Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , до Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що 20.11.2024 року [PERSON] вступив у спадщину після смерті своєї дружини [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. Після смерті\~дружини [PERSON] успадкував квартиру [ADDRESS] , про що свідчить реєстрація права власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину № 943 від 12.11.2024 року, виданого приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Ковтюх А.В. Під час реєстрації права власності, нотаріусом було повідомлено, що, відповідно до даних, які наявні в реєстрі, за [PERSON] обліковується обтяження № 18859579 (спеціальний розділ), зареєстроване 04.02.2017 року державним виконавцем Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 52758600, виданої 24.10.2016 року. Вид обтяження: арешт нерухомого майна. При цьому, зазначено, що особа, майно/права якої обтяжуються, - « [PERSON] , причина відсутності коду РНОКПП: інша причина відсутності коду, країна громадянства: Україна, адреса: [ADDRESS] ». З отриманої інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 403399996 від 12.11.2024 року вбачається, що за № 18859579 (спеціальний розділ), зареєстрованим 04.02.2017 року, обліковується арешт нерухомого майна [PERSON] , на підставі постанови № 52758600, виданої 24.10.2016 року Нікопольським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. З метою вирішення даного питання, позивач письмово звернувся до Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), яке листом № 121326\~від 24.04.2025\~року надало\~відповідь,\~що стосовно\~звільнення майна\~ [PERSON] з\~-\~під арешту\~повідомляє,\~що,\~згідно інформації\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно,\~вбачається арешт\~нерухомого майна\~за №\~18859579,\~накладений на\~підставі постанови\~про арешт\~майна боржника\~та оголошення\~на його\~відчуження №\~52758600,\~виданої 24.10.2016\~року Нікопольським\~відділом державної\~виконавчої служби\~Головного територіального\~управління юстиції\~у Дніпропетровській\~області.\~Перевіркою даних\~АСВГІ встановлено,\~що за\~виконавчим провадженням\~№ 52758600\~державним виконавцем\~21.04.2017\~року винесено\~постанову про\~повернення виконавчого\~документа стягувачу\~в порядку\~п.2\~ч.1\~ст.37\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження».\~При цьому,\~боржником за\~даним виконавчим\~провадженням є\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~адреса:\~ [ADDRESS] ,\~тобто,\~виконавче провадження\~відкрито стосовно\~однофамільця позивача,\~яким є [PERSON] , однак, з іншою датою народження, ніж позивач ( [INFO] ) та іншою адресою реєстрації, ніж позивач (адреса: [ADDRESS] ). Також, позивача було повідомлено, що, відповідно до вимог чинного законодавства, завершені виконавчі провадження підлягають знищенню після трирічного зберігання в архіві органу державної виконавчої служби. Відтак, позивачу було запропоновано звернутись з питання зняття арешту з майна, в порядку ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», до суду. Тому, на підставі викладеного, представник позивача змушений звернутись до суду та просить ухвалити рішення, яким зняти арешт з нерухомого майна [PERSON] (ІПН [NUMBER] ), [INFO] , а саме: з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що обліковується за 8859579 (спеціальний розділ) та накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 52758600, виданий 24.10.2016 року, видавник: державний виконавець Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, шляхом винесення постанови про звільнення даного майна, що належить [PERSON] (ІПН [NUMBER] ), [INFO] , з-під арешту та заборони відчуження. В призначене судове засідання позивач не прибув, від його представника [PERSON] на адресу суду надійшла заява, в якій він просить суд розгляд справи проводити за їх відсутності та на задоволенні позову наполягає (а.с.27). Відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення (а.с.26), своїм правом, визначеним ст.178 ЦПК України, не скористався, при цьому, на адресу суду надав заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за їх відсутності та ухвалити рішення, у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.25). Згідно ч.8\~ст.178 ЦПК України,\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зважаючи на ці обставини, суд керується\~ ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, яка, згідно з частиною першою\~статті 9\~Конституції України [PERSON] ,\~є частиною національного законодавства України, та визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені\~ ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи, з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Як встановлено судом, 20.11.2024 року позивач по справі вступив у спадщину після смерті своєї дружини [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с.5-7). Під час реєстрації права власності, нотаріусом було повідомлено, що, відповідно до даних, які наявні в реєстрі, за [PERSON] обліковується обтяження № 18859579 (спеціальний розділ), зареєстроване 04.02.2017 року, державним виконавцем Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 52758600, виданої 24.10.2016 року, вид обтяження: арешт нерухомого майна (а.с.8-10). З метою вирішення даного питання, позивач звернувся до Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), яке листом № 121326 від 24.04.2025 року надало відповідь, що стосовно звільнення майна [PERSON] з - під арешту повідомляє, що, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається арешт нерухомого майна за № 18859579, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення на його відчуження № 52758600, виданої 24.10.2016 Нікопольським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Перевіркою даних АСВГІ встановлено, що за виконавчим провадженням № 52758600 державним виконавцем 21.04.2017 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, в порядку п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.11). Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, судом встановлено, що на майно, яке позивачка має намір успадкувати, накладено арешт, який свідчить про той факт, що його наявність порушує право позивача щодо своїх спадкових справ та в подальшому здійснити реєстраційні дії щодо нерухомого майна. Відповідно до ч.1, 2, 3\~ст.60\~\~ЗУ "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.\~У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє ним, на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику ( речове право на чуже майно). Таким чином, враховуючи вищевикладене, на час звернення з позовом до суду за наявності арешту (обтяження), накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості у повному обсязі користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. З огляду на зазначене, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що обґрунтування позивача знайшло своє підтвердження та є такими, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved