Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог, позиція позивача 13.06.2025 [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] про\~припинення стягнення\~аліментів на\~утримання неповнолітньої\~дитини. В обґрунтування\~позову посилається\~на те,\~що перебував\~у зареєстрованому\~шлюбі з\~відповідачем,\~від якого\~мають неповнолітню\~дочку [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Судовим наказом\~Шепетівського міськрайонного\~суду Хмельницької\~області від\~16.07.2024\~з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~стягуються аліменти\~на утримання\~неповнолітньої дитини\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у розмірі\~1/4\~всіх видів\~заробітку (доходу)\~платника аліментів,\~але не\~менше 50\~%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~та не\~більше 10\~прожиткових мінімумів\~для дитини\~відповідного віку,\~щомісяця,\~починаючи з\~02.07.2024\~і до\~досягнення дитиною\~повноліття.\~Вказаний судовий\~наказ перебуває\~на виконанні\~в Шепетівському\~ВДВС,\~на його\~підставі відкрито\~виконавче провадження\~№75688186.\~Проте,\~з квітня\~2025\~року його\~неповнолітня дочка\~ [PERSON] \~проживає разом\~із ним\~та знаходиться\~на повному\~матеріальному забезпеченні.\~Мати [PERSON] \~проживає окремо,\~отримує аліменти,\~які витрачає\~не на\~потреби дитини. У зв`язку із зазначеним, просить припинити стягнення з нього на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання заяви до суду 02.07.2024 і до досягнення дитиною повноліття, які стягуються на підставі судового наказу №688/2981/24 виданого Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області від 16.07.2024. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив розгляд справи провести у його відсутності, позов, підтримав. Позиція відповідача Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явились, адвокат Янцеловський М.Ф. подав до суду клопотання, у якому просив розгляд справи провести у його та відповідача відсутності, проти задоволення позову не заперечував, просив долучити до матеріалів справи копії розписок про повернення відповідачем позивачу сплачених ним раніше аліментів. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі \~ \~ \~ \~Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 24.06.2025 відкрито провадження по даній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні о 14 год 00 хв 21.07.2025. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21.07.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10 год 00 хв 18.09.2025, який відкладено до 11 год 00 хв 27.10.2025. Виклад встановлених судом обставин, зміст спірних правовідносин та докази на їх підтвердження Судом встановлено, що позивач [PERSON] \~та відповідач\~ [PERSON] з 17.10.2008 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Шепетівського місьрайонного суду Хмельницької області від 03.10.2024, яке набрало законної сили 05.11.2024. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про її народження серії [NUMBER] , виданого повторно 23.05.2025 Шепетівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження №75688186 від 05.08.2024 у Шепетівському ВДВС у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на примусовому виконанні перебуває судовий наказ Шепетівського міськрайонного\~суду Хмельницької\~області №688/2981/24 від 16.07.2024 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 (однієї чверті) всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 02.07.2024 і до досягнення дитиною повноліття. Згідно відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №6 від 20.05.2025 виконавчого комітету Шепетівської міської ради та довідки №239 від 21.05.2025 приватного підприємства «Управлінська компанія «Житлофонд» позивач [PERSON] разом із своєю неповнолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають по [ADDRESS] . З акту обстеження умов проживання від 06.06.2025, затвердженого начальником служби у справах дітей апарату Шепетівської міської ради та її виконавчого комітету слідує, що [PERSON] зареєстрований та проживає по [ADDRESS] . Разом із ним за цією адресою проживають також мама [PERSON] та неповнолітня дочка [PERSON] [INFO] . Житло розміщене на 3 поверсі 5-ти поверхового будинку та складається з 3 кімнат, кухні, кімнати гігієни та коридору. Опалення індивідуальне. Умови проживання задовільні, в квартирі наявні меблі, електрична техніка. Дарія має окрему кімнату облаштовану відповідно до її віку, забезпечена одягом та взуттям, засобами особистої гігієни, канцелярським приладдям, продуктами харчування в повному обсязі. Неповнолітня [PERSON] навчається в ліцеї №2 Шепетівської міської ради в 9 класі, має багато друзів, полюбляє грати у волейбол. Батько [PERSON] працює оглядачем ремонтних вагонів 6 розряду (старший зміни) служби роботи станції Шепетівка. Бабуся [PERSON] пенсіонерка. З розписок від 10.09.2025 та від 10.10.2025 вбачається, що відповідач [PERSON] повернула позивачу [PERSON] отримані нею аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в сумі 8800 грн та 4955 грн відповідно. Застосовані норми права Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. У відповідності до ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~та\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.\~141\~Сімейного кодексу\~України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Статтею 150 Сімейного кодексу України\~визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною третьою статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із частиною четвертою статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до СК України аліменти, одержані на дитину, є її власністю. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами винятково за цільовим призначенням в інтересах дитини. Припинення стягнення аліментів можливе, якщо одержувач аліментів не витрачає отримані ним гроші на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно приписів ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Мотиви та висновки суду З`ясувавши думки учасників справи, викладені у їх письмових заявах, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити з огляду на наступне. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства"). Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У статті 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини. Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати, спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей (див. постанову Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 682/690/16ц). Відповідно до статті 197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Згідно положень частини 2 статі 188\~Сімейного кодексу\~України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Згідно з частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначені норми не встановлюють вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати аліментів. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. З урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Окрім того, як зазначено в Постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №596/826/21-ц щодо звільнення від сплати аліментів, з урахуванням предмета цієї категорії спорів (припинення стягнення аліментів на утримання дитини, звільнення від сплати заборгованості), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При дослідженні матеріалів справи у їх сукупності судом об`єктивно встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , не проживає з матір`ю [PERSON] на користь якої були стягнуті аліменти з позивача - батька дитини, а проживає зі своїм батьком [PERSON] та знаходиться на його повному утриманні. Доказів на спростування вказаного відповідачем суду не надано. Крім того, вказане вище визнається відповідачем [PERSON] у зв`язку з чим її представником до матеріалів справи долучено копії розписок від 10.09.2025 та від 10.10.2025 про отримання позивачем [PERSON] від відповідача [PERSON] сплачених ним аліментів на утримання дочки [PERSON] . Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, судову практику, що склалася при вирішенні аналогічних справ, те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача [PERSON] шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі судового наказу №688/2981/24 від 16.07.2024, виданого Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області. Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. При вирішенні питання про момент припинення стягнення аліментів у справі, що розглядається, суд зауважує, що таке припинення здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою запобігання необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з ним не проживала і знаходилась у платника аліментів, тому стягнення аліментів має бути припинено з дати подання позову до суду, тобто з 13.06.2025. Судові витрати Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~ А тому, відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем при звернені до суду в розмірі 1211,20 грн, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 141,\~150,\~180-183, 188, 192, 197 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved