Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

Виклад позицій сторін [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення батьківства. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що з 2014 року проживала у цивільному шлюбі з відповідачем. [INFO] позивач народила дочку [PERSON] . При народженні дитини запис про батька був здійснений зі слів матері. Відповідачеві відомо, що він є батьком [PERSON] , однак останній не хоче приймати участі в її утриманні і вихованні. В добровільному порядку відповідач відмовляється від проходження молекулярно-генетичної експертизи. Тому позивач звернулася до суду із цим позовом для захисту інтересів дочки. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися. Представником позивача адвокатом Поліщуком О.В. подано до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність та відсутність його довірительки. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Також у разі неявки належним чином повідомленого відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачу було скеровано судові документи разом із ухвалою про відкриття провадження від 09 квітня 2025 року та судовою повісткою за адресою реєстрації місця проживання, зазначеною у відповіді територіальної громади. Як свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, судові документи відповідач отримав 16 квітня 2025 року (а.с. 20). Однак, в підготовче засідання відповідач не з`явився, причини неявки суду не повідомляв. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. Усі подальші судові виклики та повідомлення поверталися до суду без вручення адресату з відміткою АТ «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою». У зв`язку із чим, подальші виклики відповідача здійснювалися шляхом публікації оголошень на вебпорталі судової влади України. Однак, відповідач, усе ж жодного разу до суду не з`явився, заяв по суті справи теж не подавав. Тому, з урахуванням думки представника позивача, ухвалою суду від 22 жовтня 2025 року постановлено здійснювати заочний розгляд справи. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 09 квітня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 22 травня 2025 року задоволено клопотання позивача та призначено по справі судову молекулярно-генетичну експертизу. Ухвалою суду від 10 вересня 2025 року відновлено провадження у справі з підстав надходження повідомлення експертної установи про неможливість проведення експертизи з підстав неодноразової неявки відповідача. Ухвалою суду від 29 вересня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 22 жовтня 2025 року постановлено провести заочний розгляд справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом [PERSON] є матір`ю [PERSON] , яка народилася [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьком дитини записаний [PERSON] . Запис про батька дитини зроблено зі слів матері, у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України (при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою). Позивач стверджує, що батьком дитини є саме відповідач [PERSON] . З метою з`ясування вказаних обставин, ухвалою суду від 22 травня 2025 року було призначено по справі судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру НДЕКЦ МВС України. На вирішення експертів поставлено наступне питання: Чи є [PERSON] , [INFO] біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Зобов`язано відповідача та дитину з`явитися до експертної установи у визначений експертами день та час для відібрання біологічних зразків і проведення експертизи. Роз`яснено сторонам наслідки, передбачені статтями 109,298 ЦПК України, за ухилення від участі в експертизі. 21 серпня 2025 року до суду надійшло повідомлення експертної установи про неможливість проведення експертизи від 12.08.2025 за № СЕ-19/102-25/13675-БД, зі змісту якого слідує, що у зв`язку із повторною неявкою відповідача для відбору експериментальних зразків, проведення експертного дослідження є неможливим. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Статтею 51 Конституції України, ч. ч. 2, 3\~ст. 5 СК України\~передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до\~ст. 121 СК України\~права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.\~122\~та ст.\~125\~цього\~Кодексу. Статтею 125 СК України\~передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Частиною 1\~ст. 135 СК України\~визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. За відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду (ч. 1\~ст. 128 СК України). Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої\~статті 135 цього Кодексу. Частиною 3 ст.\~\~12, ч. ч. 1, 5, 6 ст.\~\~81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. ст.\~\~76,\~77,\~79 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 викладено правовий висновок щодо застосування\~ст. 30 СК України, зокрема зазначено, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог\~ЦПК України. У справі № 399/1029/15-ц у постанові від 16 травня 2018 року Верховний Суд вказав, що експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах з метою формування доказової бази. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, букального та іншого епітелію, волосся (за наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. За відсутності біологічного матеріалу хоча б однієї зі сторін провести дослідження неможливо. Відповідно до п. п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка згідно зі\~ст. 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Базові положення принципу забезпечення якнайкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини, у тому числі шляхом застосування\~ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої\~Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зазначив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти російської федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Таким чином, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень ч. ч. 2, 3\~ст. 88 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхиляння або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 109 ЦПК України\~визначено наслідки ухилення від участі в експертизі, зокрема у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Зазначена норма процесуального права є імперативною щодо правових наслідків ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі. Законодавець встановив спеціальну процесуальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі у експертизі. Важливим у такому випадку є встановлення ухилення осіб як умисних дій, внаслідок чого неможливо провести експертизу для з`ясування відповіді на питання, яке для них має значення, наслідком чого може бути визнання судом факту, для з`ясування якого була призначена експертиза, або відмова у його визнанні. Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19 жовтня \~ 2022 року у справі № 686/3582/16-ц (провадження № 61-6484св22)та інших. Враховуючи, що відповідачем не надано доказів, котрі б вказували на поважні причини, які перешкоджали йому з`явитися до Вінницького НДЕКЦ МВС України для відбору біологічних зразків, що призвело до неможливості проведення генетичної експертизи, суд застосовує положення\~ст. 109 ЦПК\~про те, що у разі ухилення учасника справи від участі в експертизі суд може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, та визнає факт батьківства [PERSON] відносно дочки [PERSON] , [INFO] . Розподіл судових витрат Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем судового збору у розмірі 1\~211,20 грн. за звернення до суду із цим позовом (а.с. 1). Тому вказана сума підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved