Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

У травні 2025 року [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з зазначеним позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] у якому просив: скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень Державного реєстратора Кендзьори В.Я., індексний номер 72784008 від 24.04.2024 року та скасувати державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] право власності на частини квартири [ADDRESS] на підставі постанови Київського апеляційного суду №756/8527/22 від 29.11.2023 року, дата та час державної реєстрації 18.04.2024 р., номер відомостей про речове право 54723302; скасувати Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 72912820 від 01.05.2024 року, прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сімоновою В.В. та скасувати державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно іпотеки на квартиру [ADDRESS] номер запису про іпотеку 54830744; визнати за [PERSON] , право власності на частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом від 05.12.2020 року, посвідченого державним нотаріусом Двадцять першої державної нотаріальної контори Литвин І.В.; стягнути солідарно з відповідачів суму сплаченого судового збору, а також витрати на правничу допомогу. В обґрунтування позову вказувавв, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , який за життя склав заповіт за яким заповідав належну йому на праві власності частку в квартирі [ADDRESS] [PERSON] . Таким чином, 10.06.2021 року позивач звернувся до Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак отримав повідомлення нотаріуса про зупинення вчинення нотаріальних дій, оскільки у вересні 2022 року до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до спадкоємця [PERSON] звернулась [PERSON] , яка просила визнати недійсним свідоцтво [PERSON] про право власності на частку у праві спільної сумісної власності подружжя від 18.10.2020 року, а також просила визнати за нею право власності на частину в квартирі [ADDRESS] З огляду на зазначене, [PERSON] не встиг отримати свідоцтво про право на спадщину та зареєструвати за собою право власності на вказану частку спірної квартири. За результатами розгляду вказаної цивільної справи рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24.04.2023 року [PERSON] в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. При цьому, постановою Київського апеляційного суду від 29.11.2023 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24.04.2023 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено. [PERSON] оскаржив постанову Київського апеляційного суду в касаційному порядку. За результатами касаційного перегляду Верховним Судом 12.02.2025 року винесено постанову, якою постанову Київського апеляційного суду від 29.11.2023 року скасовано, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24.04.2023 року залишено в силі. Після отримання засвідчених копій судових рішень [PERSON] звернувся 10.04.2025 року до Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом щодо майна померлого [INFO] [PERSON] та реєстрацію за ним права власності, проте йому була видана постанова державного нотаріуса Литвин I.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії, №1165/02-31/802/2021 від 10.04.2025 року з тих підстав, що право власності на заявлене спадкове майно, а саме: 1/2 частку квартири [ADDRESS] за померлим [PERSON] не зареєстровано. При цьому з`ясовано, що [PERSON] після отримання повного тексту постанови Київського апеляційного суду по справі №756/8527/22 від 29.11.2023 року та до моменту її оскарження [PERSON] в касаційному порядку звернулась до державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м. Київ Кендзьори В.Я., яка на підставі вказаної вище постанови апеляційного суду прийняла Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 72784008 від 24.04.2024 року, про реєстрацію за [PERSON] права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] . Згодом, 01.05.2024 року [PERSON] уклала зі своєю дочкою [PERSON] договір позики грошових коштів з одночасною іпотекою квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . За твердженням позивача [PERSON] та [PERSON] під час укладення договору іпотеки внесли до нього дані, що не лише не відповідають дійсності, а й зазначили предметом іпотеки квартиру, яка насправді не може таким предметом бути, оскільки поділена на дві рівні частки, які не виділені в натурі і не зареєстровані як окремі об`єкти нерухомого майна та є предметом спільної часткової власності. На думку позивача, [PERSON] передбачаючи можливість скасування в касаційному порядку постанови Київського апеляційного суду від 29.11.2023 року вирішила у такий спосіб ускладнити йому процес прийняття спадщини та реєстрацію за ним права власності на спадкове майно за заповітом. У зв`язку із цим просив про задоволення позовних вимог. Представник позивача підтвердив у судовому засіданні позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві. Представник [PERSON] подав до суду заяву про визнання позову, яку підтримав у судовому засіданні. [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явились, повідомлені про час та місце розгляду справи, причин неявки до суду не повідомили. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, зібрані у справі докази, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про право власності від 18.11.2020 року [PERSON] [INFO] є пережившим чоловіком [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , якому належить частка у праві спільної сумісної власності на майно набуте подружжям за час шлюбу. Спільне сумісне майно подружжя, право власності на яке в указаній частці посвідчується цим свідоцтвом складається з квартири [ADDRESS] , яка належала померлій [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомості, зареєстрованого Київською Універсальною біржею, 24.04.1997 року. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] від 15.06.2021 року. За Заповітом від 05.12.2020 року посвідченого державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори Литвин І.В. спадкодавець [PERSON] заповів належну йому на праві власності частку квартири [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] . Згідно повторного свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 09.04.2025 року [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Таким чином, 10.08.2021 року [PERSON] , в межах строків прийняття спадщини, звернувся до Двадцять першої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] , що підтверджується заявою №2033 з Спадкової справи №802/2021. При цьому, постановою Двадцять першої київської державної нотаріальної контори від 10.04.2025 року Вих. №1165/02-23/802/2021 заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку квартири [ADDRESS] з тих підстав, що станом на 10.04.2025 року право власності на заявлене спадкове майно за [PERSON] не зареєстровано. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що реєстрація припинення права власності [PERSON] на вищезазначену частку квартири була здійснена 18.04.2024 року Департаментом з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі Постанови Київського апеляційного суду від 29.11.2023 року номер 756/8527/22. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна право власності на частку квартири [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] 18.04.2024 року на підставі постанови суду 756/8527/22 від 29.11.2023 року. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у вересні 2022 року до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] звернулась [PERSON] , яка просила суд визнати недійсним свідоцтво про право власності на частку у праві спільної сумісної власності подружжя від 18.10.2020 року, посвідченого державним нотаріусом Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори Литвин I.B., видане [PERSON] , а також просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . У зв?язку з поданням вказаної позовної заяви [PERSON] отримав повідомлення від державного нотаріуса Двадцять першої нотаріальної контори про зупинення вчинення нотаріальних дій по спадковій справі №802/2021. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва по цивільній справі №756/8527/22 від 24.04.2023 року [PERSON] в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. Постановою Київського апеляційного суду від 29.11.2023 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24.04.2023 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено повністю. Повний текст постанови Київського апеляційного суду складено 12.04.2024 року. При цьому, за результатами касаційного перегляду Верховним Судом 12.02.2025 року винесено постанову, якою постанову Київського апеляційного суду від 29.11.2023 року скасовано, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24.04.2023 року залишено в силі. Таким чином, державна реєстрація прав та їх обтяжень, індексний номер 72784008 від 24.04.2024 року про реєстрацію за [PERSON] права власності на частину квартири [ADDRESS] , номер відомостей про речове право 54723302, державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м. Київ Кендзьорою В.Я. здійснено на підставі скасованої постанови Київського апеляційного суду від 29.11.2023 року. Згідно ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Оскільки постанова Київського апеляційного суду по справі №7568527/22 від 29.11.2023 року, на підставі якої [PERSON] зареєструвала за собою право власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS] , була скасована Постановою Верховного Суду від 12.02.2025 року, то з цієї дати, згідно ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності [PERSON] на вказану частку нерухомості припинено. Крім того, судом з`ясовано, що 01.05.2024 року [PERSON] уклала зі своєю дочкою [PERSON] договір позики грошових коштів з одночасною іпотекою, за яким в забезпечення передала квартиру [ADDRESS] . При цьому, судом з`ясовано, що під час укладення договору іпотеки сторонами в нього внесені дані, що не відповідають дійсності, оскільки іпотекодавець засвідчуючи та гарантуючи відсутність звернень та стягнень на предмет іпотеки, того, що предмет іпотеки не підлягає вилученню і вільний від будь-яких зобов`язань, не існує подій, що створюють загрозу належному виконанню договору (судові спори, майнові вимоги третіх осіб, тощо) не міг не знати про наявність судової справи щодо частки іпотечної квартири, яку ініціювала сама ж [PERSON] . Згідно ст.5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна, зокрема, за таких умов: -нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; -нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення, крім випадків, встановлених частиною дев`ятою цієї статті; -частина об`єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності/спеціального майнового права на неї як на окремий об?єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав є, серед іншого, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Станом на день подання позовної заяви [PERSON] квартира [ADDRESS] , не може бути предметом іпотеки, оскільки вона поділена на дві рівні частки, що не виділені в натурі, не зареєстровані як окремі об?єкти нерухомого майна, є предметом спільної часткової власності, і [PERSON] (Іпотекодавець) є власником лише 1/2 цієї квартири, яка зареєстрована на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 18.11.2020 року, а інша 1/2 частина зазначеної квартири належала батькові позивача [PERSON] і після його смерті увійшла до складу спадщини, яку прийняв [PERSON] . Таким чином, вказана квартира не відповідає ознакам предмету іпотеки, що зазначені в ст.5 Закону України «Про іпотеку» і її передача в іпотеку протирічить вимогам чинного законодавства, а отже рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 72912820 від 01.05.2024 року, прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сімоновою Вікторією Валеріївною та державна реєстрація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно іпотеки на квартиру [ADDRESS] номер запису про іпотеку 54830744 підлягає скасуванню. За змістом ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з частиною п`ятою статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частин першої, другої ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною першою ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернуться до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з частиною першою ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Порядок видачі свідоцтва про право на спадщину визначено ст. 67 Закону України "Про нотаріат", Таким чином, суд не може перебирати на себе функції нотаріальної контори, оскільки дії з видачі свідоцтва про право на спадщину безпосередньо належать до компетенції нотаріуса і вчиняються останнім відповідно і в порядку Закону України "Про нотаріат". Відповідно до ст. 50 Закону України "Про нотаріат" нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, який в межах строків прийняття спадщини, звернувся до Двадцять першої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] , при цьому не оскаржує рішень чи дій нотаріуса. За таких обставин, визнання за [PERSON] права власності на частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом має вирішуватись нотаріусом з врахуванням матеріалів спадкової справи та обставин встановлених у межах розгляду даної цивільної справи. Беручи до уваги такі чинники як справедливість і розумність в рамках застосування принципу верховенства права, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази кожен окремо та у їх сукупності, на підставі вказаних норм закону суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України, суд уважає необхідним стягнути на користь [PERSON] з кожного з відповідачів по 8 468 грн. в рахунок часткової компенсації суми сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial