,4 м2, санвузол 2-7 площею 4,4 м2, житлові кімнати № 2-3 площею 10,9 м2, № 2-4 площею 14,3 м2, № 2-5 площею 6,6 м2, № 2-6 площею 6,0 м2, коридор № 41 площею 2,0 м2), як частини житлового будинку літ «А-1» з прибудовою літ. «а1» та частиною прибудови літ. «а1», з відповідною частиною надвірних будівель та споруд (сарай літ «Б1», погріб літ. «Г1», вбиральня літ. «В», навіс літ. «Ж», вимощення літ. «І», ворота з хвірткою літ № 5, огорожа літ «№ 7» та частка в 55% свердловини літ. «№ 4»), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - виділити [PERSON] в натурі, як окрему одиницю окремий об`єкт нерухомості, частку в розмірі 11/20 житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та визнати за нею право власності на частку житлового будинку площею 51,7 м2 (коридор № 2-1 площею 4,1 м2, кухня № 2-2 площею 3,4 м2, санвузол 2-7 площею 4,4 м2, житлові кімнати № 2-3 площею 10,9 м2, № 2-4 площею 14,3 м2, № 2-5 площею 6,6 м2, № 2-6 площею 6,0 м2, коридор № 41 площею 2,0 м2), як частини житлового будинку літ «А-1» з прибудовою літ. «а1» та частиною прибудови літ. «а1», з відповідною частиною надвірних будівель та споруд (сарай літ «Б1», погріб літ. «Г1», вбиральня літ. «В», навіс літ. «Ж», вимощення літ. «І», ворота з хвірткою літ № 5, огорожа літ «№ 7» та частка в 55% свердловини літ. «№ 4»), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - виділити [PERSON] в натурі, як окрему одиницю окремий об`єкт нерухомості, частку в розмірі 11/20 житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та визнати за нею право власності на частку житлового будинку площею 51,7 м2 (коридор № 2-1 площею 4,1 м2, кухня № 2-2 площею 3,4 м2, санвузол 2-7 площею 4,4 м2, житлові кімнати № 2-3 площею 10,9 м2, № 2-4 площею 14,3 м2, № 2-5 площею 6,6 м2, № 2-6 площею 6,0 м2, коридор № 41 площею 2,0 м2), як частини житлового будинку літ «А-1» з прибудовою літ. «а1» та частиною прибудови літ. «а1», з відповідною частиною надвірних будівель та споруд (сарай літ «Б1», погріб літ. «Г1», вбиральня літ. «В», навіс літ. «Ж», вимощення літ. «І», ворота з хвірткою літ № 5, огорожа літ «№ 7» та частка в 55% свердловини літ. «№ 4»), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - припинити право спільної часткової власності між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок з прибудовами та надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування\~позовних вимог\~зазначив,\~що [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~є співвласниками\~житлового будинку\~з надвірними\~спорудами,\~розташованого за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~у таких\~частках:\~ [PERSON] \~ 11/80,\~ [PERSON] \~ 11/80,\~ [PERSON] \~ 11/40. Разом частка позивачів становить 11/20 часток в праві власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , та складається з житлової квартири [ADDRESS] площею 51,7 м? (коридор. № 2-1 площею 4,1 м?, кухні № 2-2 площею 3,4 м?, санвузла № 2-7 площею 4,4 м?, житлові кімнати: № 2-3 площею 10,9 м?, № 2-4 площею 14,3 м?, № 2-5 площею 6,6 м?, № 2-6 площею 6,0 м?, коридор 1 площею 2,0 м?), як частини житлового будинку літ. «А-1» з прибудовою літ. «а1» та частиною прибудови літ «а1» з відповідною частиною надвірних будівель та споруд (сарай літ. «Б1», погріб літ «Г1», вбиральня літ. «В», навіс літ. «Ж», вимощення літ «І», ворота з хвірткою літ. «№ 5», огорожа літ. «№ 7», та частка в 55% свердловини літ. № 4). Іншим співвласником житлового будинку з надвірними спорудами є [PERSON] , частка якого становить 9/20. Оскільки між співвласниками відсутнє порозуміння щодо порядку користування майном, а укласти договір про виділ частки в натурі в добровільному порядку неможливо, спільна часткова власність перешкоджає позивачам вільно користуватися та розпоряджатися належним їм нерухомим майном. Згідно з висновком № 20/25-БТ за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження, складеним 22.05.2025 ТОВ «Контакт Сервіс», у відповідності до будівельних норм України існує технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва виділити зі спільного будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] , його частку у розмірі 11/20, яка належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] [PERSON] i розташована на приватизованій земельній ділянці кадастровий номер № 7110136400:02:084:0007 площею 317,4 м2 як окремий об`єкт права власності. Щодо розміру часток в окремому об`єкті права власності, то [PERSON] є власником 11/80 часток будинку, [PERSON] є власником 11/80 часток будинку, а [PERSON] є власником 11/40 часток будинку. Загальна сума часток трьох співвласників становить 11/20. Отже, частка [PERSON] в окремому об`єкті буде становити , частка [PERSON] в окремому об`єкті буде становити , частка [PERSON] в окремому об`єкті буде становити . З огляду на неможливість досудового вирішення спору, позивачі змушені звернутися до суду. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.07.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.09.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивачі не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Від їх представника адвоката Ульянова С.М. надійшла заява, в якій він підтримав позовні вимоги та просив проводити розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, клопотань про відкладення або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідно до положень частини 8 статті 178, частини 4 статті 223 та частини 1 статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків. Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін (статті 12, 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 427733756 від 20.05.2025, житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності належить [PERSON] (частка 11/80), [PERSON] (частка 11/80) та [PERSON] (частка 11/40). Співвласником іншої частки (9/20) житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , що підтверджується довідкою КП «ЧООБТІ» № 62815 від 23.05.2025. Між сторонами, як співвласниками, відсутнє порозуміння щодо порядку користування житловим будинком з надвірними спорудами. Згідно з\~висновком за\~результатами проведення\~експертного будівельно-технічного\~дослідження №\~20/25-БТ,\~складеного 22.05.2025\~судовим ТОВ\~«Контакт-Сервіс»\~Гнатоком В.Г., у відповідності до будівельних норм України існує технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва виділити зі спільного будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] , його частку у розмірі 11/20, яка належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] [PERSON] i розташована на приватизованій земельній ділянці кадастровий номер № 7110136400:02:084:0007 площею 317,4 м2 як окремий об`єкт права власності. Частка у розмірі 11/20 складається з житлової квартири [ADDRESS] площею 51,7 м? (коридор. № 2-1 площею 4,1 м?, кухні № 2-2 площею 3,4 м?, санвузла № 2-7 площею 4,4 м?, житлові кімнати: № 2-3 площею 10,9 м?, № 2-4 площею 14,3 м?, № 2-5 площею 6,6 м?, № 2-6 площею 6,0 м?, коридор І площею 2,0 м?), як частини житлового будинку літ. «А-1» з прибудовою літ. «а1» та частиною прибудови літ «а1» з відповідною частиною надвірних будівель та споруд (сарай літ. «Б1», погріб літ «Г1», вбиральня літ. «В», навіс літ. «Ж», вимощення літ «І», ворота з хвірткою літ. «№ 5», огорожа літ. «№ 7», та частка в 55% свердловини літ. № 4). Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статей 316, 317, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі статтею 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Частиною 1 статті 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (частина 1, 2, 3 статті 358 ЦК України). Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина 2 статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Системний аналіз\~положень статей\~183,\~358,\~364\~ЦК України\~дає підстави\~дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності або в разі, коли є технічна можливість переобладнання такого майна в ізольовані приміщення, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику частка, якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки у праві власності на нерухоме майно, яке перебуває у спільній частковій власності, є розмір частки співвласника та технічна можливість її виділу. Аналогічний правовий висновок зроблено Верховним Судом України у постанові від 03.04.2013 у справі № 6-12цс13 та відповідає усталеній практиці Верховного Суду, викладеній у постановах від 25.09.2019 у справі № 205/9065/15-ц, від 27.05.2020 у справі № 173/1607/15-ц, від 14.07.2021 у справі № 380/1059/18, від 26.07.2023 у справі №201/1346/18. Таким чином,\~враховуючи вищенаведені\~норми законодавства\~та встановлені\~судом фактичні\~обставини,\~беручи до\~уваги,\~що житловий\~будинок з\~надвірними спорудами,\~розташований за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~належить сторонам\~на праві\~спільної часткової\~власності,\~позивачі виявили\~бажання виділити\~належну їм\~частку в\~натурі в\~окремий об`єкт\~нерухомого майна\~та є\~технічна можливість\~такого виділення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Визначаючи розмір часток позивачів в окремому об`єкті права власності, суд враховує, що [PERSON] належить 11/80, [PERSON] - 11/80, а [PERSON] - 11/40 часток житлового будинку з надвірними спорудами. Загальна сума часток позивачів становить 11/20. Отже, частка [PERSON] в окремому об`єкті становить , частка [PERSON] - , частка [PERSON] - . Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями частини 6 статті 141 ЦПК України, якою визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. З пенсійного посвідчення № [NUMBER] вбачається, що позивачка [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи, а тому звільнена від сплати судового збору. Відтак, судовий збір за подання позову у розмірі 1\~211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved