Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

05.07.2025 року [PERSON] звернувся до\~суду із\~позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що у вересні\~2012\~року між\~позивачем Громадянином\~Турецької Республіки\~ [PERSON] та відповідачем\~ [PERSON] було укладено шлюб, в якому позивач та відповідач мають спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Проте спільне подружнє життя у позивача з відповідачем не склалося, оскільки у них різні погляди на життя, ведення домашнього господарства. Вони втратили почуття любові один до одного. Постійні сварки та непорозуміння звели нанівець шлюбно-сімейні стосунки. Протягом тривалого часу спільного господарства не ведуть, у кожного свій бюджет. В подальшому збереження сім`ї неможливе, їхній шлюб існує тільки формально. У зв`язку з цим, позивач вирішив його розірвати. Спір щодо поділу майна відсутній. За змістом ч.2, п.4 ч.6 ст. 19, п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України суд розглядає за правилами спрощеного провадження малозначні справи, в тому числі справи про розірвання шлюбу. Ухвалою Косівського районного суду від 11.08.2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. На підставі даної ухвали відповідачу було надано термін для подачі відзиву або інших клопотань пов`язаних із розглядом даної позовної заяви. Сторони в судове засідання не з`явились, звернулися із заявами, в яких просять розгляд справи провести у їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Відповідач не заперечує проти позовних вимог, просить їх задовольнити. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. За вказаних обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює, що відповідає ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов підставним та таким, що підлягає до задоволення з огляду на нижче наведене. Судом встановлено, що між сторонами 22.09.2012 року відділом ДРАЦС Косівського районного управління юстиції Івано-Франківської області за актовим записом №79 було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серії [NUMBER] від 24.06.2022 року. Сторони тривалий час подружніх відносин не підтримують та не ведуть спільного господарства, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно до ч. 2 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11: охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. На підставі ст. ст. 24, 105, 110, 112, 113, 160 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved