Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

Позивач в рамках кримінального провадження № 12023121040000321 за обвинуваченням [PERSON] за ч.1 ст. 286 КК України звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та просив стягнути з [PERSON] 65052,90 грн та 11004,88 грн за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи; з ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» 160000 грн; вирішити долю речового доказу автомобіля марки «Volkswagen passat» [NUMBER] ; витрати по розгляду справи покласти на відповідачів. В обґрунтування позову зазначив, що 02.05.2023 року, близько 07 год. 58хв, [PERSON] , керуючи автомобілем «Mercedes-BenzSprinter», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись автомобільною дорогою в Кропивницькому районі від с.Сасівка в напрямку смт.Компаніївка, проігнорував вимоги п.п.1.5, 2.3(б) ПДР України та наближаючись по другорядній дорозі до нерегульованого перехрестя з автодорогою Н-14, проявивши особисту неуважність та безпечність при намірі переїзду нерівнозначного перехрестя, не впевнився в безпеці свого маневру, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та в порушення п.16.11\~ПДР України виїхав на перехрестя, тим самим створив аварійну ситуацію водію автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався по автомобільній дорозі Н-14, яка є головною дорогою, та з яким в подальшому на центрі нерегульованого перехрестя відбулося зіткнення. У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Volkswagen Passat» [PERSON] отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я. Згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/6367381 відповідальність під час керування транспортним засобом «Mercedes - Benz Sprinter» [NUMBER] застрахована АСК «Омега». Ліміт страхової суми за шкоду, заподіяну майну визначено в розмірі 160000,00 грн. Строк дії договору з 06.10.2022 по 05.10.2023 року включно. Дорожня транспортна пригода сталася 02 травня 2023 року, тобто в межах дії договору страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів та є страховим випадком. З висновку експерта № СЕ-19/112-24/9985-АВ від 20.08.2024 убачається, що: - ринкова вартість автомобіля«Volkswagen Passat», р/н [NUMBER] станом на 02.05.2023 становить 230052,90 грн; -вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля станом на 02.05.2023 становить 1084 907,97 грн; -вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого в результаті ДТП автомобіля, на 02.05.2023 становить 230052,90 грн. Відповідачем [PERSON] частково добровільно відшкодовано заподіяну шкоду в сумі 5000 грн. Враховуючи викладене, позивачем наведено наступний розрахунок: 230052,90 (сума збитку) 160000 (ліміт страхування страхової компанії) 5000 (добровільне відшкодування) = 65052,90 грн, сума, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 22.09.2025 позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, які позивачем усунуто у встановлений строк. Ухвалою суду від 02.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином. Представник позивача направив клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та представник відповідача ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» причину неявки до суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали, відзиву на позовну заяву та заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження не надіслали. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Згідно ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.05.2023 року, близько 07 год. 58хв, [PERSON] , керуючи автомобілем «Mercedes-BenzSprinter», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись автомобільною дорогою в Кропивницькому районі від с.Сасівка в напрямку смт.Компаніївка, проігнорував вимоги п.п.1.5, 2.3(б) ПДР України та наближаючись по другорядній дорозі до нерегульованого перехрестя з автодорогою Н-14, проявивши особисту неуважність та безпечність при намірі переїзду нерівнозначного перехрестя, не впевнився в безпеці свого маневру, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та в порушення п.16.11\~ПДР України виїхав на перехрестя, тим самим створив аварійну ситуацію водію автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався по автомобільній дорозі Н-14, яка є головною дорогою, та з яким в подальшому на центрі нерегульованого перехрестя відбулося зіткнення. У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Volkswagen Passat» [PERSON] отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я. З матеріалів справи встановлено, що автомобіль «Volkswagen Passat», реєстраційний номер [NUMBER] згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ належить [PERSON] , а позивач [PERSON] керував транспортним засобом на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом і реєстраційного документа на транспортний засіб, а тому має право вимагати відшкодування шкоди, завданої транспортному засобу. Така позиція узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду, згідно якої факт правомірності володіння особою транспортним засобом є достатньою підставою для неї, щоб звернутися за захистом права щодо відшкодування шкоди, заподіяної вказаному майну. За змістом частини другої статті 1187\~ЦК України володільцем джерела підвищеної небезпеки є юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Пунктом 2.2.\~Правил дорожнього\~руху передбачено, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Згідно постанови ВС від 14.12.2021 № 147/66/17 якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2\~Правил дорожнього\~руху (див. висновок Верховного Суду України в постанові від 03 грудня 2014 року у справі N 6-183цс14). З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду вважає, що позивачу, який правомірно керував транспортним засобом належить право на відшкодування майнової шкоди, заподіяної цьому майну за рахунок страховика (страхової компанії) винної особи. Вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 15.05.2024 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді одного року обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбувіання призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік. Цивільний позов потерпілого [PERSON] до [PERSON] та ПАТ Акціонерна страхова компанія «Омега» про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишено без задоволення. Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 03.09.2025 вирок Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 15.05.2024 в частині вирішення цивільного позову потерпілого [PERSON] скасовано та призначено в цій частині новий судовий розгляд у тому ж суді в іншому складі суду в порядку цивільного судочинства. З висновку експерта № СЕ-19/112-24/9985-АВ від 20.08.2024 убачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого в результаті ДТП на 02.05.2023 становить 230052,90 грн. Вартість проведеної експертизи згідно рахунку фактури № 43 від 06.08.2024 складає 10904,88 грн. Згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/6367921 відповідальність під час керування транспортним засобом «Mercedes - Benz Sprinter» [NUMBER] застрахована АСК «Омега». Ліміт страхової суми за шкоду, заподіяну майну визначено в розмірі 160000,00 грн. Строк дії договору з 30.11.2022 по 29.11.2023 року включно. У відповідності до вимог ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Цивільно - правова відповідальність водія автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , який порушив вимоги ПДР України на час ДТП була застрахована ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» на підставі полісу № АР/6367921. В п. 7 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №14\~від 18\~грудня 2009\~року «Про\~судове рішення\~у цивільній\~справі» роз`яснено, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідачів, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Таким чином, вина водія [PERSON] в дорожньо-транспортній пригоді доказуванню не підлягає. Згідно з вимогами ч. 2 ст.\~127\~КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Відповідно до положень ст.\~128\~КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального\~кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. При вирішенні цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників і характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також визначити порядок її відшкодування. Частиною 1 статті 1188\~Цивільного кодексу\~України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1194\~ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до ст.\~6\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страховим випадком є дорожньо- транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно ст. 22 Закону, в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до положень ст.\~30\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Частиною другою ст.\~30\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (надалі - Закон), визначений порядок виплати страхового відшкодування у разі знищення транспортного засобу, а саме його власнику (позивачу) має бути виплачена різниця між вартістю ТЗ до та після дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи відсутність відомостей про вартість ТЗ після дорожньо-транспортної пригоди, відсутність відзиву з боку обох відповідачів та будь-яких заперечень і доказів на їх обгрунтування, а також виходячи зі змісту позовних вимог, суд виходячи з загальних засад відшкодування шкоди приходить до висновку про стягнення з відповідачів суми матеріального збитку, визначеного висновком експерта № СЕ-19/112-24/9985-АВ від 20.08.2024 в розмірі 230052,90 грн, який на час розгляду справи є належним та допустимим доказом. Згідно ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Оскільки відповідачами доводи позивача не спростовано, суд погоджується з розрахунком позивача та вважає, що з відповідача ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» підлягає до стягнення 160000 грн в межах ліміту страхової суми за шкоду, заподіяну майну, а з відповідача [PERSON] з урахуванням добровільної сплати позивачу 5000 грн, підлягає стягненню різниця в сумі 65052,90 грн. Щодо вимоги позивача про вирішення долі речового доказу автомобіля марки «Volkswagen passat» [NUMBER] суд зазначає наступне. Згідно ст. 374 КПК України рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації зазначаються у резолютивній частині вироку. Вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 15.05.2024 долю речових доказів не вирішено. Як убачається з мотивувальної частини вироку, суд питання речових доказів у кримінальному провадженні не вирішував, оскільки документів щодо речових доказів суду не надано. Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 06.11.2024 вирок Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 15 травня 2024 року стосовно [PERSON] за ч.1 ст.\~286\~КК України змінено в частині вирішення питання про долю речових доказів. Речові докази по справі, а саме: автомобіль марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер [NUMBER] , який зберігається на території спеціального майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Кіровоградській області за адресою: м. Кропивницький, проспект Інженерів, 1 повернути потерпілому. Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування даного кримінального провадження, транспортний засіб «Volkswagen Passat», реєстраційний номер [NUMBER] , вилучений під час огляду місця події 02.05.2023 та поміщений на спеціальний майданчик зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Кіровоградській області. Відповідно до вимог ст.100\~КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути як найшвидше повернутий володільцю. За таких обставин, автомобіль марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер [NUMBER] повинен бути повернений володільцю цього транспортного засобу у якого він з метою забезпечення кримінального провадження був вилучений під час проведення досудового розслідування. Постановою Верховного Суду від 09.07.2025 ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 06 листопада 2024 року щодо [PERSON] скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. З мотивувальної частини постанови вбачається, що суд апеляційної інстанції, переглянувши вирок місцевого суду в частині цивільного позову, відповідних доводів представника потерпілого повною мірою не перевірив та належної оцінки їм не надав, унаслідок чого передчасно залишив це рішення в частині відмови в задоволені позовних вимог без змін, а також не вірно вирішив долю речового доказу - автомобіля «Volkswagen Passat». Під час нового розгляду кримінального провадження апеляційному суду слід врахувати зазначене, дослідити всі обставини, які мають правове значення, та ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, яке відповідатиме вимогам статей 370, 419 КПК України. Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 03.09.2025 апеляційну скаргу представника потерпілого, зі змінами до неї задоволено частково, а вирок Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 15.05.2024 стосовно [PERSON] , обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України, в частині вирішення цивільного позову потерпілого [PERSON] - скасовано та призначено в цій частині новий судовий розгляд у тому ж суді в іншому складі суду в порядку цивільного судочинства. Таким чином,\~ні судом\~першої інстанції,\~ні судом\~апеляційної інстанції\~під час\~нового розгляду\~кримінального провадження\~30.09.2025\~не вирішено\~долю речового\~доказу -\~автомобіля «Volkswagen\~Passat»,\~а новий\~судовий розгляд\~в суді\~першої інстанції\~призначено в\~порядку цивільного\~судочинства,\~що,\~в свою\~чергу,\~унеможливлює вирішення\~питання про\~долю речових\~доказів в\~порядку ст. 374 КПК України. Згідно з п. 14 ч. 1 ст.\~537\~КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою ст.\~539\~цього кодексу має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку. Згідно п. 4 ч. 2 ст.\~539\~КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Клопотання (подання) про вирішення питання, повязанного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 14 частини першої ст. 537 КПК України. Згідно до ч.9 ст.\~100\~КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» № 11 від 21.12.90 зі змінами, суди вправі вирішувати такі питання, які виникають при виконанні вироків внаслідок їх недоліків, зокрема, про долю речових доказів, якщо її не вирішено вироком суду. З огляду на викладене, враховуючи, що долю речових доказів в кримінальному проваджденні не вирішено вироком суду, існують підстави для звернення з відповідним клопотанням в порядку ст.ст. 537, 539 КПК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням положень ст.\~124\~КПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати на проведення експертизи в сумі 10904,88 грн, доказів понесення інших судових витрат позивачем суду не надано.

Outcome: partial