Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до Чернівецького районного суду міста Чернівців із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилався на те, що з відповідачкою перебуває у шлюбі, який між ними зареєстровано 18 червня 2024 року. За час їх спільного проживання у них народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказував, що на протязі останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний момент між ними припинено ведення спільного господарства. Також вказував, що він самостійно виховує та утримує неповнолітніх дітей та у нього виникла необхідність у юридичній фіксації факту самостійного виховання та утримання дітей, оскільки це надасть можливість оформити документи щодо допомоги на дітей, а також можливість переміщуватись з дітьми без згоди матері. На підставі викладеного просив розірвати шлюб між ними. Встановити факт, що він самостійно виховує та утримує неповнолітніх дітей. У судове засідання позивач не з`явився. Від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Від неї надійшла заява у якій просила розглянути справу без її участі. Позов визнала в повному обсязі та не заперечувала, щодо позовних вимог. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 18 червня 2024 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Фастівського району Київської області, актовий запис №101, відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] . За час спільного проживання у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відповідно до копій свідоцтв про народження. Як було встановлено в ході розгляду справи, спільне життя сторін на склалось через різні погляди на сімейне життя. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено. Таким чином, суд вважає, що збереження їх сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Щодо вирішення питання про встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей суд зазначає наступне. Так Верховний Суд у складі колегії суддів третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно із вимогою про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Звертаючись із даною вимого позивач посилався на те, що встановлення факту самостійного виховання дитини надасть йому можливість безперешкодно переміщуватись із дітьми без згоди матері. Також між батьками укладено нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шакарашвілі Ю.Ю. договір від 05.09.2025 року згідно якого вони досягли згоди, що спільні діти проживатимуть з батьком, який зобов`язався піклуватися про здоров`я дітей, брати участь у вихованні дітей, забезпечити дітям достатній рівень освіти. Письмовими поясненнями [PERSON] та [PERSON] також підтверджується, що [PERSON] самостійно виховує та утримує неповнолітніх дітей. Також суд приймає до уваги, що відповідачкою визнано позовні вимоги у повному обсязі, що свідчить про відсутність спору між батьками щодо місця проживання дітей. Отже виходячи з того, що із змісту заяв по суті наданих як позивачем так і відповідачкою жодного сумніву щодо відсутності спору з приводу того з ким із батьків будуть проживати діти, у суду не виникає, обидві сторони справи згідні з тим, що діти, після розірвання шлюбу залишаються й надалі проживати разом із батьком та перебуватимуть на його утриманні та вихованні, суд приходить до висновку, що дане питання можливо вирішити одночасно із вимогою про розірвання шлюбу.

Outcome: approved