Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

[PERSON] 30 листопада 2023 року пред`явив до [PERSON] позов про визначення місця проживання дитини [PERSON] [INFO] . В обгрунтування позову посилався на те, що 26 жовтня 2020 року між ним та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб, під час перебування у якому у них [INFO] народилася дочка - [PERSON] , яка є громадянкою Сполучених Штатів Америки. Протягом майже всього часу існування їхньої сім?ї відносини між позивачем та відповідачкою, як подружжям, поступово погіршувалися, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, починаючи з жовтня 2021 року, з одночасним припиненням ведення спільного господарства. Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 13 грудня 2022 року даний шлюб було розірвано, рішення суду набрало законної сили 16.01.2023. Питання визначення місця проживання дитини не розглядалося. Вони добровільно поділили спільне майно подружжя на підставі договору про поділ спільного майна подружжя від 26 травня 2023 року, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу за № 1110, а відтак спору щодо спільного майна між ними немає. Протягом їхнього подружнього життя він, позивач, постійно відчував і продовжує відчувати надалі з боку матері дитини [PERSON] психологічний тиск на себе та їхню дитину, в основному пов?язаний із суцільною жагою останньої до грошей. Також, для нього стало повною несподіванкою те, у який спосіб відповідачка дозволяє собі спілкуватися з ним та із її батьками. Виявилось, що єдиним способом спілкування для відповідачки є нецензурна лайка на підвищених тонах із вказівками до нього та до своїх батьків (баби та діда їхньої дочки). У такий самий спосіб відповідачка спілкується і з їхньою дочою, особливо тоді, коли дитина плаче, хоче їсти або гратися. Незважаючи на те, що одружуючись з відповідачкою він мріяв про щасливу родину та сподівався, що [PERSON] , укладаючи із ним шлюб, дійсно хоче створити сім?ю - реальну і саме з ним, він був вимушений зіткнутися із правдою життя. Виявилось, що все, що було потрібно його дружині, це - тотальний контроль над ним і над його грошима, які він заробив, займаючись підприємницькою діяльністю в США. На даний час відповідачка фактично вдалася до його шантажу через їхню дочку. 3 огляду на зазначені факти, які відповідачка своїми діями продовжує підтверджувати - організація та забезпечення лише свого власного життя; суцільне ігнорування потреб маленької дитини та прояв неповаги до неї, який полягає у постійній нецензурній лайці щодо дитини, залишення її у небезпеці, тотальне самоусунення від виховання дитини; постійне залишення доньки на бабу та діда, що призвело до її фактичного «ув?язнення» без права на нормальний розвиток та життя, що не лише негативно впливає на саму дитину, а й становить загрозу її здоров?ю; вчинення перешкод щодо участі його, батька, у вихованні та житті його дочки, у зв`язку із чим він змушений звертатися до суду із даним позовом про визначення місця проживання дитини. Щодо вказаних порушень прав дитини, то він неодноразово звертався до правоохоронних органів та Тячівської районної державної адміністрації, що можуть підтвердити свідки [PERSON] та [PERSON] , які були нянями дочки. Так сталося, що після розлучення, їхня донька фактично залишилася проживати із відповідачкою, а він позбавлений можливості постійно брати участь у її вихованні. Крім цього, на думку позивача, визначення місця проживання дитини громадянки США разом із батьком теж громадянином США буде відповідати принципу «якнайкращі інтереси дитини», так як саме з батьком дитина зможе відвідувати країну громадянства - США, матиме повноцінний догляд та виховання та буде забезпечена гідними умовами проживання. Спиртними напоями він не зловживає, займається підприємницькою діяльністю, є волонтером, який постійно допомагає Збройним Силам України, має достатньо коштів, щоб забезпечити дитині гідне утримання та виховання. Відповідачка не може дати дитині ні належного виховання та розвитку, ні матеріального забезпечення, не може забезпечити нормальних безпечних для здоров`я дитини умов проживання, так як і не може сама себе забезпечувати (том а. с. 1-5). Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 01 листопада 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] про визначення місця проживання дитини, відкрито провадження та підготовче судове засідання призначено на 14 грудня 2023 року, яке було неодноразово відкладено, востаннє на 18 червня 2024 року. У встановлений в ухвалі про відкриття провадження строк, представник відповідачки [PERSON] адвокат Рішко П.М. подав відзив на позовну заяву, в якому позов не визнав та зазначив, що заявлені позивачем вимоги є безпідставними, необґрунтованими, а тому до задоволення не підлягають. Доводи позову в основному зводяться до особистого неприязного ставлення позивача до відповідачки, що пов`язано з розірванням їхнього шлюбу, всіляких наклепів на відповідачку та її образ, натомість не підтверджують жодним чином обставин, які згідно з законом є визначальними при вирішенні питання визначення місця проживання дитини. Твердження позивача про те, що відповідачка неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки щодо дитини, негативно впливає на дитину, вчиняє на нього та на дитину психологічний тиск, становить загрозу здоров`ю дитини, ігнорує потреби дитини, самоусунулася від виховання дитини, не може дати дитині ні належного виховання та розвитку, ні матеріального забезпечення, не може забезпечити нормальних безпечних для здоров`я дитини умов проживання є голослівними, надуманими, не відповідають дійсності, та крім цього жодними доказами не підтверджуються. У справі є доведеним, і сторонами не оспорюється факт переважного проживання дитини разом з відповідачкою постійно, в тому числі після розірвання шлюбу між сторонами та станом на час розгляду справи в суді. Також на час подання позову дитина досягла віку 2 роки і 2 повних місяці. Згідно з доводами позивача, викладеними у позовній заяві, протягом майже всього часу існування їхньої сім`ї відносини між сторонами, як подружжям, поступово погіршувалися, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, починаючи з жовтня 2021 року, з одночасним припиненням ведення спільного господарства. Таким чином, сторони припинили шлюбні відносини, спільне проживання та ведення спільного господарства коли дитині було 2 повних місяці. Виходячи з цього, позивач не може стверджувати про свою прихильність до дитини чи про прихильність дитини до нього, оскільки з дитиною з моменту її народження майже не контактував. Натомість, близькі відносин у дитини склалися саме з мамою відповідачкою у справі, оскільки саме з мамою дитина проживала постійно з моменту народження. Не встановлено обставин, за яких малолітня [PERSON] має бути розлучена зі своєю матір`ю, факти, що свідчать про неналежне виконання [PERSON] своїх материнських обов`язків, недбале або жорстоке поводження з дитиною, негативний вплив на її особистість. Позивачем не доведено фактів невиконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків щодо дитини, негативного впливу на дитину, створення будь-якої загрози здоров`ю дитини, ігнорування потреб дитини, самоусунення від виховання дитини, нездатності забезпечити належного виховання та розвитку, матеріального забезпечення, що є його процесуальним обов`язком, як також і не доведено його особистої здатності краще ніж відповідачка виконати свої батьківські обов`язки щодо малолітньої дитини та забезпечити дитині кращі умови для життя та розвитку. Доводи позивача про те, що він займається підприємницькою діяльністю, має доходи доказами не підтверджені. Також слід врахувати і той факт, що відповідачка має вищу освіту за спеціальністю «лікувальна справа», має кваліфікацію лікаря, постійно підвищує свою кваліфікацію у лікувальній справі, що підтверджено численними сертифікатами, свідоцтвами та дипломами. У питанні догляду за малолітньою дитиною, забезпечення її базових потреб, підтримання належного рівня здоров`я та його зміцнення, а також в цілому гармонійного розвитку та виховання, освіта, спеціальність та практичні навички матері лікаря, відіграють надзвичайно важливе значення та вказують на здатність відповідачки краще забезпечити інтереси дитини у порівнянні з позивачем. Тому, враховуючи зазначені обставини, а також малолітній вік дитини (2 роки і 2 повних місяці), потребу у зв`язку з цим в материнській турботі та догляді у вирішення щоденних потреб дитини, вважає, що розлучення дитини з матір`ю суперечитиме її потребам.\~ Станом на час розгляду справи в суді малолітня дитина [PERSON] проживає разом з відповідачкою [PERSON] у м. Дубай в Об`єднаних Арабських Еміратах. Також разом з відповідачкою у м. Дубай проживають її син [PERSON] та мати [PERSON] .. За місцем свого тимчасового проживання відповідачка є працевлаштованою та отримує середньомісячну заробітну плату у розмірі 5 466 доларів США. Відповідачка разом з дітьми проживає у квартирі, яку офіційно орендує її мати [PERSON] . Син відповідачки [PERSON] влаштований на навчання до дошкільного центру освіти (аналог дитячого садочка). Також відповідачкою забезпечено медичне страхування малолітньої дитини [PERSON] на випадок хвороби шляхом оформлення договору добровільного медичного страхування. З наведених обставин є доведеним, що у відповідачки створена міцна здорова сім`я, у якій є двоє дітей, про яких вона піклується всіма можливими способами, і у сім`ї створені всі умови для виховання та розвитку дітей. Додані до відзиву на позовну заяву фото- та відеоматеріали, які ілюструють життя дитини у сім`ї разом з матір`ю, ці ж матеріали в свою чергу повністю спростовують твердження позивача про те, що відповідачка неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки щодо дитини, негативно впливає на дитину, вчиняє на дитину психологічний тиск, становить загрозу здоров`ю дитини, ігнорує потреби дитини, самоусунулася від виховання дитини, і подальше проживання дитини з відповідачкою зашкодить інтересам дитини. На доданих до відзиву світлинах дитина жодним чином не схожа на таку, щодо якої вчиняється тиск, загроза здоров`ю та яка неналежно виховується матір`ю. Надзвичайно важливим також є те, що малолітня [PERSON] буде набагато краще почувати себе, нормально розвиватися у сім`ї, де зростає ще одна дитина. Оскільки відповідачка опікується також ще однією дитиною, це свідчить про створення нею умов повноцінного виховання як однієї, так і другої дитини. Крім цього, слід врахувати також і ту обставину, що дитина [PERSON] має певні розлади здоров`я, внаслідок чого вимагає особливого догляду, проведення регулярних медичних процедур, масажу. Враховуючи стать дитини, її вік, а також спеціальність і кваліфікацію відповідачки [PERSON] у галузі лікувальної справи, догляд матері у цій ситуації буде найкращим чином забезпечувати потреби дитини. Викладені обставини та докази, що їх підтверджують, повною мірою свідчать про створення відповідачкою всіх належних умов для повноцінного виховання та розвитку малолітньої дитини, забезпечення її потреб та інтересів. Не можуть бути підставою для задоволення позову доводи позивача про те, що він є громадянином США та дитина також є громадянкою США, а тому визначення місця проживання дитини разом з батьком буде відповідати принципу «якнайкращі інтереси дитини». Відповідно до свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 11.09.2021 [PERSON] народилася [INFO] у місті Києві, про що складено відповідний актовий запис №4240 Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції України. Батьками дитини зазначені [PERSON] громадянин США та [PERSON] громадянка України. Згідно з довідкою №732/2022 про реєстрацію особи громадянином України, виданою ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області 02.09.2022, [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України з 25.08.2021. Згідно з паспортом громадянина України для виїзду за кордон [NUMBER] від 11.10.2022 [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України. З огляду на цей факт, визначення місця проживання дитини громадянки України разом з батьком іноземцем, за адресою його постійного місця проживання, враховуючи, що дитина постійно проживає з матір`ю громадянкою України, буде суперечити принципу якнайкращого забезпечення прав та інтересів дитини ( том а.с. 45-52). 23 листопада 2023 року представник відповідачки [PERSON] адвокат Рішко П.М. пред`явив до [PERSON] зустрічний позов про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] за місцем проживання або перебування матері [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування зустрічного позову представник відповідачки позивачки посилався на те, що вирішуючи спори у цій категорії справ, суд має враховувати низку чинників, зокрема: ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я, можливість батьків матеріально забезпечити дитину. Також першочергове значення під час ухвалення рішення суд надає інтересам дитини, враховуючи її думку. Станом на час розгляду справи в суді малолітня дитина [PERSON] проживає разом з позивачкою [PERSON] у м. Дубай в Об`єднаних Арабських Еміратах. Також разом з позивачкою у м. Дубай в ОАЕ проживають її син [PERSON] та мати [PERSON] . Підставою для виїзду послужила ситуація в Україні, пов`язана з воєнним станом, та переживання відповідачки за життя, здоров`я і безпеку дітей. Адже до початку широкомасштабного вторгнення військ російської федерації на територію України відповідачка проживала у місті Києві. Після введення воєнного стану в Україні позивачка повернулася до свого зареєстрованого місця проживання у [ADDRESS] , де проживала постійно з дітьми до виїзду за межі України. Проте, з огляду на продовження військових дій, існування небезпеки ракетних обстрілів, часті повітряні тривоги, позивачка була змушена у цілях забезпечення безпеки дітей шукати прихистку за межами України. У доповіді Організації Об`єднаних Націй (GracaMachel) про вплив збройних конфліктів на дітей від 26 серпня 1996 року звернуто увагу на тому, що війна становить серйозну небезпеку для фізичного та психічного здоров`я дітей. Кожна дитина має право на свободу, захист і безпеку. Відповідно до довідки працівника від 13.11.2023, виданої медичним комплексом Королівської спеціалізованої денної хірургії у м. Дубай, [PERSON] працює в Королівській спеціалізованій денній хірургії з 11 жовтня 2023 року до теперішнього часу в якості консультанта менеджера клініки, призначеного в естетичний відділ ОРD, і її повна місячна зарплата становить 20\~000 дирхамів (5466 доларів США). Позивачка разом з дітьми проживає у квартирі, яку офіційно орендує її мати [PERSON] . Син позивачки [PERSON] влаштований на навчання до дошкільного центру освіти (аналог дитячого садочка). Також позивачкою забезпечено медичне страхування малолітньої дитини [PERSON] на випадок хвороби шляхом оформлення договору добровільного медичного страхування. З наведених обставин є доведеним, що у позивачки створена міцна здорова сім`я, у якій є двох дітей, про яких вона піклується всіма можливими засобами, і у сім`ї створені всі умови для виховання та всебічного розвитку дітей - фізичного, соціального та духовного. Позивачка також дбає про відпочинок і дозвілля дитини, тим самим турбуючись про здоров`я доньки. Наявні у матеріалах справи фото та відеоматеріали, які ілюструють життя дитини у сім`ї разом з матір`ю, зображають дитину у невимушеній обстановці і у повній мірі свідчать про те, що дитина є доглянутою, забезпеченою, задоволеною і щасливою разом з матір`ю. Оскільки позивачка опікується також ще однією дитиною сином Девідом, це свідчить про створення нею умов повноцінного виховання як однієї, так і другої дитини. Доводи ж [PERSON] про те, що він здатний краще забезпечити потреби та інтереси дитини є бездоказовими і по своїй суті зводяться лише до образ та наклепів щодо позивачки, та неправдивих звинувачень. Такий спосіб захисту як негативні висловлювання щодо колишньої дружини та матері своєї дитини лише свідчить про особисте неприязне ставлення відповідача до позивачки, і не доводить жодним чином наявності будь-яких його переваг стосовно виховання дитини, а навпаки, свідчить про низькі моральні і етичні якості відповідача, з якими неможливо привити дитині доброту, любов, повагу та інші загальнолюдські цінності ( том а. с. 123-131). 04 грудня 2023 року представник позивача відповідача [PERSON] адвокат Сільваші В.М. подав відповідь на відзив поданий представником відповідачки позивачки [PERSON] , у якій зазначив, що доводи відповідача у відзиві на позов зводяться до того, що ніби-то у позивача та відповідача склалися неприязні стосунки, внаслідок чого, позивач подаючи позов бажає «нашкодити» відповідачу, та не бажає піклуватися спільною дитиною, своєю донькою. Така позиція відповідача не знаходить свого підтвердження, на підтвердження чого просив дослідити електронні докази, які підтверджують наведені позивачем аргументи. Так, відповідачем подано суду копії документів, які викликають сумнів щодо відповідності оригіналам та наявність можливості у адвоката їх звірення із оригіналами, це стосується саме доказів, які підтверджують перебування на законних підставах відповідачки та спільної дитини в Дубай. Крім цього, долучив електронні докази поведінки відповідачки з дитиною та поведінки позивача з дитиною. Так, із самого народження дитини, позивачка взагалі нею не займається, дитина постійно знаходиться або з няньою, або з бабусею [PERSON] , мати взагалі не приділяє уваги вихованню та розвитку їхньої доньки. На підтвердження цього, навіть перебуваючи в Дубай, договір оренди укладений саме на [PERSON] (бабу дитини), що підтверджує той факт, що дитина постійно залишається проживати саме з бабою, а не матір?ю. Також просить долучити та дослідити електронні докази, відео, фото, аудіо, що показує неадекватну поведінку матері з дитиною; письмові переписки свідчать, що мати не бажає займатися вихованням та саморозвитком дитини, а відтак постійне проживання дитини з матір?ю не відповідатиме принципу «якнайкращі інтереси дитини». Також вважає, що таке питання як визначення місця проживання дитини, яке в подальшому визначить долю дитини, повинно відбуватися за особистої участі батька і матері, що надасть суду можливість повно та всебічно дослідити докази, пояснення та свідчення та в подальшому вирішити спір за принципом «якнайкращі інтереси дитини», а тому вважає, що явка позивача та відповідачки під час судового розгляду є обов`язковою ( том 1 а.с. 136-144). 12\~грудня 2023\~року адвокат Рішко П.М. подав заперечення на відповідь на відзив від 04 грудня 2023 року, в якому зазначив, що доводи відповіді на відзив [PERSON] є безпідставними, не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, не спростовують заперечень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, а тому не можуть бути прийняті до уваги, виходячи з наступних мотивів. Щодо визнання обов`язкової явки у судове засідання відповідачки [PERSON] , то ч. 1 ст. 43 ЦПК України, передбачено, серед іншого, право учасника справи брати участь у судових засіданнях. Реалізуючи свої процесуальні права, передбачені вищеперерахованими нормами ЦПК, відповідачка [PERSON] бере участь у розгляді цивільної справи №307/5051/23 через представника адвоката Рішка П.М. Щодо надання оригіналів документів, то відповідно до ч.1, 2 та 4 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Надані позивачем докази, крім тих, що містять фіксацію малолітньої [PERSON] , не містять інформації, що стосуються предмету позовних вимог, а саме визначення місця проживання дитини, а також не стосуються інших обставин, від яких залежить визначення місця проживання дитини і які підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Додані позивачем [PERSON] до відповіді на відзив електронні докази (відео, фото, аудіо, переписка), крім тих, що містять фіксацію малолітньої [PERSON] , є недопустимими доказами, оскільки одержані з порушенням порядку. Враховуючи те, що законодавством не передбачено проведення, без попередження про здійснення запису телефонної розмови, аудіофіксування телефонних розмов, то такий аудіозапис не можна вважати таким, що отриманий в передбаченому законом процесуальному порядку. Як наслідок цього суд не має процесуальної можливості встановити, дослідити і перевірити хто і коли здійснював цей аудіозапис, голоси яких осіб (дикторів) на ньому зафіксовано, чи не вносилися до нього будь-які зміни. Здійснення звукового запису голосу особи без її згоди порушує право на охорону інтересів особи. Голос фізичної особи належить до прояву особистого характеру, що охороняється, його звуковий запис можна здійснювати або використовувати тільки з відома фізичної особи. Надані позивачем електронні докази, за виключенням тих, на яких зафіксована дитина з позивачем [PERSON] , містять фіксацію приватних розмов, побутових бесід осіб, що не є учасниками справи, та не стосуються предмету спору. При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що аудіо та відеозаписи цих приватних розмов відбувалися з відома фізичних осіб учасників цих розмов, доказів того, що учасники таких приватних розмов надали згоду на розповсюдження таких матеріалів, доказів автентичності аудіо та відео записів, відсутності у них монтажу. Щодо доводів позивача про те, що відповідачка не займається дитиною, дитина постійно знаходиться з нянею або з бабусею [PERSON] , мати не приділяє уваги вихованню та розвитку дитини, слід зазначити, що такі доводи не підтверджені позивачем жодними доказами, і є голослівними. Той факт, що договір оренди житла під час перебування у м. Дубай оформлений на [PERSON] (бабусю дитини), жодним чином не свідчить, що вихованням дитини займається бабуся. Навпаки, цей факт свідчить про надання бабусею дитини [PERSON] допомоги відповідачці [PERSON] у різних аспектах, зокрема і у покритті матеріальних витрат, пов`язаних з проживанням на території ОАЕ, що в свою чергу надає можливість самій відповідачці [PERSON] за рахунок отримуваної нею заробітної плати, забезпечувати дитині належні умови для виховання та розвитку. Крім цього, саме мама дитини відповідачка [PERSON] займається дитиною, проводить з нею час вдома і під час дозвілля, піклується про всебічний розвиток дитини, включаючи гігієну, харчування, відпочинок, ігри, тощо, для того, щоб забезпечити найкращі інтереси дитини. Отже, доводи відповіді на відзив позивача [PERSON] не містять посилання на належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження своїх позовних вимог, та не створюють підстав для задоволення таких вимог ( а.с. 136-138). Згідно ухвали суду від 25 січня 2024 року задоволено клопотання представника відповідачки-позивачки [PERSON] адвоката Рішка П. М. та витребувано від Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області відомості про видачу посвідки на тимчасове проживання в Україні громадянину США [PERSON] ( а.с. 171-173, 174-176, 184-185, 186-188). Ухвалою суду\~від 25\~січня 2024\~року об`єднано в одне провадження зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування Тячівської міської ради про визначення місця проживання дитини із первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування Тячівської міської ради про визначення місця проживання дитини (а. с. 182-183). Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 18 червня 2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 03 вересня 2024 року, яке неодноразово відкладено, востаннє на 27 жовтня 2025 року ( том 1 а.с. 238-239). На підставі ухвали суду від 15 жовтня 2024 року задоволено клопотання представників адвокатів Білоцької Т.В. та Рішка П.М. про допит свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно ухвали суду від 03 грудня 2024 року постановлено проводити розгляд справи № 307/5051/23 у закритому судовому засіданні в частині дослідження електронних доказів та пояснень представників сторін, які можуть містити відомості про особисті сторони життя учасників справи. Згідно ухвали суду від 09 вересня 2025 року, задоволено ряд клопотань, поданих представником відповідачки позивачки [PERSON] та приєднано до матеріалів справи подані докази. Під час судового розгляду представник позивача - відповідача [PERSON] - адвокат Білоцька Т.В. у підтримання позовних вимог посилалася на обставини, викладені у позові та відповіді на відзив. Представник відповідачки-позивачки [PERSON] - адвокат Рішко П.М. у підтримання позовних вимог посилався на обставини, викладені у зустрічній позовній заяві, відзиві на позовну заяву та письмових заперечення на відповідь на відзив. Представник органу опіки та піклування орган опіки та піклування Тячівської міської ради, будучи належним чином повідомленим про судове засідання, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин неявки, однак його неявка не перешкоджає розгляду справи. Вислухавши пояснення сторін, пояснення свідка, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні первісного позову [PERSON] до [PERSON] та задоволення зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] виходячи із таких підстав. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.09.2021 відомо, що [PERSON] народилася [INFO] у місті Києві, про що Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції України складено відповідний актовий запис № 4240. Батьками дитини зазначені [PERSON] громадянин США та [PERSON] громадянка України (том 1 а.с. 53). Із довідки №732/2022 про реєстрацію особи громадянином України, виданої ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області 02.09.2022, [PERSON] , [INFO] є громадянкою України з 25.08.2021 (а. с. 54). Із паспорту громадянина України для виїзду за кордон [NUMBER] від 11.10.2022 вбачається, що [PERSON] , [INFO] є громадянкою України ( том 1 а.с. 55). Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 13 грудня 2022 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який укладений 26 жовтня 2020 року у місті Голета, адміністративний округ [PERSON] та зареєстрований офіційним виконавцем Гейл Келі Мюрей за адресою Каміні дель Ремедіа, будинок 440, № F, Санта Барбара, Каліфорнія, 93110 США на підставі ліцензії на реєстрацію шлюбу № 2020СОNF0000348 про що видано свідоцтво про реєстрацію актів цивільного стану і реєстрації шлюбу від 17 листопада 2020 року місцевий реєстраційний номер 5202042000320, апостиль від 11 лютого 2021 року № 69388. Рішення набрало законної сили 16 січня 2023 року (том 1 а.с. 17 - 20). Із ліцензії брокера на здійснення операцій з нерухомістю, [PERSON] з 21 транвя 2023 року по 20 травня 2027 року має право на здійснення операцій з нерухомістю, ідентифікаційний номер [NUMBER] . Згідно виписки EMPIRE ESTATES GROUP, INC 3206 за номером рахунку [NUMBER] від 31 серпня 2023 року відомо, що підсумок діяльності за звітний період складає: початковий баланс 8/1 354\~701,44 дол. США; зняття/дебетування 10,00; кінцевий баланс 8/31 354\~691,44 дол. США (том 1 а. с. 23 - 26). Із долученої виписки з реєстру Департаменту нерухомого майна Штату Каліфорнія США, посвідченої приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Закарпатської області Бенчак М.Т., зареєстрованої в реєстрі за № 2572 від 20.11.2023, ліцензія брокера [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] на здійснення операцій з нерухомим майном станом на 20 липня 2023 року призупинена (том 1 а.с. 118 - 120). Згідно договору оренди від 29.09.2023, посвідченого приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Закарпатської області Бенчак М.Т., зареєстрованого в реєстрі за № 2570 від 17.11.2023, відомо, що [PERSON] уклала договір оренди квартири площею 109,8 кв. метрів із [PERSON] на сток з 05.10.2023 до 04.10. 2024 (том 1 а. с. 110 - 113). Із диплому вбачається, що позивачка отримала вищу освіту за спеціальністю «лікувальна справа», в неї наявний сертифікат спеціаліста за спеціальністю «дерматовенерологія», вона має кваліфікацію лікаря; про постійне підвищення рівня її кваліфікації у галузі естетичної медицити та дерматології свідчать численні сертифікати, свідоцтва та дипломи, отримані [PERSON] у період з 2009 по 2021 рік (а. с. том 1, а. с. 58, 59, 65 - 93). Із довідки працівника, виданої медичним комплексом Королівської спеціалізованої денної хірургії у м. Дубай 13 листопада 2023 року відомо, що [PERSON] працює в Королівській спеціалізованій денній хірургії з 11 жовтня 2023 року до теперішнього часу в якості консультанта менеджера клініки, призначеного в естетичний відділ ОРD, і її повна місячна зарплата становить 20\~000 дирхамів. Під час роботи в компанії вона відмінно виконувала свої обов`язки, була пунктуальною, працьовитою у кооперативною з хорошою поведінкою, має гарні комунікативні навички та чудово підходить до клінічної роботи. Згідно конвертера валют, середній обмінний курс дирхама (АЕD) ОАЕ до долара США (USD) Національного Бану України станом на 20.11.2023 складає 100 дирхамів 27,33 доларів США, отже, середньомісячна заробітна плата позивачки - відповідачки становить 5 466 доларів США (том.1 а.с. 107, 60). Із договорів добровільного страхування вбачається, що [PERSON] 02.09.2023 уклала договір стахування для подорожі строком на 31 день до 03.10.2023 на наступних осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ; вид страхування: медичні витрати та страхування від нещасних випадків; та 10.11.2023 уклала договір стахування для подорожі строком на 51 день до 31.12.2023 на [PERSON] ; вид страхування: медичні витрати та страхування від нещасних випадків (том 1 а. с. 61 - 64). Із довідки від 04 вересня 2024 року вбачається, що [PERSON] працює в компанії Innovation Family Polyclinic LLC, розташованої в Дубаї, ОАЕ, починаючи з 24 червня 2024 року як лікар естетолог загальної практики на повний робочий день. ЇЇ чиста місячна заробітня плата становить 30\~000 дирхам, а також бонус у розмірі 50 % від доходу з продажів. Компанія покриває повну вартість дозволу на роботу, візи на проживання та медичне страхування; також компанія підтвердила, що [PERSON] має стабільну позицію та не має жодних зобов`язань чи юридичних проблем з компанією (том. 2, а. с. 12 - 15). Із медичного звіту від 15 листопада 2023 року вбачається, що [PERSON] зверталася за консультацією 15 листопада 2023 року до лікаря (том 1 а. с. 116 - 117). Дитина [PERSON] [INFO] з 23 жовтня 2023 року перебуває на навчанні у дошкільному центрі освіти [PERSON] (том 1 а. с. 104 - 105). Під час огляду в судовому засіданні сторінки з мережі Іnstagram навчального закладу, де навчається малолітня [PERSON] : BC Academy International School, Dubai. https://www.instagram.com/share/_Y-noaGy5, та місця роботи та здійснення професійної діяльності відповідачки/позивачки [PERSON] : [INFO] вбачається, що малолітня [PERSON] на даний час відвідує навчальний заклад BC Academy International School, адркса G19 - 19B St - Umm Suqeim - Umm Suqeim 2 - Dubai Об`єднаді Арабскі Емірати; бере активну участь у заходах вказаного закладу, відвідує клуб з вивчення італійської мови, а її мати [PERSON] працює у галузі, відповідно поданих письмових доказів. Також представник відповідачки позивачки [PERSON] адвокат Рішко П.М. долучив скріншоти листів, надісланих на її електронну пошту листів з інформацією про наявність судових справ щодо [PERSON] та інформацію про наявність щодо нього порушених судових справ на території США, пов`язаних з кримінальними правопорушеннями, у процесі яких можливими є звернення стягнення та конфіскація майна та активів [PERSON] , на підтвердження чого адвокатом долучено судовий протокол засідань Вищого суду Каліфорнії Округу Вентура у справі 2021020480 щодо [PERSON] , за звинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень (том.2 а.с. 98 105, 114 - 147). Крім цього представником [PERSON] долучено копії виписку періодичного видання - газети The Fillmore Gazette http://www.fillmoregazette.com, із якої вбачається, що за 01 грудня 2024 року міститься оголошення про прийняття заяв чи претензій від осіб, які мають інтереси щодо майна або активів [PERSON] і бажають захистити ці інтереси від можливого стягнення чи конфіскації майна або активів [PERSON] до Вищого суду округу Вентура Штат Каліфорнія США з врученням копії підтвердженої претензії старшому заступнику окружного прокурора Офісу окружного прокурора округу Вентура Штат Каліфорнія США. Зазначене оголошення містить відомості про наявність щодо [PERSON] справи № 2021020480, що розглядається Вищим судом округу Вентура Штат Каліфорнія США (том. 2 а. с. 148 - 151). Також долучено інформацію з відкритих інтернет джерелах за посиланням https://www.localcrimenews.com/welcome/detail/87775639/leon-chernyavsky-arrest.html із якої видно, що у відкритому доступі наявна інформація про наявність факту арешту [PERSON] на території США у зв`язку з підозрою у вчиненні правопорушень, пов`язаних з випливом на свідка силою чи погрозами, відмиванням грошей, крадіжкою (том 2 а. с. 163 - 166). Із витягу з реєстру Солотвинської територіальної громади від 04 травня 2023 року відомо, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] (том 1 а.с. 13). Так, ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 грудня 2024 року постановлено проводити розгляд справи у закритому судовому засіданні в частині дослідження електронних доказів та пояснень представників сторін, які можуть містити відомості про особисті сторони життя учасників справи. Із дослідженого у закритому судовому засіданні файлового носія, долученого представником позивача відповідача [PERSON] , містяться аудіо записи розмов. Однак, вказаний доказ слід визнати недопустимим виходячи із наступного. Частиною 1 ст. 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Додані позивачем-відповідачем [PERSON] до відповіді на відзив електронні докази (відео, фото, аудіо, переписка), крім тих, що містять фіксацію малолітньої [PERSON] , є недопустимими доказами, оскільки одержані з порушенням порядку. Так, п. 1 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що підставами для обробки персональних даних є. зокрема: згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» поширення персональних даних, тобто дії щодо передачі відомостей про фізичну особу, можливі лише за згодою суб`єкта персональних даних. Поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Враховуючи наведене, те, що законодавством не передбачено проведення, без попередження про здійснення запису телефонної розмови, аудіофіксування телефонних розмов, то такий аудіозапис не можна вважати таким, що отриманий в передбаченому законом процесуальному порядку. Як наслідок цього суд не має процесуальної можливості встановити, дослідити і перевірити хто і коли здійснював цей аудіозапис, голоси яких осіб (дикторів) на ньому зафіксовано, чи не вносилися до нього будь-які зміни. Здійснення звукового запису голосу особи без її згоди порушує право на охорону інтересів особи. Голос фізичної особи належить до прояву особистого характеру, що охороняється, його звуковий запис можна здійснювати або використовувати тільки з відома фізичної особи. Проте, надані позивачем електронні докази, за виключенням тих, на яких зафіксована дитина з позивачем [PERSON] , містять фіксацію приватних розмов, побутових бесід осіб, що не є учасниками справи, та не стосуються предмету спору. При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що аудіо та відеозаписи цих приватних розмов відбувалися з відома фізичних осіб учасників цих розмов, доказів того, що учасники таких приватних розмов надали згоду на розповсюдження таких матеріалів, доказів автентичності аудіо та відео записів, відсутності у них монтажу. За таких обставин, додані позивачем до відповіді на відзив електронні докази не можуть бути взяті до уваги судом з підстав їх недопустимості у розумінні ч.1 ст.78 ЦПК України. Свідок [PERSON] під час судового розгляду показав, що він є батьком відповідачки-позивачки [PERSON] , а [PERSON] був його зятем. Коли [PERSON] приїхав до них у 2021 році, під час їхнього особистого знайомства, він відразу увійшов йому в довіру, назвав його батьком та сказав, що той буде ним пишатися. [INFO] у них народилася [PERSON] . Він свідок, приїздив до Києва у жовтні 2021 року, коли [PERSON] було 2 місяці, вони на той час жили у будинку, у відносно закритій зоні, однак кому належав той будинок йому не відомо. За короткий термін перебування [PERSON] спромігся вмовити їх продати квартиру в Києві та машину. На момент його приїзду у жовтні 2021 року квартира була продана, причини її продажі він не знає. Матір [PERSON] дала довіреність на свою дочку для продажу цієї квартири, яку продали приблизно за 58 тис. доларів США. Із грошей, що були після продажу вони встигли придбати інший автомобіль, а решту коштів витратив [PERSON] , пояснюючи, що гроші вкладені у бізнес. [PERSON] та його дочка [PERSON] 22 або 23 лютого 2022 року разом із дітьми приїхали додому у [PERSON] . Він та його дружина одразу після приїзду дочки з дітьми та [PERSON] з [PERSON] перейшли жити у літню кухню, а їм залишили будинок. Спочатку відносини між [PERSON] та його дочкою [PERSON] склададися добре. З моменту народження [PERSON] до цього часу її вихованням займалася лише [PERSON] , яка за професією є лікарем, а няні допомагали прибирати, прати та прасувати. Також дитиною займалися він, свідок, та його дружина. Участь у вихованні Меланії [PERSON] не брав із самого початку. Після приїзду в Тячів через деякий час [PERSON] почав займатися волонтерством, ходив вирішувати якісь питання, цілими днями його не було, із няньою їздив ніби-то для оформалення допомоги в Австрію та інші країни Європи. Так, о 9 год. ранку він вже кудись йшов на роботу, однак чим він займався свідок не знає, але той казав що бізнесом, а повертався вже після 12 год. ночі, коли дитина вже спала, тому він її практично не бачив. Дитяче харчування, памперси та інші необхідні речі купував він, свідок. [PERSON] взагалі цим не займався. Свідок вказав, що на його думку [PERSON] вважав, що [PERSON] із дуже матеріально забезпеченої сім`ї. Однак, коли він зрозумів, що [PERSON] не така матеріально забезпечена як він думав, відносини між ними поступово почали псуватися. [PERSON] декілька разів збирав речі та зникав у невідомому напрямку, після чого повертався. За час свого проживання [PERSON] створював нездорову атмосферу в сім`ї та скандалив, [PERSON] мовчала, не жалілася, але він як батько бачив по ній, що їй погано. Чернявський поступово, морально тиснув на [PERSON] та на нього. Відносини погіршилися через місяць після приїзду з Києва у Тячів. [PERSON] в той час не працювала, вона займалася дитиною. Був випадок, коли він хотів зайти в будинок, в якому вони жили із дочкою, однак виявилося, що будинок зачинений з обох входів, а [PERSON] , будучи у той час в будинку на дзвінки не відповідав, хоча був в будинку, після чого через 15-20 хв. вийшов та повідомив, що не чув, бо був у душі, однак, вважає, що той мав стосунки із нянею. Крім цього, [PERSON] заявляв про те, що він є офіцером армії США, однак він вважає, що той обманював, оскільки у нього плоскостопість та він має захворювання серця. Він, [PERSON] навесні 2023 року вигнав [PERSON] із будинку остаточно, той жив у їхньому будинку із лютого 2022 року по весну 2023 року. Коли він йшов із дому то викрав паспорт [PERSON] із візою США на 10 років, паспорт [PERSON] , найважливіші медичні сертифікати і забрав дитячу коляску Меланії, яку через деякий час прислала поштою його нова жінка, і з даного приводу він звертався у поліцію, однак отримав відповідь, що ознак кримінального правопорушення немає і йому роз`яснено право звертатися до суду. Після того як його вигнали він швидко знайшов собі іншу жінку у с. Нижня Апша, матір якої має бізнес, а отже і гроші, однак його також невдовзі вигнали, після чого він знайшов жінку у м. Берегово. Йому відомо, що також до Тячівської міської ради надійшов лист із повідомленням про те, що відносно [PERSON] відкрито кримінальні справи у декількох штатах та зазначено, що [PERSON] є альфонсом, шахраєм та особою, яка вводать в оману інших людей. У нього, свідка, наявна інформація про те, що із США приїжджало двоє жінок, які були з [PERSON] у відносинах та зустрічалися із губернатором Закарпатської області. Також він оформив на Діану кредит у Приват Банку у розмірі 100\~000 грн., так як на нього, як на громадянина США кредит неможливо оформити. Вказаний кредиту сплачував він, свідок. Куди [PERSON] подів гроші йому невідомо. 01 чи 02 вересня 2023 року [PERSON] з дітьми виїхала у м. Дубай і більше не поверталася. Він, свідок, недавно був у [PERSON] , їздив провідувати дітей. Його дружина матір [PERSON] теж живе разом з нею в [PERSON] . Діана з дітьми живе у великій квартирі, у якій є два входи, дві ванни та два туалети, кухня, вітальня, спальня, тобто створені комфортні умови для сім`ї. Меланії зараз 3 роки і 8 місяців, дитина володіє трьома мовами, танцює, співає, дуже самостійна, сама одягається, приймає душ, чистить зубки, не дозволяє собі допомагати, у той час дочка водить її на гуртки та в школу. Дочка [PERSON] має декілька дипломів, юриста, лікаря, економіста, бухгалтера. Англійською мовою підтвердила диплом лікаря та має диплом дерматолога, є учасником міжнародної конференції, вона публікувала статті у наукаових журналах. Саме вона забезпечує дочці [PERSON] усе, що тільки може мати дитина у її віці, вона її любить, старається, є професіоналом, зарекомендувала себе як прекрасний спеціаліст. Дитина він першого шлюбу [PERSON] також живе із [PERSON] та [PERSON] , діти ходять в один навчальний заклад та у них хороші відносини, вони чудово ладнають між собою. Представник позивача - відповідача [PERSON] - адвокат Білоцька Т.В. заявила клопотання про виклик та допит у якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , однак не забезпечила їх явку у зв`язку із тим, що вказані свідки перебувають за кордоном. Також, на виконання ухвали судді Тячівського районного суду Закарпатської області у справі від 25 січня 2024 року від Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області 27.05.2022 надійшла відповідь із якої відомо, що Головним управлінням ДМС у Закарпатській області на підставі подання ГС «Спілка жінок України» документовано посвідкою на тимчасове проживання громадянина США [PERSON] , [INFO] , термін дії до 26.05.2023; 19.05.2023 - ГУ ДМС у Закарпатській області на підставі подання ГС «Спілка жінок України», здійснено обмін посвідки на тимчасове проживання громадянину США [PERSON] [INFO] , терміном дії до 17.05.2024; 18.12.2023 ГУ ДМС у Закарпатській області, на підставі рішення про заборону в?їзду в Україну від 11.12.2023 № 229 прийнято рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання виданої громадянину США [PERSON] , [INFO] (том. 1 а. с. 191 - 195). Представник позивача відповідача [PERSON] адвокат Білоцька Т.В. долучила відповідь на адвокатський запит № 215-390/19 від 17.06.2024 т.в.о. начальника департаменту контрозвідки СБУ, згідно якого у СБУ відсутня інформація щодо заборони в`їзду в Україну [PERSON] (том 1 а. с. 223 - 234). Відповідно до ч. ч. 4, 5, 6\~ст. 19 СК України\~при розгляді судом спорів, зокрема, щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Із висновку органу опіки та піклування Тячівської міської ради Закарпатської області № 05-26/1733 від 12.12.2023 вбачається, що службою у справах дітей Тячівської міської ради направлено лист до служби у справах дітей та Центру надання соціальних послуг Солотвинської селищної ради щодо складання акту обстеження умов проживання батька дитини та акту і висновку оцінки потреб сім`ї. Обстеживши умови проживання батька [PERSON] встановлено, що такий проживає у будинку за адресою: [ADDRESS] , в якому наявні три кімнати, умови проживання хороші, однак відсутнє дитяче ліжко та дитячі речі. Вказаний висновок не підписаний [PERSON] , оскільки він був з ним не згідний. 21.11.2023 службою у справах дітей Тячівської міської ради проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , де проживала малолітня дитина [PERSON] . Будинок складається з 8 кімнат, кімнати повністю з меблями, є дитячі та ігрова кімнати, В кімнатах багато дитячих речей та іграшок. В будинку тепло та затишно, діти в цьому будинку були забезпечені всім необхідним для проживання, розвитку та виховання. З?ясовано, що малолітня дитина разом зі своєю матір?ю за місцем реєстрації вже не проживають, на даний час сім?я проживає у м. Дубай в Об?єднаних Арабських Еміратах. З документів, поданих до органу опіки та піклування, дитина, проживаючи з мамою, перебуває в безпеці, життю та здоров?ю нічого не загрожує. Мати, [PERSON] , має постійний дохід, місце проживання, піклується про стан здоров?я дівчинки та багато часу проводить з дітьми. Не встановлено виняткових обставин, згідно ст 161 Сімейного кодексу України, які б свідчали про неможливість проживання дитини [PERSON] , 2021 року народження, з матір?ю [PERSON] . Відсутність [PERSON] , [INFO] , та малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , на території Тячівської громади, проживання їх за кордоном, унеможливлює надання висновку органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Тячівської міської ради на ухвалу Тячівського районного суду щодо визначення місця проживання малолітньої. Однак, жодних фактів, які б свідчили про невиконання батьківських обов?язків матір?ю по відношенню до малолітньої дитини, в ході вивчення та оцінки наданих документів та матеріалів не виявлено (том 1 а. с. 155 - 157). Також, із всиновку виконавчого комітету Тячівської міської ради Закарпатської області № 05-19/289 від 06.03.2024 вбачається, що умови проживання батька та матері не змінювалися та описані у висновку № 05-26/1733 від 12.12.2023; крім того встановлено, що 18 грудня 2023 року ГУ ДМС у Закарпатській області, на підставі рішення про заборону в`їзду в Україну від 11.12.2023 № 229, прийнято рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання, виданої громадянину США [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п. 68 Порядку скасування посвідки на тимчасове проживання, іноземець, стосовно якого прийнято рішення про скасування посвідки, повинен посвідку здати, зняти свою особу з реєстрації місця проживання та у семиденний строк з дня отримання копії такого рішення виїхати за межі України. Визначити місце проживання дитини [PERSON] з батьком [PERSON] орган опіки та піклування вважає недоцільним. Виконавчий комітет рекомендував визначити місце проживання дитини [PERSON] з матір`ю [PERSON] (том 1 а. с. 200 - 201). Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою\~статті 7 СК України\~сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», \~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя\~статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі\~статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої\~постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII\~(далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частин другої, четвертої\~статті 29 ЦК України\~місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частини першої, другої\~статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі\~\~\~\~\~\~\~\~«М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема,\~стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано, що «тлумачення частини першої\~статті 161 СК України\~свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) викладено висновок про те, що «Декларація прав дитини не є міжнародним договором у розумінні Віденської конвенції про право міжнародних договорів від 23 травня 1969 року та Закону № 1906-IV, а також не містить положень щодо набрання нею чинності. У зв`язку із цим Декларація прав дитини не потребує надання згоди на її обов`язковість Верховною Радою України і не є частиною національного законодавства України. Разом з тим, положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами\~Конституції України\~та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей». Що стосується заперечень представника позивача-відповідача [PERSON] адвоката Білоцької Т.В. на позов, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог. Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача. Крім того, суд також враховує, що статтями 22, 24 Конституції України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом. В Рішенні Конституційного суду України № 11-рп/2012 зазначається, що засада рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в ч.1 ст.55 Конституції України. Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного ч. 1 ст.24 Основного Закону України, і стосується, зокрема, сфери судочинства. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав. Тобто, суд конституційної юрисдикції тлумачить даний принцип, як принцип, який дає змогу усім учасникам реалізувати свої процесуальні права. З цього випливає, що право на доступ до суду, в тому числі право на захист порушених чи оспорюваних прав та їх захист судом має не лише відповідач, а й позивач, який звернувся до суду за захистом і таке право йому гарантоване законом. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 219/1704/17 від 13 травня 2020 року, яка, з точки зору ч.4 ст263 ЦПК України, має враховуватися судом,\~у контексті дотримання принципу змагальності сторін,\~у процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Під час судового розгляду встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області. Згідно з обставинами, що встановлені вказаним рішенням протягом майже всього часу існування їхньої сім`ї відносини між ними, як подружжям, поступово погіршувалися, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, починаючи із жовтня 2021 року, з одночасним припиненням ведення спільного господарства. Також судом встановлено, що сторони з жовтня 2021 року припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть, дочка [PERSON] проживає на даний час разом з відповідачкою. Відповідно до положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом . Також судом встановлено, що визнають сторони і підтверджено показаннями свідка, що відповідачка-позивачка [PERSON] , разом із дочкою [PERSON] , сином [PERSON] та своєю матір`ю із вересня 2023 року проживають у м. Дубай ОАЕ. Щодо посилання на те, що [PERSON] є громадянкою США та визначення її місця проживання разом із батьком, який є теж громадянином США слід зазначити наступне. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO] у місті Києві і її батьками дитини зазначені [PERSON] громадянин США та [PERSON] громадянка України. Згідно з довідкою №732/2022 про реєстрацію особи громадянином України, виданою ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області 02.09.2022, [PERSON] , [INFO] є громадянкою України з 25.08.2021. Згідно з паспортом громадянина України для виїзду за кордон [NUMBER] від 11.10.2022 [PERSON] , [INFO] є громадянкою України. Положеннями абзаців 2, 4, 5 ч. 1 ст.1 Закону України «Про громадянство України» встановлено, що громадянство України це правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України; іноземець - особа, яка не перебуває в громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав. Другим реченням пункту 1 ч.1 ст.2 Закону України «Про громадянство України» встановлено, що якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.\~ Згідно п. 3) ч.1 ст.5 Закону України «Про громадянство України» документом, що підтверджує громадянство України є серед іншого папсорт громадянина України длля виїзду за кордон. Відповідно до п.1) ч.1 ст. 6 Закону України «Про громадянство України»\~\~громадянство України набувається, зокрема, за народженням. Згідно з частинами 1, 7 статті 7 Закону України «Про громадянство України»\~ особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Таким чином, у відповідності до положень законодаства України про громадянство, враховуючи той факт, що [PERSON] народилася в Україні, один з її батьків (мама) позивачка [PERSON] є громадянкою України, дитина отримала у встановленому порядку паспорт громадянина України для виїзду за кордон, вона є громадянкою України. Відтак, наявність у дитини паспорта США, копія якого міститься у матеріалах справи, не спростовує факту її належності до громадянства України, та більше того, в силу положень другого речення пункту 1 ч.1 ст.2 Закону України «Про громадянство України», у спірних правовідносинах дитина може визнаватися лише громадянкою України.\~ Звертаючись до суду із первісним позовом та заперечуючи зустрічний позов позивач-відповідач [PERSON] будь-яких доказів, достатніх для висновку про нездатність позивачки забезпечити дитині достойні умови для проживання та виховання, розвитку, матеріального забезпечення, безпечних для здоров`я дитини умов проживання дитини, так як вона сама себе не може забезпечити, не надав. Навпаки вказані посилання спростовані під час судового розгляду та встановлено, що у відповідачки-позивачки [PERSON] наявна вища освіта за спеціальністю «Лікувальна справа» та вона здобула кваліфікацію лікаря; на даний час вона працює в компанії Innovation Family Polyclinic LLC, розташованої в Дубаї, ОАЕ, починаючи з 24 червня 2024 року як лікар естетолог загальної практики і її місячна заробітня плата становить 30\~000 дирхам, що в еквіваленті до курсу долара США становить приблизно 5466 доларів США. У той час доводи відповідача про те, що він дійсно займається підприємницькою діяльністю, має доходи, жодними доказами не стверджені. Із дослідженої інформації з реєстру Департаменту нерухомого майна Штату Каліфорнія США від 19.11.2023 ліцензія відповідача [PERSON] на здійснення операцій з нерухомим майном є призупиненою, а долучена відповідачем виписка за рахунком, не містить доказів того що рахунок належить саме йому. Відтак, вказані докази не свідчать про кращу спроможність позивача щодо матеріального забезпечення дитини у порівнянні з позивачкою та не встановлено, що [PERSON] має переваги перед [PERSON] в отриманні доходу. Із досліджених договорів оренди відомо, що баба дитини [PERSON] уклала із [PERSON] договір оренди квартири площею 109,8 кв. метрів на строк з 05.10.2023 до 04.10.2024, який в подальшому укладений [PERSON] у якому продовжують проживати [PERSON] з дітьми та своєю матір`ю, що також підтверджується поясненнями свідка [PERSON] , котрий є дідом дитини. У той час матеріали справи не містять відомостей та відповідних доказів на їх підтвердження місця проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] , а саме, не надано документів на право власності на зазначений будинок, на яких правових підставах він проживає та користується зазначеним будинком у якості житла; умови, терміни перебування його у цьому будинку, оскільки [PERSON] є громадянином США та перебуває на території України тимчасово. Окрім цього, суд бере до уваги інформацію, надану суду ГУ ДМС України в Закарпатській області про те, що на підставі подання ГС «Спілка жінок України» документовано посвідкою на тимчасове проживання громадянина США [PERSON] ; 19.05.2023 на підставі подання ГС «Спілка жінок України» здійснено обмін посвідки на тимчасове проживання громадянину США [PERSON] та 18.12.2023 ГУ ДМС у Закарпатській області, на підставі рішення про заборону в?їзду в Україну від 11.12.2023 № 229 прийнято рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання виданої громадянину США [PERSON] . На спростування даної відповіді представник [PERSON] адвокат Білоцька Т.В. долучила відповідь т.в.о. начальника департаменту контрозвідки СБУ, згідно якого у СБУ відсутня інформація щодо заборони в`їзду в Україну [PERSON] , однак цією відповіддю не спростовано факт скасування посвідки на тимчасове проживання [PERSON] . Із долучених договорів добровільно страхування вбачається, що [PERSON] укладено договори страхування 02.09.2023 відносно [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та 10.11.2023 на [PERSON] ; видом страхування яких є медичні витрати та страхування від нещасних випадків; із медичного звіту від 15 листопада 2023 року вбачається, що [PERSON] зверталася за консультацією 15 листопада 2023 року до лікарая за спеціальністю акушерство та гінекологія, що свідчить про те, що дитина отримує медичне обслуговування. \~ \~ \~ \~Малолітня [PERSON] на даний час відвідує навчальний заклад BC Academy International School, адркса G19 - 19B St - Umm Suqeim - Umm Suqeim 2 - Dubai Об`єднаді Арабські Емірати; бере активну участь у заходах вказаного закладу, відвідує клуб з вивчення італійської мови; дитина [PERSON] [INFO] з 23 жовтня 2023 року перебуває на навчанні у дошкільному центрі освіти Jemeirah (том 1 а. с. 104 - 105). Із долучених під час судового розгляду представником відповідачки позивачки [PERSON] адвокатом Рішком П.М. світлин вбачається, що відповідачкою позивачкою [PERSON] створені належні умови для виховання, навчання та розвитку малолітньої дочки; матір дбає про відпочинок і дозвілля дитини, піклується про її здоров`я; досліджені судом фото та відеоматеріали, ілюструють життя дитини у сім`ї разом з матір`ю, у невимушеній обстановці та свідчать про те, що дитина є доглянутою, забезпеченою всім необхідним для нормального розвитку, задоволеною і щасливою разом з матір`ю. Вказані світлини підтверджують ці обставини у ретроспективі, тобто з моменту пред`явлення позову, коли дитині виповнилося 2 роки і два місяці та на момент розгляду справи, коли [PERSON] виповнилося вже чотири роки. Даючи оцінку, долученій позивачем до позовної заяви, адресованій Тячівській районній державній адміністрації та Тячівському РВУ МВС України в Закарпатській області про відібрання дочки [PERSON] від її баби та діда - [PERSON] та [PERSON] та передачу її батькові [PERSON] , датованої вереснем 2022 року слід зазначити наступне (том 1 а. с. 30). Суд не приймає як доказ звернення [PERSON] до вказаних органів державної влади, оскільки в ній відсутні будь-які відмітки про її реєстрацію, дата її написання та підпис самого заявника та не долучені докази щодо результатів перевірки фактів, зазначених у заяві та прийняття вказаними органами рішення, за наслідками такого звернення. Також [PERSON] не доведено, що [PERSON] чинить йому перешкоди щодо його участі у вихованні дочки [PERSON] , оскільки за час розгляду справи ні позивачем ні його представником не подано жодних доказів про такі факти. Також судом не встановлено обставин, за яких малолітня [PERSON] має бути розлучена зі своєю матір`ю, факти, що свідчать про неналежне виконання [PERSON] своїх материнських обов`язків, недбале або жорстоке поводження з дитиною, негативний вплив на її особистість. У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 28 грудня 2020 року в справі № 487/2001/19-ц міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. У справі № 402/428/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. У справі № 344/2561/16 Верховним Судом зазначено, що сам факт звернення позивача з позовом у цій справі свідчить, що обставини та умови проживання дитини з матір`ю могли змінитися, а тому суди першої та апеляційної інстанцій повинні повно та всебічно дослідити питання визначення місця проживання дитини, врахувавши, у першу чергу, її інтереси. У справі № 314/517/20 Верховним Судом зроблено висновок, що вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Судам передусім потрібно впевнитися, що саме той з батьків, на чию користь буде прийнято рішення, створить для дитини належні умови для її морального, духовного та фізичного розвитку. У справах № 754/5128/16, № 459/1640/17, № 539/1406/17, № 377/128/18 Верховним Судом сформульовано висновок, що тлумачення частини першої\~статті 161 СК України\~свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. У справі № 404/3499/17 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. У справах № 757/33742/19, № 753/23626/17, № 501/800/19 Верховним Судом зазначено, що\~у разі посилання учасників сімейного спору на факти вчинення одним із учасників домашнього насильства обов`язково потрібно перевіряти чи відбувалося домашнє насильство щодо дитини або за її присутності. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Ураховуючи наведене\~ та норми законодавства у сукупності, суд вважає, що позивачем [PERSON] не надано належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів на підтвердження позовних вимог щодо необхідності визначення місця проживання малолітньої [PERSON] разом з ним за адресою його постійного місця проживання. Відповідно до\~Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022\~у зв`язку з військовою агресією рф проти України на всій території України введено воєнний стан. З огляду на введення воєнного стану в Україні, вирішуючи спори, що стосуються прав та інтересів дитини, першочерговим завданням держави є забезпечення її безпеки і права на життя. Внаслідок загрози життю та здоров`ю дитини через масові ракетні обстріли позивачка разом із дітьми виїхала до ОАЕ, де знаходяться тепер, тож на сьогодні дитині безпечніше залишатись з матір`ю в ОАЕ\~\~у стійкому та безпечному середовищі. Враховуючи викладене та встановлені в судовому засіданні обставини, суд вважає вимоги відповідачки-позивачки повною мірою встановлені і доведені, оскільки дитина від народження весь час проживає з матір"ю, яка її доглядає, забезпечує, виховує, створює належні умови для її всебічного розвитку і навчання, та подальше проживання дитини разом з матір`ю буде забезпечувати найкращі інтереси дитини, відтак зустрічний позов про визначення місця проживання дитини з нею підлягає задоволенню, а у первісному позові [PERSON] слід відмовити. Визначаючи місце проживання дітей з матір`ю та зважаючи на те, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків, суд при вирішенні спору, в силу вимог ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, надає першочергове значення саме найкращим інтересам дитини. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи,\~при подачі позовної заяви позивачем - відповідачем сплачено судовий збір в сумі 1\~073,60 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України слід покласти на позивача - відповідача. У зв`язку із задоволенням зустрічного позову, необхідно із позивача - відповідача у користь відповідачки - позивачки стягнути судові витрати в сумі 1\~073,60 грн., пов`язані зі сплатою судового збору, що підтверджені квитанцією (том 1 а. с. 135).

Outcome: approved