Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

23.05.2025 року в провадження Лугинського районного суду Житомирської області надійшла цивільна справа за позовом представника позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В подальшому позивач подав уточнюючу позовну заяву. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що [INFO] померладружина позивача [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно у вигляді 1/2 частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована за вказаною адресою. Разом з нею були зареєстровані: чоловік - [PERSON] , донька - [PERSON] , онук - [PERSON] . Спадщину [PERSON] прийняв спільним проживанням та реєстрацією з померлою на день її смерті. [PERSON] померла [INFO] . До нотаріуса вона не зверталась та заяви про прийняття або відмову від спадщини не надсилала. [PERSON] була лише зареєстрована, але фактично не проживала за вищевказаною адресою. Крім позивача, спадкоємцем першої черги в розумінні ст. 1261 ЦК України, є син померлої [PERSON] , який відмовився від своїх спадкових прав на користь [PERSON] 22.05.2025 року позивачем було подано документи приватному нотаріусу Коростенського районного нотаріального округу Можарівській\~Н.В. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дружини. Однак, постановою № 345/02-31 від 22.05.2025 року приватним нотаріусом Коростенського районного нотаріального округу Можарівською Н.В. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що безспірно встановити факт, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] є [PERSON] , за поданими документами, неможливо. Визнати [PERSON] , яка згідно ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом, такою, що спадщину не прийняла, так як була зареєстрована, але не проживала фактично разом з померлою на день смерті, можливо тільки за рішенням суду. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, однак надіслала заяву в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями. Відзиву на позовну заяву, заяв та клопотань від відповідача не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Виходячи зі змісту ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.10.2014 року. Відповідно до копії свідоцтва про одруження [NUMBER] від 27.07.1975 року, [PERSON] є чоловіком [PERSON] . Згідно з довідкою № 1297 від 26.05.2021 року на момент смерті з [PERSON] проживали та були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] чоловік [PERSON] , дочка [PERSON] та онук [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 09.09.2004 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4818750 від 22.09.2004 року, квартира, яка знаходиться за вказаною адресою дійсно належить на праві приватної, спільної власності [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] в розмірі 1/2 частки кожному. 21.05.2025 року була зареєстрована спадкова справа № 85/2025 до майна померлої [PERSON] , що підтверджується витягом з реєстру в Спадковому реєстрі № 81253888 від 21.05.2025 року та матеріалами спадкової справи. [PERSON] звернувся до нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , однак нотаріусом було винесено постанову № 345/02-31 від 22.05.2025 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відмова мотивована тим, що безспірно встановити факт, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] є [PERSON] , за поданими документами, неможливо. Визнати [PERSON] , яка померла [INFO] та згідно ст.\~1261 ЦК України є спадкоємцем за законом, такою, що спадщину не прийняла, так як була зареєстрована, але не проживала фактично разом з померлою на день смерті, можливо тільки за рішенням суду. Відповідач [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , що підтверджується заявою від 21.05.2025 року. Відповідно до письмових пояснень свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , їм достеменно відомо, що [PERSON] була лише зареєстрована біля батьків, але фактично проживала разом зі своїм сином в Київській області на орендованій квартирі, а до батьків приїжджала час від часу, щоб навідати, однак з ними не проживала. Разом з померлою [PERSON] постійно проживав її чоловік [PERSON] . Згідно ст. 55 Конституції України та ст. 16 ЦК України, кожен має право на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересу. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004. Згідно з ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та його батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина третя статті 1268 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. \~Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. Відповідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом приписів ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. На підставі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд,\~враховує,\~що відповідач\~проти задоволення\~позовних вимог\~не заперечив,\~інші спадкоємці,\~які, згідно\~ст.\~1261\~ЦК України\~є спадкоємцями\~за законом, із заявами про прийняття спадщини не звернулись. У позивача відсутня можливість у нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті дружини, тому враховуючи наведене, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved