Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника адвоката Вітера В.М. звернулась до Запорізького районного суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Антон Юрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що у червні 2025 року позивач дізналась, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка А.Ю. від 21.02.2022 було відкрито виконавче провадження №68726984 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В за №4456 від 14.01.2022 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 6504,50 грн. за кредитним договором №102995970 від 22.08.2021, укладеного між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . При цьому [PERSON] ніколи не посвідчувала у нотаріуса зазначений кредитний договір. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинений з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, просить визнати його таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді Запорізького районного суду Запорізької області від 25.07.2025 цивільну справу передано на розгляд Шевченківського районного суду м.Запоріжжя за підсудністю. Справа надійшла в провадження судді Коваленка П.Л. Ухвалою судді від 22.08.2025 відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 08.09.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» адвоката Арсемікової В.І., в якому просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Зазначає, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Для вчинення виконавчого напису нотаріусу були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною, оскільки позивачу позові не зазначив жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Крім того, позивач не надає суду доказів, які б свідчили про погашення боргу за кредитним договором та виконання своїх зобов`язань в повному обсязі, відтак, стверджувати про відсутність підстав для вчинення стягувачем виконавчого напису нотаріусом, немає. Також, позивач не надає альтернативного розрахунку заборгованості. Представник відповідача стверджує, що ним було подано всі необхідні документи нотаріусу, в тому числі, докази переходу права вимоги до нього від первісного кредитора, розрахунок заборгованості, тощо. Тому, твердження про відсутність боргу не відповідає фактичним обставинам. Кредитний договір є чинним, позивачем не надані докази його недійсності чи окремих його умов, відтак, твердження про неправомірність, неправильність нарахування кредитором розміру заборгованості є безпідставним. Також, одночасно із поданням відзиву на позовну заяву, представником відповідача адвокатом Арсеміковою І.В. на адресу суду направлено клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, в якому просить відмовити позивачу у стягнені з відповідача витрат на правничу допомогу. В обґрунтування клопотання, представник відповідача зазначає, що позивачем не надано жодного документу, який би свідчив про оплату правничих послуг. Крім того складність справи є незначною, а тому заявлені витрати не відповідають критерію їх розумності, а також реальності в зв`язку з відсутністю їх дійсності та необхідності. Витрати на надання правничої допомоги в розмірі 12\~000,00 грн. є неспівмірними із наданими адвокатом послугами, на думку представника відповідача вони визначені в завищеному розмірі. Учасник справи в судове засідання не з`явились. В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено,\~що \~14.01.2022 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано Франківської області Личук Т.В., був вчинений виконавчий напис №4456 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним Договором №102995970 від 22.08.2021, укладеним з ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі Договору факторингу №30-11-65 від 13.11.2021. Сума заборгованості складає 6504,50 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В. відкрито виконавче провадження ВП № 64450566 від 071.02.2021 року з примусового виконання виконавчого напису № 17231. Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України (далі\~ЦК України) нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» внесено зміни до\~переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, а саме: Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Отже, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10.12.2014 року, втратила чинність (у частині) 22.02.2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Відтак, вчиняючи оспорюваний виконавчий напис нотаріус неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів,за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 26.06.1999 №1172, у редакції постанови № 662, яка на той час вже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 №23. Аналогічний правовий висновок наведено в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27.03.2017, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису № 4456 від 14.01.2022 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Такий висновок суду повністю узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву наполягає на тому, що оскільки позивачем не оспорюється наявна заборгованість за кредитним договором, то така заборгованість є безспірною і підстав для визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню немає. Однак такий висновок є помилковим, оскільки предметом розгляду справи не є стягнення заборгованості за кредитним договором, а розглядається саме порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, що тягне за собою його недійсність. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правову допомогу у розмірі 12000,00 гривень, суд доходить таких висновків. Як передбачено у\~статті 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України) та становлять одну із складових судових витрат (частина перша статті 133 ЦПК України). Відповідно до частини п`ятої\~статті 135 ЦПК України сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті\~139 та частини третьої статті\~141\~цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування. За змістом\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: (1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; (2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). Представник відповідача направив на адресу суду клопотання з проханням відмовити у позивачу у задоволенні стягнення витрат на правничу допомогу, вважає, що витрати, на надання правничої допомоги в розмірі 12\~000,00 грн. є неспівмірними із наданими адвокатом послугами, визначені в завищеному розмірі, оскільки складність справи є незначною, а тому заявлені витрати не відповідають критерію їх розумності, а також реальності в зв`язку з відсутністю їх дійсності та необхідності. Крім того зазначає, що позивачем не надано жодного документу, який би свідчив про оплату правничих послуг. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу суду надано: ордер про надання правничої допомоги [PERSON] серії АА №1602305, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Вітера В.М., Договрі №19-06/25 про надання правничої допомоги від 19.06.2025, акт виконаних робіт до Договору про надання правничої допомоги №19-06/25 від 19.06.2025 від 20.06.2025 згідно з яким адвокатом Вітером В.М. надано [PERSON] такі послуги: надання усної консультації вартістю 4000,00 грн (2 години по 2000,00 грн/год.), підготовка та подача до суду позовної заяви вартістю 8000,00 грн (2 години по 4000,00 грн/год). Враховуючи, що справа відноситься до категорії малозначних справ, розглядалась в порядку спрощеного провадження, обсяг доказів є незначним, а сам позов - типовим, а також те, що у цій категорії цивільних справ є усталена судова практика та позиція Верховного суду, а сума стягнення за виконавчим написом становить 6504,50 грн., - суд приймає до уваги доводи представника відповідача щодо неспівмірності та завищеності вартості наданих послуг та вважає за необхідне зменшити їх до 3000,00 грн. У зв`язку із задоволенням основної вимоги, з відповідача на користь позивача відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved