Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

позивач звернулась до Залізничного районного суду м. Львова із позовною заявою, в якій просить змінити спосіб та розмір аліментів, що стягуються судовим наказом виданого Залізничним районним судом м. Львова від 17.01.2025 року у справі № 462/15/25 та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 15 000,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання судовим рішенням законної сили; починаючи з дня набрання рішенням у даній справі законної сили; стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання [PERSON] , [INFO] , а саме витрати за відвідування дитячого садочку, занять з хореографії та англійської мови у розмірі 1 300,00 грн. щомісячно, з квітня 2025 року і до закінчення відвідування таких занять дитиною; стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між сторонами 12.06.2019 року укладено шлюб. Під час шлюбу у них народилась донька, [PERSON] , [INFO] . 17.01.2025 року Залізничним районним судом м. Львова видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки заробітку(доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01.01.2025 року. Даний судовий наказ пред`явлено до виконання. Проте як стало відомо в процесі виконавчого провадження зі сторони боржника, [PERSON] , сплачуються аліменти лише в сумі 3 234,00 грн., оскільки останній перебуває на спрощеній системі оподаткування, а отже розмір аліментів визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для відповідної місцевості незважаючи на той факт, що у останнього наявний стійкий дохід. Аліменти у такому розмірі є недостатніми, що зумовило необхідність звернення до суду з метою зміни розміру та сплати таких. Відповідач має змогу сплачувати аліменти у розмірі, що вказаний позивачкою у даній заяві, оскільки на утриманні останнього немає інших дітей, та інших утриманців, останній протягом тривалого часу має стабільний розмір річного доходу та стан здоров`я останнього дозволяє сплачувати саме таку суму аліментів, оскільки останній є особою працездатного віку. Крім цього, у зв`язку з віком [PERSON] , виникає необхідність відвідування останньої дитячого садочку з метою розвитку, навчання, перебування в соціумі у зв`язку з чим виникають додаткові витрати, зокрема розмір плати за харчування дітей у закладах дошкільної освіти Львівської МТГ встановлений для дітей до 4-ох років у розмірі 47,40 грн. за один день, (що за місяць складає близько 1 100,00 грн.), розмір плати за харчування дітей у закладах дошкільної освіти Львівської МТГ встановлений для дітей від 4-6 років встановлений у розмірі 61,80 грн. за один день (що за місяць складатиме близько 1 300,00 грн.). Такі витрати є надмірним тягарем виключно для матері, а також додаткові заняття, зокрема з англійської та хореографії, близько 1 300,00 грн., тобто 80,00 грн. за одне заняття, а отже такі витрати підлягають стягненню з відповідача. У зв`язку із наведенним просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 26.09.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Разом з\~позовною заявою\~від позивача\~надійшло клопотання\~про витребування\~доказів,\~а саме\~просить:витребувати у\~Головного управління\~ДПС Залізничного\~району м.\~Львова Львівської\~області інформацію\~про види\~та розмір\~доходів у\~ [PERSON] ,з наданням копій податкових декларацій, тощо; витребувати у АТ «ПУМБ» інформацію про наявність у [PERSON] , наступних рахунків: [NUMBER] , код валюти рахунку: 980, валюта рахунку: гривня (UAH); [NUMBER] , код валюти рахунку: 980, валюта рахунку: гривня (UAH); [NUMBER] , код валюти рахунку: 980, валюта рахунку: гривня (UAH); [NUMBER] код валюти рахунку: 980, валюта рахунку: гривня (UAH); UA803348510000026204120508487код валюти рахунку: 980, валюта рахунку: гривня (UAH); [NUMBER] код валюти рахунку: 980, валюта рахунку: гривня (UAH); витребувати у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» інформацію про наявність у [PERSON] , наступних рахунків: [NUMBER] , код валюти рахунку: 980, валюта рахунку: гривня (UAH); [NUMBER] , код валюти рахунку: 980, валюта рахунку: гривня (UAH). Суд, вивчивши зміст поданого клопотання, дослідивши його в сукупності з наявними в матеріалах справи доказами, дійшов до висновку про необхідність відмови в його задоволенні з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 84 ЦПК України у клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. Клопотання про витребування доказів не містить ніяких відомостей щодо обставини, які може підтвердити кожен із доказів, які просить витребувати позивача, або аргументи, які вони можуть спростувати у даній справі, яка стосується спору, який виник у зв`язку із зміною способу та розміру стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину. Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Докази, які просить витребувати позивача не стосуються предмету спору в даній справі, оскільки вище перелічені документи виходять за межі позовних вимог. Ці докази не містять інформації щодо предмету доказування. 20.10.2025 року представник відповідача [PERSON] адвокат Костик Е. Р., через систему «Електронний суд», подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позивач помилково стверджує, що сума аліментів, які стягуються з відповідача складає 3 234,00 грн., оскільки відповідач сплачує аліменти в більшому розмірі, що підтверджується квитанціями про сплату аліментів та розрахунком заборгованості по сплаті аліментів, де вбачається, що сума аліментів, яка підлягає стягненню в липні, складала 6 047,75 грн., станом на жовтень 2025 року складає 5 859,00 грн. Відповідач у жовні 2025 року сплатив різницю і навіть переплатив у 787,25 грн. Окрім того, аліменти відповідач сплачує періодично, як того вимагає закон, що підтверджується довідкою про відсутність заборгованості зі сплати аліментів, а отже, позивач стабільно утримує виплати на аліменти на користь дитини вже тривалий час. Також, зазначає, що відповідач є опікуном свого дядька [PERSON] , [INFO] , який рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 29.03.2023 року визнаний недієздатним та строк дії рішення про визнання його недієздатним продовжена рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 24.09.2025 року. Як опікун свого недієздатного дядька, відповідач забезпечує йому догляд та матеріальне утримання, купує все необхідне йому, включаючи їжу, одяг, оплачує житлово-комунальні послуги, тому у нього відсутня матеріальна можливість виплачувати щомісячно заявлені позивачем аліменти у розмірі 15 000,00 грн. та нібито додаткові витрати на дитину. Позивачка помилково вважає відвідування доньки [PERSON] дитячого садочку, додаткові заняття з англійської мови та хореографії додатковими витратами на утримання дитини. Потреба в додаткових заняттях з англійської мови та хореографії може бути особливою обставиною в разі доведення такої необхідності. Жодних доказів на підтвердження таких обставин позивачем не надано. Відвідування додаткових занять з англійської мови та хореографії не свідчить про наявність у дитини особливих здібностей до англійської мови чи танців та про розвиток таких здібностей. Відвідування доньки [PERSON] дитячого садочку, додаткові заняття з англійської мови та хореографії носять не вимушений, а звичайний характер, з огляду на що позивачкою не доведено наявність особливих обставин, відтак відсутні підстави стягнення додаткових витрат, у розумінні ст. 185 СК України. Позовні вимоги є необґрунтовані, не підкріплені жодними належними, допустимими, достатніми та допустимим доказами, базуються лише на припущеннях позивача. У зв`язку із наведеним просить відмовити у задоволенні позову, також зазначає, що заявлені позивачем витрати на оплату послуг адвоката є неспівмірними та непропорційними, тому в частині позовних вимог про їх стягнення також просить відмовити. 27.10.2025 року позивач, через систему «Електронний суд», подала клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін. Згідно ч. 6 ст. 279 ЦПК України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Як вбачається із позовних вимог, предметом позовних вимог є зміна способу та розміру стягнення аліментів, а саме у сумі 15 000,00 грн., стягнення додаткових витрат на дитину у розмірі 1 300,00 грн., характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагає проведення судового засідання з повідомленням сторін. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що для повного та всебічного встановлення обставин справи немає необхідності проведення судового засідання з повідомленням сторін, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити. 28.10.2025 року позивач, через систему «Електронний суд», подала відповідь на відзив, в якій зазначила, що відповідач помилково стверджує, що сума аліментів, які стягуються з нього в сумі 3 234,00 грн. є достатніми та зміні не підлягають. Аліменти надходили від відповідача до вересня 2025 року включно у розмірі 3 234,00 грн. На початку вересня 2025 року нею була подана позовна заява про збільшенню розміру аліментів, тобто вказати помилкову суму вона не могла, оскільки керувалась розрахунком. Перерахунок в сумі 8 240,00 грн. надійшов 09.10.2025 року, а аліменти в збільшеному розмірі 6 200,00 грн. 16.10.2025року, тобто фактично після більше місяця з дня подання позову. Звертає увагу суду, що на момент подання позову [PERSON] не був опікуном свого дядька, оскільки не було ще рішення суду. Дядько відповідача є пенсійного віку та отримує пенсію і також додаткові виплати по інвалідності, тому матеріальне утримання і купівля усього необхідного здійснюється за кошти дядька, які такі останній отримує від держави. [PERSON] має змогу платити аліменти на дитину у заявленому розмірі, оскільки працює ведучим святкових подій, весь сезон в нього зайнятий, він здає в оренду фото бокс, селфі дзеркало та дим машину на весілля. Оплата за садок зросла, заняття з англійської мови та хореографії є додатковими витратами, за які вона сплачую кошти щомісяця, дитина має право на розвиток і навіть, щоб знати до чого більше дитина схильна, щоб розвивати конкретні здібності, потрібно відвідувати ці гуртки і розвивати ці таланти, а це все витрати. Просить суд врахувати, що малолітня донька потребує в силу віку, ситуацію в країні на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12.06.2019 року у Галицькому районному у місті Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 248 /а.с. 5/. У шлюбі в подружжя народилась дочка [PERSON] , [INFO] /а.с. 8/. Залізничним районним судом м. Львова 02.01.2025 року видано судовий наказ про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] , аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 заробітку /доходу/ платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01.01.2025 року/а.с. 30/. 30.01.2025 року старшим державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Скулою Д. Б. відкрито виконавче провадження № 77045971 на підставі судового наказу № 462/15/25, виданого 17.01.2025 року Залізничним районним судом м. Львова /а.с. 10/. Згідно довідки від 21.05.2025 року № СТ00-000012 [PERSON] працює в ТОВ «СПЕШЛТЕХ» з 08.01.2025 року на посаді менеджер закупівель. Нарахований дохід за період з 08.01.2025 року по 30.04.2025 року становить 86 608,70 грн. /а.с. 9/. Як вбачається із долучених до матеріалів справи фотокопій, вартість оплати за заняття англійської мови ДНЗ «ПРОВІСІНЬ», які відвідує [PERSON] становить 90 грн. за одне заняття, такі витрати оплачуються позивачем /а.с. 25-28/. Згідно наказу № 328 від 27.12.2024 року «Про встановлення плати для батьків за перебування дітей у дошкільному відділенні гімназії «Провесінь» 2025 році» встановлено з 01.01.2025 року розмір плати за харчування дітей у закладах дошкільної освіти Львівської МТГ у розмірі 60% від вартості харчування за день: для дітей від 1-4 років у розмірі 47,40 грн.; для дітей віком 4-6(7) років у розмірі 61,80 грн. /а.с. 29/. Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 16.10.2025 року ВП № 77045971 та відповіді наданої Залізничним ВДВС у місті Львові ЗМУ МЮ у боржника [PERSON] , станом на 10.10.2025 року відсутня заборгованість по сплаті аліментів. За січень 2025 року сума аліментів, яка підлягає стягненню 3 234,00 грн. боржником сплачено 3 500,00 грн. За лютий 2025 року сума аліментів, яка підлягає стягненню 3 234,00 грн. боржником сплачено 3 234,00 грн. За березень 2025 року сума аліментів, яка підлягає стягненню 3 234,00 грн. боржником сплачено 3 234,00 грн. За квітень 2025 року сума аліментів, яка підлягає стягненню 3 234,00 грн. боржником сплачено 3 234,00 грн. За травень 2025 року сума аліментів, яка підлягає стягненню 3 234,00 грн. боржником сплачено 3 234,00 грн. За червень 2025 року сума аліментів, яка підлягає стягненню 3 234,00 грн. боржником сплачено 3 234,00 грн. За липень 2025 року сума аліментів, яка підлягає стягненню 6 047,00 грн. боржником сплачено 3 234,00 грн. За серпень 2025 року сума аліментів, яка підлягає стягненню 5 859,00 грн. боржником сплачено 3 234,00 грн. За вересень 2025 року сума аліментів, яка підлягає стягненню 5 859,00 грн. боржником сплачено 3 234,00 грн. За жовтень 2025 року сума аліментів, яка підлягає стягненню 5 859,00 грн. боржником сплачено 14 440,00 грн. /а.с. 82, 83/. Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 24.09.2025 року продовжено строк дії рішення Яворівського районного суду Львівської області від 29.03.2023 року у справі № 944/2345/22, яким [PERSON] , [INFO] , визнано недієздатним та призначено [PERSON] , [INFO] , опікуном над недієздатним [PERSON] на два роки з дня набрання даним рішенням законної сили /а.с. 86-87/. Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За нормами ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до пп. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При цьому ст. 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, особа, яка одержує аліменти, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, змінився сімейний стан чи стан його здоров`я чи дитини, або ж покращилося матеріальне становище, змінився сімейний стан (зменшилась кількість утриманців) чи стан здоров`я платника аліментів. При вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. За змістом ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За результатами аналізу наведеного можна дійти висновку, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. 183, 184 СК України. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Положення ст. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. /постанова Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13/. Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп\\2003). Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010 року, заява № 4909/04). Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Звертаючись до суду з позовом, позивач просила змінити спосіб та збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі судового наказу, посилаючись на те, що відповідач є фізично здоровим, працездатним, має стабільний дохід, вважає що для забезпечення гармонійного розвитку доньки, відповідач може сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі. Виходячи з положень ст. 182, 192 СК України, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я, зміни сімейного стану сторін. Зміна способу стягнення аліментів може бути ініційована одержувачем аліментів, тобто тим з батьків, з ким проживає дитина. При вирішенні питання про зміну способу стягнення аліментів суд, враховує інтереси дитини зокрема, необхідність забезпечення достатнього та гармонійного розвитку дитини. Зміна способу аліментів , тобто перехід від стягнення у частці від доходу до стягнення у твердій грошовій сумі або навпаки, можливе за рішення суду на вимогу того з батьків, з ким проживає дитина. Це регулюється СК України. Виходячи з наведених положень закону, позивач має не лише зазначити про зміну матеріального становища в бік погіршення, а й надати докази про зміну свого матеріального становища. В позовній заяві позивач користується виключно своїм правом, не наводячи доказів щодо мотивів такого звернення. Тому, враховуючи майновий стан офіційно працевлаштованого відповідача, який має постійний і стабільний заробіток, його стан здоров`я, а також те, що позивачем не доведені обставини про те, що на теперішній час погіршився її матеріальний стан як стягувача аліментів, а тому суд вважає за необхідне позов задовольнити частково і змінити розмір аліментів з частини від заробітку (доходу) відповідача на стягнення у твердій грошовій сумі у розмірі 8 000,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання судовим рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, передбачено: у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Зміна способу стягнення аліментів зазначеним шляхом буде відповідати інтересам всіх учасників даних правовідносин та засадам справедливості, добросовісності і розумності. Щодо стягнення додаткових витрат на дитину. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до роз`яснень п. 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд також враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27.02.1991 року, відповідно до якої під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно (ч. 2 ст. 185 СК України). Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 29.04.2022 року у справі № 761/27222/20, аналіз відповідних приписів Закону свідчить про те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Ці правила стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, потрібно враховувати, якою мірою кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У разі, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд вважає, що позивачем підтверджено належними та допустимим доказами суму в розмірі 1 300,00 грн., що відноситься до додаткових витрат на утримання дитини, а отже підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, та тих обставин, що позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1 380,76 грн. (57% від 2 422,40 грн.), а судовий збір в сумі 1 041,64 грн. слід компенсувати за рахунок держави, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial