Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

Представник [PERSON] (далі позивач) адвокат Недокус В.І. звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), у якому, з урахуванням заміни неналежного відповідача Тернопільської міської ради на належного відповідача [PERSON] та зменшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду (збитки) в сумі 8960640,00 грн. вартості нерухомого майна, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що 21.11.2012 виконавчий комітет Тернопільської міської ради прийняв рішення «Про надання в оренду нежитлових приміщень Комунального підприємства «Палац Кіно» Тернопільської міської ради», яким в оренду фізичній особі - підприємцю [PERSON] передано, зокрема, нежитлове приміщення загальною площею 195,2 кв.м. в [ADDRESS] . 22.03.2013 рішенням Тернопільської міської ради «Про приватизацію об`єктів комунальної власності» затверджено перелік об`єктів комунальної власності міста, які підлягають приватизації шляхом викупу орендарем, у тому числі приміщення, яке відповідно до рішення виконкому від 21.11.2012 орендоване ФОП [PERSON] 29.04.2013 на підставі цього рішення між управлінням обліку та контролю за використанням комунального майна Тернопільської міської ради та ФОП [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення загальною площею 195,2 кв.м в [ADDRESS] . 16.09.2014 постановою Львівського апеляційного адміністративного суду визнано протиправним та скасовано рішення виконкому Тернопільської міської ради від 21.11.2012 в частині надання ФОП [PERSON] в оренду нежитлового приміщення Комунального підприємства «Палац Кіно»; визнано протиправним та скасовано рішення Тернопільської міської ради від 22.03.2013 «Про приватизацію об?єктів комунальної власності» в частині включення в перелік об?єктів комунальної власності, які підлягають приватизації шляхом викупу орендарем [PERSON] нежитлового приміщення. 09.06.2015 рішенням Господарського суду Тернопільської області у справі № 921/384/15-г/3, залишеним без змін постановами Львівського апеляційного господарського суду від 31.08.2015 та Вищого господарського суду України від 13.04.2016 визнано недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу спірного нежитлового приміщення, зобов?язано ФОП [PERSON] повернути вказане нежитлове приміщення територіальній громаді міста Тернополя в особі Тернопільської міської ради. 15.12.2015 [PERSON] продав спірне нежитлове приміщення [PERSON] , який, у свою чергу, 31.08.2016 продав це приміщення [PERSON] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.06.2020 у [PERSON] на користь територіальної громади міста Тернополя в особі Тернопільської міської ради витребувано нежитлове приміщення загальною площею 192,0 кв. м, що знаходиться в [ADDRESS] . Постановою Тернопільського апеляційного суду від 11.02.2021 вищевказане рішення залишено без змін. Судові рішення мотивовані тим, що рішення Тернопільської міської ради та договір купівлі-продажу, на підставі якого ФОП [PERSON] набув право власності на спірне нежитлове приміщення, були скасовані в судовому порядку, тому він не мав права відчужувати це майно. Відповідно це майно вибуло з володіння територіальної громади поза її волею, що є підставою для його витребування на підставі статті 388 Цивільного кодексу України. 08.11.2023 постановою Великої Палати Верховного Суду рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.06.2020 та постанову Тернопільського апеляційного суду від 11.02.2021 змінено в мотивувальній частині та викладено її в редакції цієї постанови, в іншій частині судові рішення залишено без змін. На підставі рішення суду, що набрало законної сили, державним виконавцем Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відновлено виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа №607/15052/16-ц виданого 26.04.2021 на виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. 08.02.2024 в ході виконання вказаного виконавчого провадження державним виконавцем Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Баляк О.Б. складено акт передачі нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , від [PERSON] до територіальної громади міста Тернополя в особі Тернопільської міської ради. Таким чином, позивач позбавлена права власності на нерухоме майно, що порушує її право на мирне володіння майном, оскільки майно витребуване без жодної належної їй сатисфакції (відшкодування вартості). Крім того, на момент купівлі-продажу не перебування спірного майна під будь-якою забороною його відчуження перевірялось нотаріусом, котрий посвідчував договір купівлі-продажу нерухомого майна від 31.08.2016. Оскільки перевіркою жодних заборон відчуження нерухомого майна не було виявлено, договір купівлі-продажу зареєстровано, кошти за вказаним договором сплачено, то [PERSON] має право на відновлення її порушеного права, шляхом відшкодування відповідачем вартості придбаного майна. Ухвалою судді від 26.11.2024 відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 12.12.2024 призначено судову оціночно-будівельну експертизу. Ухвалою суду від 18.09.2025 замінено первісного відповідача Тернопільську міську раду на належного відповідача [PERSON] . 09.10.2025 до суду надійшла заява відповідача [PERSON] про визнання позову. В підготовчому судовому засіданні 14.10.2025 представник позивача Недокус В.І. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судові засідання, в тому числі 14.10.2025, не з`явився, у заяві про визнання позову просив розглядати справу без його участі. Представник третьої особи Тернопільської міської ради Друзюк Р.М. в судовому засіданні 14.10.2025 не заперечив щодо задоволення позову. Третя особа [PERSON] в судові засідання, в тому числі 14.10.2025, не з`явивився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. За результатами підготовчого провадження суд вправі ухвалити рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3 статті 200 ЦПК України). Відповідно до\~статті 206 ЦПК України,\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження слід ухвалити рішення. Ухвалення та проголошення судового рішення відкладено до 10 год. 00 хв. 21.10.2025. Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини. Рішенням Тернопільської міської ради №6/30/14 від 22.03.2013 Про приватизацію об`єктів комунальної власності, затверджено перелік об`єктів комунальної власності міста, які підлягають приватизації шляхом викупу орендарем, згідно з додатком (переліком). Серед таких об`єктів у переліку є приміщення орендоване підприємцем [PERSON] [ADDRESS] , загальна площа 195,2 кв. м. 29.04.2013 управління обліку та контролю за використанням комунального майна Тернопільської міської ради в особі начальника управління Мединського Володимира Володимировича (продавець) та ФОП [PERSON] (покупець) уклали договір купівлі-продажу приміщення, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Ломакіною Л.В. за номером в реєстрі 356, відповідно до якого продавець зобов`язується передати у власність покупця нежитлове приміщення, яке є комунальною власністю, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 195,2 кв.м, що становить 18/100 частки будівлі. Об`єкт приватизації продано за 970284 грн., в тому числі ПДВ 161714 грн. (п.1.4 договору). 29.04.2013 за [PERSON] зареєстровано право власності на 18/100 частки будівлі по [ADDRESS] , що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.04.2013 та 15.12.2015. 15.12.2015 [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) уклали договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, який посвідчено приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Ломакіною Л.В. за номером в реєстрі 1853, відповідно до якого продавець продав та передав покупцю, а покупець купив та прийняв від продавця нежитлове приміщення площею 195,2 кв.м, що становить 18/100 часток будівлі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . (п.1 договору) Нежитлове приміщення належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу приміщення, посвідченого 29.04.2013 приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Ломакіною Л.В., за реєстровим номером 356. (п.2 договору) Відповідно до п.3 договору продавець свідчить, що дійсно є власником нежитлового приміщення, не має обмежень щодо свого права розпорядження нежитловим приміщенням, ні нежитлове приміщення, ні будь-яка його частина на момент укладення цього договору нікому іншому не продане, не подароване, не відчужене іншим способом, не надане в іпотеку, не передане в оренду чи безоплатне користування, не є предметом обтяження, в податковій заставі і під забороною (арештом) не перебуває, права третіх осіб щодо нежитлового приміщення відсутні, питання права власності на нежитлове приміщення не є предметом судового розгляду, будь-які спори відносно зазначеного нежитлового приміщення відсутні, нежитлове приміщення не внесено до статутного капіталу юридичних осіб, у нежитловому приміщенні не зареєстровано місцезнаходження юридичної особи. Продавець повідомлений нотаріусом, що відповідно до ст.659 ЦК України, у разі невиконання вимоги щодо попередження ним покупця про права третіх осіб на нежиле приміщення покупець має право вимагати зниження ціни або розірвання договору купівлі-продажу, якщо він не знав і не міг знати про права третіх осіб. Згідно з ч.1 ст.661 ЦК України у разі вилучення за рішенням суду нежитлового приміщення у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу нежилого приміщення, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав. Продаж нежитлового приміщення вчинено за 500265,00 грн. (п.7 договору). 19.07.2016 головний державний виконавць Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області відкрив виконавче провадження №51711092 щодо примусового виконання наказу №921/384/15-г/3 виданого 08.07.2016 Господарським судом Тернопільської області про зобов`язання фізичної особи підприємця [PERSON] повернути нежитлове приміщення за адресою [ADDRESS] , загальною площею 195,2 кв. м, вартістю 970284 грн. територіальній громаді міста Тернополя в особі ТМР. 27.07.2016 державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого документу №921/384/15-г/3 складено акт про те, що виконавчий документ не виконано, так як приміщення заходиться у власності іншого власника, а саме [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 15.12.2015. 31.08.2016 [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) уклали договір купівлі-продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Ломакіною Л.В. за номером в реєстрі 1044, відповідно до якого продавець продав та передав покупцю, а покупець купив та прийняв від продавця нежитлове приміщення площею 192,0 кв.м, що становить 18/100 часток будівлі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . (п.1 договору) Нежитлове приміщення належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідченого 15.12.2015 приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Ломакіною Л.В., за реєстровим номером 1853 (п.2 договору). Відповідно до п.3 договору продавець свідчить, що дійсно є власником нежитлового приміщення, не має обмежень щодо свого права розпорядженням нежитловим приміщенням, ні нежитлове приміщення, ні будь-яка його частина на момент укладення цього договору нікому іншому не продане, не подароване, не відчужене іншим способом, не надане в іпотеку, не передане в оренду чи безоплатне користування, не є предметом обтяження, в податковій заставі і під забороною (арештом) не перебуває, права третіх осіб щодо нежитлового приміщення відсутні, питання права власності на нежитлове приміщення не є предметом судового розгляду, будь-які спори відносно зазначеного нежитлового приміщення відсутні, нежитлове приміщення не внесено до статутного капіталу юридичних осіб. Продавець повідомлений нотаріусом, що відповідно до ст.659 ЦК України, у разі невиконання вимоги щодо попередження ним покупця про права третіх осіб на нежитлове приміщення покупець має право вимагати зниження ціни або розірвання договору купівлі-продажу, якщо він не знав і не міг знати про права третіх осіб. Згідно з ч.1 ст.661 ЦК України у разі вилучення за рішенням суду нежитлового приміщення у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу нежитлового приміщення, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав. Продаж нежитлового приміщення вчинено за 652406,00 грн. (п.6 договору). Згідно із відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 05.09.2016 (інформаційна довідка №67337471), 18/100 частки будівлі, об`єкта житлової нерухомості загальною площею 1071,4 кв.м за адресою [ADDRESS] зареєстровано 31.08.2016 на праві приватної власності за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №1044 від 31.08.2016; 82/100 частки вказаної будівлі, перебуває у комунальній власності Тернопільської міської ради з 12.04.2013 на підставі свідоцтва про право власності виданого 17.10.2005 виконавчим комітетом Тернопільської міської Ради народних депутатів. 10.11.2023 Товариством з обмеженою відповідальністю «Землеексперт» на замовлення [PERSON] виготовлено технічний паспорт на 18/100 частки громадського будинку по [ADDRESS] , загальна площа 192,0 кв.м. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.06.2020 у справі №607/15052/16-ц витребувано у [PERSON] на користь територіальної громади міста Тернополя в особі Тернопільської міської ради нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , загальною площею 192,0 кв.м. В ході\~розгляду вказаної\~справи було\~встановлено,\~що спірне\~нежитлове приміщення\~перебувало у\~комунальній власності\~та\~вибуло з\~володіння територіальної\~громади м.\~Тернополя\~\~за відсутності\~її волі,\~на підставі\~рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1885 від 21.11.2012 «Про надання в оренду нежитлових приміщень комунального підприємства «Палац Кіно» Тернопільської міської ради» та рішення Тернопільської міської ради №6/30/14 від 22.03.2013 «Про приватизацію об`єктів комунальної власності», які скасовані постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2014 у справі №876/8133/13. Договір купівлі-продажу\~від 29.04.2013,\~на підставі\~якого ФОП\~\~ [PERSON] \~\~набув\~право власності\~на нежитлове\~приміщення рішенням господарського\~суду Тернопільської\~області від\~09.06.2015\~у справі\~№921/384/15-г/3, залишеним без\~змін постановою\~Львівського апеляційного\~господарського суду\~від 31.08.2015\~та постановою\~Вищого господарського\~суду України\~від 13.04.2016\~був визнаний недійсним з моменту його укладення із застосуванням двосторонньої реституції. Договір купівлі-продажу,\~на підставі\~якого\~\~ [PERSON] \~\~набув\~право власності\~на вказане\~нежитлове приміщення,\~був укладений\~15.12.2015,\~тобто після\~набрання законної\~сили\~рішенням господарського\~суду Тернопільської області у справі №921/384/15-г/3 та визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного приміщення, укладеного між Управлінням обліку та контролю за використанням комунального майна Тернопільської міської ради та ФОП [PERSON] 29.04.2013.\~\~\~\~\~\~\~\~ Таким чином,\~з огляду\~на те,\~що\~держава в\~особі органу\~місцевого самоврядування,\~здійснила відчуження\~комунального майна\~з порушенням\~установленого\~законом порядку\~і право\~власності на\~нежитлове приміщення\~за адресою\~ [ADDRESS] загальною\~площею 195,2\~кв.м.\~було набуте\~ [PERSON] \~\~на\~підставі рішень\~Тернопільської міської\~ради,\~\~які\~в подальшому\~були скасовані\~у судовому\~порядку,\~тому суд\~дійшов до\~переконання,\~що в\~даному випадку\~волевиявлення законного\~володільця\~комунального майна\~-територіальної\~громади м.\~Тернополя на\~відчуження вказаного\~майна було\~відсутнє,\~а тому\~право власності\~на спірне\~нежитлове приміщення у наступних набувачів за договорами купівлі-продажу - ФОП [PERSON] та [PERSON] , не виникло, оскільки на момент продажу спірного майна його продавець ФОП [PERSON] таким правом не володів.\~\~ Право власності на спірний об`єкт нерухомості за первинним титулом знаходиться у Тернопільської міської ради, а тому нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , загальною площею 192,0 кв.м підлягає витребуванню від відповідача [PERSON] на підставі пункту 3 частини першої статті 388\~ЦК України на користь Тернопільської міської ради, як власника та розпорядника майна територіальної громади м. Тернополя. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 11.02.2021 рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.06.2020 у справі №607/15052/16-ц залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2023 рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.06.2020 та постанову Тернопільського апеляційного суду від 11.02.2021 змінено в мотивувальній частині та викладено її в редакції цієї постанови. В іншій частині судові рішення залишено без змін. Відповідно до акту державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Баляк О.Б. від 08.02.2024, виконавчий лист Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/15052/16-ц виданий 26.04.2021 виконано: витребувано та передано територіальній громаді міста Тернополя в особі Тернопільської міської ради нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , загальною площею 192,0 кв.м. Ухвалою суду від 12.12.2024 у даній цивільній справі призначено судову оціночно-будівельну експертизу, проведення якої доручено експертам Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. На вирішення експертизи поставлено питання: Яка ринкова вартість 18/100 нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , площею 192,0 кв.м? На виконання ухвали судовий експерт В.Переймибіда склав висновок судової будівельно-технічної експертизи № 12/25-22 від 28.02.2025, відповідно до якого дійсна (ринкова) вартість 18/100 нежитлового приміщення по [ADDRESS] , станом на день проведення обстеження становить 8960640,00 грн. Відповідно до статті 655\~ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтями 6, 627\~ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 22\~ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з частиною другою статті 16\~ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22\~ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною першою статті 661\~ЦК України передбачено, що в разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 08 липня 1986 року у справі «Літгоу та інші проти Сполученого Королівства») одним із елементів дотримання принципу «пропорційності» при втручанні в право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації. Тому покупець, у якого вилучається майно, не позбавлений можливості порушувати питання про відшкодування завданих збитків на підставі статті 661 ЦК України. У разі якщо позов власника про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено, покупець цього майна має право відповідно до статті 661\~ЦК України звернутися до суду з вимогою до продавця про відшкодування збитків, завданих вилученням у нього товару за рішенням суду з підстав, що виникли до його продажу. Разом з тим, вирішуючи питання про грошове стягнення у справах за позовами про захист права приватної власності на майно, суд має виходити з того, що вартість спірного майна визначається погодженням сторін, а за його відсутності дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в цьому населеному пункті чи місцевості. Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 29 червня 2016 року у справі № 6-1376цс16 та у постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 640/14719/15-ц (провадження № 61-18323св18). Згідно з статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] вилучене у покупця [PERSON] за рішенням суду на користь третьої особи (Тернопільської міської ради) на підставах, що виникли до продажу цього приміщення. За таких обставин, беручи до уваги визнання відповідачем позову, а отже й погодження з вартістю вилученого майна, визначеною судовим експертом, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом стягнення з відповідача (продавця) на користь позивача (покупця) завданих вилученням майна збитків у розмірі вартості вилученого майна, встановленій судовим експертом при розгляді даної справи, а саме 8960640,00 грн. Щодо судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142\~ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 15140 грн. За вказаних обставин, зважаючи на визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, з відповідача на користь позивача слід стягнути 50 відсотків судового збору в сумі 7570 грн, сплаченого при поданні позову, та 50 відсотків судового збору в сумі 7570 грн повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved