Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить позбавити останнього батьківських прав відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що вона та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідач, мешкає окремо, свої батьківські обов`язки відносно дітей не виконує, у вихованні дітей участі не приймає, ніякої матеріальної допомоги дітям не надає, змінювати своє відношення до дітей не збирається. Діти мешкають з позивачем та перебувають на її утриманні. Враховуючи викладене, з метою захисту прав дітей, позивач звернулась до суду з зазначеним позовом. В судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та розглянути справу за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, за адресою реєстрації місця проживання, однак на адресу суду від відповідача повернувся конверт з відміткою «адреса відсутній за вказаною адресою». Пунктом 4 частини 8 статті 128 ЦПК України передбачено, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, було розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача [PERSON] до суду в судове засідання, однак останній в судове засідання на вказану в оголошенні дату також не з`явився, жодних заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без його участі до суду не надіслав, про причини неявки суд не повідомив. Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачено, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без повідомлення причини, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Враховуючи, що позивач не заперечує щодо розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. Представник третьої особи Служби у справах дітей Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про проведення підготовчого засідання за його відсутністю. Представник третьої особи Служби у справах дітей Бессарабської селищної ради Болградського району Одеської області у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про проведення підготовчого засідання за його відсутністю. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 08 травня 2012 року виконавчим комітетом Кремидівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області. Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області №504/2349/15-ц від 07 вересня 2015 року шлюб, зареєстрований 17 лютого 2012 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , виконавчим комітетом Кремидівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу зроблено запис № 1 розірвано. Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 03 липня 2024 року, [PERSON] , [INFO] мешкає в будинку [ADDRESS] разом з чоловіком [PERSON] та дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Батько [PERSON] - [PERSON] не зареєстрований та не проживає на території старостинського округу, участі у вихованні дитини не приймає. Відповідно до довідки Кремидівського ЗЗСО Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області №70 від 27 червня 2024 року, [PERSON] є учнем 7-го класу Кремидівського ЗЗСО Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області, батько до закладу не з`являвся, дитину не супроводжував, не цікавився досягненнями сина. Згідно листа Бессарабської селищної ради Болградського району Одеської області від 15 липня 2025 року №1558/01-13, органом опіки та піклування Бессарабської селищної ради Болградського району Одеської області не може надати висновок про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до його дитини [PERSON] , [INFO] у зв`язку з відсутністю [PERSON] за місцем мешкання та неможливістю провести з ним бесіду. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Проте жодного з покладених законом на батьків обов`язків відповідач не виконує, з дитиною не проживає, станом здоров`я, успіхами дитини, її долею не цікавиться, участі у вихованні не приймає, вихованням не займається, самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України, мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у п.п. 15,16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позивач в даному конкретному випадку є суб`єктами звернення до суду з питань позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки є матір`ю останнього та дитина мешкають разом з нею, перебуває на її утриманні. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що зазначений позов слід задовольнити, так як позбавлення відповідача батьківських прав відносно його дитини [PERSON] , [INFO] є доцільним та відповідає найвищим інтересам останнього. Статтею 168 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду особам, які позбавлені батьківських прав, може бути дозволено побачення з дитиною. Якщо поведінка такої особи щодо утримання та виховання своєї дитини зміниться, за правилами ст. 169 Сімейного кодексу України остання не позбавлена права звернутися до суду з позовом про поновлення у батьківських правах. Крім того, ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви позивач сплатила судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок, що підтверджується оригіналом платіжного доручення від 22 серпня 2024 року. Тож, враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved