Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] (далі позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із позовною заявою до [PERSON] , яка змінила своє прізвище на [PERSON] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] (далі відповідач), третя особа: [PERSON] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , про зменшення розміру аліментів у зв`язку зі зміною сімейного та майнового стану. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що 11 грудня 2024 року Чорнобаївським районним судом Черкаської області було видано судовий наказ у справі № 695/4333/24, яким із позивача на користь відповідачки було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 14 листопада 2024 року. \~ \~ \~ \~Пізніше, 12 червня 2025 року Святошинським районним судом м. Києва у справі № 759/7685/25 було ухвалено рішення про стягнення із позивача на користь третьої особи аліментів на утримання двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу). \~ \~ \~ \~Таким чином, в даний час позивач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей. Сукупний розмір стягнень за двома виконавчими документами становить 7/12 заробітку (доходу) позивача, що перевищує 58 % такого доходу. Такий розмір аліментів не відповідає вимогам законодавства та порушує баланс між інтересами дітей, оскільки ставить їх у нерівне матеріальне становище. \~ \~ \~ \~Підставою для звернення із даним позовом позивач зазначає зміну його сімейного та майнового стану, що прямо передбачено ст. 192 СК України. Ця зміна полягає у виникненні у позивача обов`язку утримувати ще двох дітей на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва. \~ \~ \~ \~Законодавством встановлено орієнтовні розміри аліментів у частці від доходу. Так, ч. 1 ст. 183 СК України передбачає, що на трьох і більше дітей аліменти стягуються у розмірі частини заробітку (доходу) платника. \~ \~ \~ \~Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 752/2070/18 зазначила, що народження у платника аліментів іншої дитини та необхідність її утримувати є підставою для зменшення розміру аліментів. Метою такого зменшення є забезпечення того, щоб усі діти платника, як від попереднього, так і від наступного шлюбу, були утримані на однаковому рівні. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене, для відновлення балансу та забезпечення рівних прав усіх дітей, позивач, посилаючись на норми цивільного законодавства та практику Верховного Суду, просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються із позивача на користь відповідачки на утримання дитини [PERSON] , які встановлені судовим наказом Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11 грудня 2024 року, з частини всіх видів заробітку (доходу) до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) позивача. \~ \~ \~ \~Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 28 серпня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. \~ \~ \~ \~У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. \~ \~ \~ \~У судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, направила до суду заяву, у якій повідомила, що у зв`язку із укладенням шлюбу змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюбу серії [NUMBER] від 25 травня 2025 року. Крім цього, у заяві висловила свої заперечення з приводу позовних вимог, оскільки аліменти, які сплачуються позивачем, є єдиним стабільним джерелом забезпечення потреб дитини, які не зменшилися, а з віком зростають. Вказувала на те, що матеріальне становище позивача не зазнало істотного погіршення. Крім цього, відповідачка [PERSON] просила суд розгляд справи проводити за її відсутності. \~ \~ \~ \~У судове засідання третя особа [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, жодних заяв чи клопотань на адресу суду не направила, причини неявки суду не відомі. \~ \~ \~ \~Виходячи з приписів ч. 1\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1\~ст. 4 ЦПК України). Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 2\~ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Отже, під час розгляду справи суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Предметом позову, відповідно до змісту позовних вимог, є зменшення розміру аліментів встановлених судовим наказом Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11 грудня 2024 року, які стягуються із позивача на користь відповідачки на утримання дитини [PERSON] у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 листопада 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до змісту позову підставою позову зазначено зміна сімейного та майнового стану позивача. \~ \~ \~ \~Так, позивач являється батьком трьох дітей [PERSON] , [INFO] (мати [PERSON] ), що підтверджується актовим записом про народження (а.с. 10), [PERSON] , [INFO] (мати [PERSON] ), та [PERSON] , [INFO] (мати [PERSON] ), що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 15 грудня 2018 року (а.с. 11) та серії [NUMBER] від 18 березня 2025 року (а.с. 12). \~ \~ \~ \~Судовим наказом Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11 грудня 2024 року у справі № 695/4333/24 стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 листопада 2024 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6). \~ \~ \~ \~Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2025 року у справі № 759/7685/25 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 14 квітня 2025 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 7 9). \~ \~ \~ \~У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті\~51 Конституції України\~сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття\~8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею\~141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей\~150,\~180 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті\~181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина\~третя\~статті\~181 СК України\~визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною\~першої\~статті\~192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки з нього рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2025 року було стягнуто аліменти на утримання ще двох дітей, отже на його утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей. Статтею\~192 СК України\~передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до частини\~третьої\~статті\~12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною\~першою\~статті\~76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини\~перша\~та\~друга\~статті\~77 ЦПК України). Відповідно до частини\~другої\~статті\~78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею\~80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною\~першою\~статті\~89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що зменшення аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще двох дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з відповідачкою сина [PERSON] та суперечитиме його інтересам. Таким чином, суд, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову [PERSON] , оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану - народження двох дітей від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19, від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, судові витрати по справі залишаються за позивачем. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed