Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

01 вересня 2025 року ТОВ «ФК «ЕЙС» через систему Електронний суд звернулися до суду з позовом до [PERSON] , в якому просять стягнути з останнього на їх користь заборгованість за Кредитним договором № 430537133 від 18.08.2019 у розмірі 30\~538,40 грн, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7\~000,00 грн. Обґрунтовує позов тим, що відповідно до укладеного шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором 18.08.2019 року кредитного договору № 430537133\~ [PERSON] отримав від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредит у розмірі 11 050 грн., строком повернення до 17.09.2019 року. Згідно умов договору відповідач зобов`язався повернути кредит у встановлений строк та сплатити проценти за користування кредитом. Відповідач не виконав умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 30\~538,40грн., з яких: заборгованість за кредитом 11 050,00 грн.; заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом 19 488, 40 грн., пеня - 6 450, 10 грн. В подальшому 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало договір факторингу з ТОВ «Таліон плюс», який неодноразово продовжували шляхом укладення додаткових угод. Так, 31 грудня 2023 року сторони договору уклали додаткову угоду, якою продовжили строк дії договору до 31 грудня 2024 року. На підставі вказаного договору з додатковими угодами ТОВ «Таліон плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 36 988\~,40грн. 05.08.2023 ТОВ «Таліон Плюс» уклало договір факторингу №05/0820-01 з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги, №11 від 31.08..2023 року до Договору факторингу №05/0820-01 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 36 988\~,40грн. 08.07.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу №08/07/24, згідно якого позивачу відступлено право грошової вимоги до боржника за кредитним договором на загальну суму 36 988, 50 грн. Позивач прохає стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 30\~538,40грн. (без врахування пені), витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. та сплачений судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] \~ в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення від 15.10.2025 року про вручення поштового відправлення, яке особисто отримав [PERSON] 08.10.2025 року. Відповідач [PERSON] згідно довідки начальника відділу ЦНАП Котелевської селищної ради Полтавської області зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 94) , судова повістка направлена відповідачу за місцем реєстрації , причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. \~ \~ \~ \~Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. \~ \~ \~ \~На момент розгляду справи суду не було надано відповідачем жодних відомостей щодо зміни його місця проживання/перебування. \~ \~ \~ \~У відповідності до приписів ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. \~ \~ \~ \~Таким чином, на підставі вищевикладених приписів ст.ст.128,130-131 ЦПК України суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином. \~ \~ \~ \~Відповідач з відзивом на позов до суду не звертався. Заяв, клопотань та заперечень суду не надходило. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або, якщо зазначені ним причини визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача та відповідача і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Стаття 1054 ЦК України встановлює, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали між собою договір кредитної лінії № 430537133 від 18.08.2019 року про надання кредиту у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 11 050, 00 грн. Договір укладено в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що підтверджується даними щодо підписання у самому договорі та відповідною довідкою щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі.(а.с 15) На виконання п.2.1 умов договору кредитодавець надав [PERSON] кредит в сумі 11 050, 00 грн.(а.с 22) Факт надання кредитних коштів у вказаній сумі підтверджується платіжним дорученням від 14.10.2022 року. /а.с.22/ Орієнтовна дата повернення кредиту 17.09.2019 року. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та в певний строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після розстрочення. Відповідач порушив умови кредитного договору, покладені на нього обов`язки щодо своєчасного погашення кредиту та процентів належним чином не виконував. Відповідач не виконав умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 30\~538,40грн., з яких: заборгованість за кредитом 11 050,00 грн.; заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом 19 488, 40 грн. При цьому суд враховує, що Закон України «Про електронну комерцію» передбачає можливість укладення електронних договорів. При цьому, згідно ст.12 вказаного Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно п.12 ч.1 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Враховуючи, що кредитний договір підписаний [PERSON] в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні договору сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов, такий правочин слід вважати укладеним. Про допустимість такої форми укладення правочинів також зазначено у численних правових позиціях Верховного Суду, зокрема, у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, у постанові від 22 вересня 2022 року у справі № 234/7163/20,у постанові від 12 червня 2023 року у справі №263/3470/20. В подальшому, 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало договір факторингу з ТОВ «Таліон плюс», який неодноразово продовжували шляхом укладення додаткових угод. Так, 31 грудня 2023 року сторони договору уклали додаткову угоду, якою продовжили строк дії договору до 31 грудня 2024 року. На підставі вказаного договору з додатковими угодами ТОВ «Таліон плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 30\~538,40грн. 05.08.2023 ТОВ «Таліон Плюс» уклало договір факторингу №05/0820-01 з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги, №11 від 31.08..2023 року до Договору факторингу №05/0820-01 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 30\~538,40грн. 08.07.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу №08/07/24, згідно якого позивачу відступлено право грошової вимоги до боржника за кредитним договором на загальну суму 36 988, 50 грн. Факт укладення вказаного договору підтверджується копією договору, витягом з реєстру боржників, актом прийому-передачі. В укладених договорах факторингів предметом договору визначено права грошових вимог, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому. Подібне відступлення права вимоги відповідає положенням чинного цивільного законодавства, зокрема, статті 1077 ЦК України, згідно якої за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, позивач ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» на законних підставах набуло право грошової вимоги до [PERSON] . За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за наданим кредитом є обґрунтованими. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що відповідач в добровільному порядку не погашає заборгованість, розмір заборгованості підтверджено документально, заперечень проти її розміру відповідач не висловила, позов слід задовольнити. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача у відповідності до положення ст.141 ЦПК України. Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 7000 грн., суд виходить з наступного. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження надання правничої допомоги та понесених витрат на правничу допомогу позивачем додано до позову договір про надання правничої допомоги від 09.07.2024 року, укладений з АБ «Тараненко та партнери», додаткову угоду до договору, акт прийому-передачі наданих послуг, довіреність на ім`я адвоката. /а.с.32-36/ З протоколу погодження вартості послуг правничої допомоги убачається, що вартість адвокатського запиту становить 500, 00 грн., вивчення матеріалів справи- 500, 00 грн., аналіз судової практики - 500, 00 грн., складання позову 2500, 00 грн., участь у судових засіданнях 1200, 00 грн., участь у відеоконференції - 700, 00 грн., подача клопотань до суду - 500, 00 грн. (а.с. 36). Частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно частини 6 вказаної статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з тим, при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок про те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2024 року у справі № 756/6927/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 701/804/21, від 10 квітня 2024 року у справі №530/259/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони. Враховуючи наведене, виходячи з принципів співмірності та розумності судових витрат, суд звертає увагу на той факт, що поданий позов про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором не представляє значної складності, є типовим та має шаблонний характер з огляду на вид діяльності позивача. Про вказане, зокрема свідчать додаткова угода до договору про надання правничої допомоги АБ «Тараненко та партнери». У вказаному додатку зазначено 100 боржників ТОВ «ФК «ЕЙС», щодо яких адвокатське бюро зобов`язалося надавати юридичну допомогу. Також враховуючи що розгляд справи проведено без участі сторін, тобто без присутності у засіданнях адвоката , тому заявлена послуга у розмірі 1200 грн. за участь у судовому засіданні не враховується. За таких обставин суд доходить висновку про неспівмірність заявленої вартості витрат на правову допомогу і вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь ТОВ «ФК «ЕЙС», з 7000 грн. до 3 500 грн.

Outcome: approved