Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Лешанич Л.В., через систему «Електронний суд» звернулась до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначила, що 10 серпня 2016 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] ,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~народження серії\~ [NUMBER] ,\~виданим Подільським\~районним у\~місті Київ\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Головного територіального\~управління юстиції\~у місті\~Київ 29.12.2016\~року та\~складено відповідний\~актовий запис\~про народження\~за №\~3703. На даний момент донька проживає разом з матір?ю в Словаччині. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинені, спільного господарства не ведуть, мають окремі бюджети, проживають окремо. Протягом останніх трьох років кожен з подружжя веде самостійне життя. Подальше спільне життя та збереження сім?ї є неможливим. У зв?язку з цим просить суд не вживати заходів щодо примирення та наполягає на розірванні шлюбу. Стосовно стягнення аліментів зазначає, що щомісячні витрати на утримання доньки [PERSON] становлять близько 20\~000 гривень. Вважає,\~що відповідач\~спроможний сплачувати\~аліменти на\~утримання спільної\~дитини у\~розмірі \~10\~000,00\~гривень,\~що буде\~об`єктивним,\~необхідним,\~достатнім та\~справедливим розміром\~стягнення аліментів. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000,00 гривень, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області суду від 02.05.2025 справу було передано за підсудністю до Новокодацького районного суду міста Дніпра. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Новокодацького районного суду міста Дніпра від 10.07.2025 року головуючим суддею визначено Костромітіну О.О. Ухвалою суду від 11.07.2025 року було відкрито провадження у справі постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Від представника позивача [PERSON] - адвоката Лешанич Л.В. на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності. Позов підтримала, наполягала на його задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження відповідача знаходиться на тимчасово окупованій території України. Згідно п. 19\~Розділу XIII "Перехідні положення" Цивільного процесуального кодексу України) особливості судових викликів та повідомлень, направлення копій судових рішень учасникам справи, у разі якщо адреса їх місця проживання (перебування) чи місцезнаходження знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, визначаються\~законами України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України"\~та "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції. Відповідно до 12-1\~Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться на тимчасово окупованій території і які не мають офіційної електронної адреси, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень або шляхом розміщення тексту відповідного судового рішення на офіційному веб-порталі судової влади України, з урахуванням вимог, визначених\~Законом України "Про доступ до судових рішень", у разі обмеження доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень. З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала судове рішення. Передбачений цією статтею порядок виклику в суд та повідомлення про судове рішення може застосовуватися стосовно інших учасників судового процесу, адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи яких знаходиться на тимчасово окупованій території, якщо від цього залежить реалізація ними своїх процесуальних прав і обов`язків. Судом здійснено виклики, повідомлення відповідача шляхом розміщення відповідних оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України, а отже відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] повідомлявся неодноразово, належним чином про день час і місце розгляду справи про розгляд справи, проте до суду не з.явився, відзив на позов не надав. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вирішує справу на підставі наявних доказів без участі відповідача та, за відсутності заперечень позивача ухвалив заочне рішення у справі. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, врахувавши фактичні обставини справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 10 серпня 2016 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, про що Солом?янським районним у місті Київ відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Київ 10.08.2016 року зроблено відповідний актовий запис № 1914, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу з відповідачем, позивач змінила своє дошлюбне прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Позивач наполягає на розірванні шлюбу та вважає примирення з відповідачем не можливим. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 104 СК України\~та ч. 3\~ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони фактично припинили подружні стосунки, майнового спору та спору про місце проживання дитини між ними немає. Задовольняючи позов, суд враховує, що фактично шлюбні відносини припинені з 2022 року, спільне господарство не ведеться, позивач наполягає на розірванні шлюбу, сторони створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їхньої дитини. Судом також встановлено, що від даного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Подільським районним у місті Київ відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Київ. 29.12.2016 року складено відповідний актовий запис про народження за № 3703, в якому в графі «батьки» зазначені: батько [PERSON] та мати [PERSON] . Місцем проживання дитини разом з матір?ю є [PERSON] , що підтверджується копіями документів, що підтверджують статус тимчасового захисту в Словаччині [PERSON] та [PERSON] . За ст. 27 Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач не надав документів щодо свого працевлаштування та розміру заробітної плати, проте і не надав заперечень щодо розміру аліментів, зазначених позивачем до стягнення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених\~статтею 184 СК України. Згідно із ч. 1ст. 191\~СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи, що утримання дитини є не правом, а обов`язком батьків, а заявлений позивачем розмір аліментів на одну дитину не заперечувався відповідачем, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 10\~000,00 гривень, щомісячно, починаючи з 30.04.2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання в частині розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного. Згідно із ч. 1ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір\~в розмірі\~ 968,96 гривень на користь позивача.

Outcome: approved