Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

Дніпропетровський обласний центр зайнятості звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить суд: -стягнути на свою користь з [PERSON] кошти у розмірі 1429,25 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою [ADDRESS] звернулась до Нікопольського міськрайонного центру зайнятості 04.10.2021 року в пошуку роботи. Наказом від 04.10.2021 року №НТ 211004 [PERSON] було надано статус безробітного відповідно до ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 року №5067-VI у редакції, чинній на момент перебування особи на обліку. Наказом від 08.10.2021 року №НТ 211008 відповідно до ч.1 ст.22, ч.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 р. №1533-ІІІ у редакції, чинній на момент перебування особи на обліку [PERSON] було призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю протягом 270 календарних днів, починаючи з 04.10.2021 року, тобто виплата допомоги по безробіттю була призначена на період з 04.10.2021 р. по 30.06.2022 р. Актом розслідування страхового випадку та обгрунотованості виплати матеріального забезпечення №13 від 21.03.2022 р. було встановлено факт працевлаштування особи [PERSON] в період перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітного згідно договору на виконання робіт №40-ДнЕМ-Ник.РЕМ від 07.10.2021 р. Згідно протоколу засідання комісії №4 від 21.03.2022 р. було ухвалено необхідність відшкодування коштів [PERSON] у зв`язку з виявленням факту приховування особою відомостей про укладення договору на виконання робіт в період перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітного. Наказом від 21.03.2022 №НТ 220321 [PERSON] з 21.03.2022 року припинено виплату допомоги по безробіттю та реєстрацію безробітного, а також прийнято рішення про повернення коштів, незаконно отриманих як допомога по безробіттю, у встановленому порядку відповідно до ч.3 ст.36 Закону №1553-ІІІ. За період з 04.10.2021 р. по 20.03.2022 р. [PERSON] було нараховано допомогу по безробіттю на загальну суму 5548,38 грн. [PERSON] була працевлаштована з 07.10.2021 р., а оскільки період повернення коштів починається з дня порушення особою законодавства, то періодом, за який відповідач має повернути незаконно отримані кошти, є період з 07.10.2021 року по 20.03.2022 р. За період з 04.10.2021 р. по 07.10.2021 р. [PERSON] нараховано та виплачено допомогу по безробіттю в сумі 96,77 грн. З метою уникнення збільшення дебіторської заборгованості з відомості виплат було вилучено кошти в сумі 1645,16 грн., нараховані за період з 01.02.2022 р. по 20.03.2022 р. та не перераховані на банківський рахунок [PERSON] . Після цього загальна заборгованість складає 5548,38 грн. 96,77 грн. 1645,16 грн. =3806,45 грн. за період з 07.10.2021 р. по 31.01.2022 р. [PERSON] приховала від центру зайнятості той факт, що вона була працевлаштована в АТ «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» з 07.10.2021 р. по 07.09.2022 р. згідно договору №40-ДнЕМ-Ник.РЕМ від 07.10.2021 р., а тому як зайняте населення не мала права мати статус безробітного, перебувати на обліку в центрі зайнятості як безробітний та отримувати допомогу по безробіттю відповідно до ст.4, ст.42 Закону №5067-VI. В своїй заяві від 04.10.2021 р. [PERSON] особистим підписом підтверджує, що вона ознайомлена з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг. 08.10.2021 р. було складено та [PERSON] особисто підписано індивідуальний план працевлаштування безробітного, згідно п.4.2.7 якого він зобов`язується інформувати центр зайнятості про обставини, що впливають на припинення реєстрації безробітного, у разі необхідності та відповідно до законодавства повертати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг. Таким чином, [PERSON] , перебуваючи на обліку в центрі зайнятості, порушила вимоги п.2 ст.36 Закону №1533-ІІІ, а саме: не надала до центру зайнятості відомості про своє працевлаштування. Отже, [PERSON] незаконно отримала допомогу по безробіттю в розмірі 3806,45 грн., що є коштами Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. 06.04.2022 р. [PERSON] було направлено претензію про повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю. Відповідач проти претензії не заперечувала і починаючи з квітня 2022 року частинами сплачувала заборгованість. За період з 19.04.2022 р. по 01.02.2023 р. [PERSON] було повернуто кошти в розмірі 2377 грн. Після часткової сплати відповідачем коштів залишок заборгованості складає 3806,45 грн. 2377 грн.=1429,45 грн. 09.02.2023 р. відповідачу було направлено лист про реорганізацію Нікопольського міськрайонного центру зайнятості та зміну реквізитів для сплати заборгованості. 09.06.2023 р. відповідачу направлено претензію про необхідність повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю. Конверт з претензією особисто вручено [PERSON] 03.07.2023 р., копія рекомендованого повідомлення додається. Відповідь від боржника на претензію відсутня. 15.03.2024 р. відповідачу знову направлено претензію про повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю. Відповідь від боржника на претензію відсутня. 18.09.2024 р. відповідачу повторно направлено претензію про необхідність повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю та повідомлення про подальше звернення до суду у разі несплати заборгованості добровільно. Конверт з претензією особисто вручено [PERSON] 26.09.2024 р., копія рекомендованого повідомлення додається. Відповідь від боржника відсутня. Зв`язатись з [PERSON] за телефоном, який вказано в персональній картці, не виявилось можливим. На даний час [PERSON] добровільно заборгованість не сплачена. Ухвалою про відкриття провадження від 08.01.2025 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Вказана ухвала з копією позову та додатками до нього була направлена за зареєстрованим місцем проживання відповідача (а.с.52), до суду повернувся конверт з копією цієї ухвали, як не вручений у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а.с.58). Ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, вважається доставленою. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України «Про зайнятість населення» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» страхування на випадок безробіття здійснюється за принципом, зокрема, обов`язковості страхування на випадок безробіття всіх працюючих на умовах трудового договору (контракту) та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, за цивільно-правовим договором, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - підприємців, а також добровільності такого страхування громадянами України, які працюють за межами України, членами особистого селянського та фермерського господарства, якщо вони не є найманими працівниками. За приписами ст.ст. 5, 6 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» страхуванню на випадок безробіття підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, включаючи тих, які проходять альтернативну (невійськову) службу, а також тих, які працюють неповний робочий день або неповний робочий тиждень, та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи - підприємці. Право на забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього Закону має також молодь, яка закінчила або припинила навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних і вищих навчальних закладах, звільнилася із строкової військової або альтернативної (невійськової) служби і яка потребує сприяння у працевлаштуванні на перше робоче місце у разі реєстрації в установленому порядку відповідних осіб як безробітних. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування; безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Як вбачається з матеріалів справи, 04.10.2021 року [PERSON] звернулась до Нікопольського міськрайонного центру зайнятості в пошуку роботи. Відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» (в редакції чинній на момент звернення до Управління) статусу безробітного може набути: 1) особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи; 2) особа з інвалідністю, яка не досягла встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності або соціальну допомогу відповідно до законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» та «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю»; 3) особа, молодша 16-річного віку, яка працювала і була звільнена у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, зокрема припиненням або перепрофілюванням підприємств, установ та організацій, скороченням чисельності (штату) працівників. Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних\~у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно з Витягом з наказів про прийняті рішення по особі, [PERSON] , ПК № 048321100400019, Наказом від 04.10.2021 року № НТ211004, їй надано статус безробітного, Наказом від 08.10.2021 року № НТ211008 призначена допомога по безробіттю з 04.10.2021 року по 30.06.2022 року, Наказом від 08.10.2021 року № НТ211008 розпочато (поновлено) виплату допомоги по безробіттю відповідно до ст..22 ЗУпЗДССВБ з 04.10.2021, Наказом від 21.03.2022 №НТ220321 припинено виплату допомоги по безробіттю з 21.03.2022 року, Наказом від 21.03.2022 року № НТ220321 (затверджено) припинити реєстрацію безробітних, Наказом від 22.03.2022 року № НТ220322 (затверджено) повернути кошти у встановленому порядку відповідно до ч.3 ст.36 ЗУ пЗДССВБ. Згідно з ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. У разі припинення професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією (спеціальністю) із застрахованих осіб стягується сума витрат на професійну підготовку, перепідготовку або підвищення кваліфікації. Як вбачається з матеріалів справи в період з 07.09.2022 року по 07.09.2022 року, [PERSON] перебувала у трудових відносинах з АТ «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» про що свідчить договір на виконання робіт №40-ДнЕМ-Ник.РЕМ від 07.10.2021 року (а.с.38-40). Тобто, в даному випадку, наявні обставини, що відповідач саме в зазначений період не мала права мати статус безробітного та перебувати на обліку в центрі зайнятості як безробітний, відповідно до ст.4\~ст.43 ЗУ «Про зайнятість населення». Крім цього, 04.10.2021 року [PERSON] було повідомлено та ознайомлено з умовами і тривалістю призначення допомоги, про що свідчить її особистий підпис в заяві (а.с.28). 06.04.2022 р. [PERSON] було направлено претензію про повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю. Відповідач проти претензії не заперечувала і починаючи з квітня 2022 року частинами сплачувала заборгованість. За період з 19.04.2022 р. по 01.02.2023 р. [PERSON] було повернуто кошти в розмірі 2377 грн. Після часткової сплати відповідачем коштів залишок заборгованості складає 3806,45 грн. 2377 грн.=1429,45 грн. 09.02.2023 р. відповідачу було направлено лист про реорганізацію Нікопольського міськрайонного центру зайнятості та зміну реквізитів для сплати заборгованості. 09.06.2023 р. відповідачу направлено претензію про необхідність повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю. Конверт з претензією особисто вручено [PERSON] 03.07.2023 р., копія рекомендованого повідомлення додається. Відповідь від боржника на претензію відсутня. 15.03.2024 р. відповідачу знову направлено претензію про повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю. Відповідь від боржника на претензію відсутня. 18.09.2024 р. відповідачу повторно направлено претензію про необхідність повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю та повідомлення про подальше звернення до суду у разі несплати заборгованості добровільно. Конверт з претензією особисто вручено [PERSON] 26.09.2024 р., копія рекомендованого повідомлення додається. Відповідь від боржника відсутня. Зв`язатись з [PERSON] за телефоном, який вказано в персональній картці, не виявилось можливиМ. На даний час [PERSON] добровільно заборгованість не сплачена. Відповідно до п.18 ч.2\~ст.22 Закону України «Про зайнятість населення», Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженого\~наказом Міністерства праці та соціальної політики, Державної податкової служби України № 60/62 від 13.02.2009 року, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи, відповідно до покладених на них завдань, проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників. Для проведення перевірки центри зайнятості взаємодіють з Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України, шляхом обміну інформацією про отримані особами, які перебувають на обліку в державній службі зайнятості як безробітні, доходи від провадження підприємницької діяльності, виконання робіт за трудовим договором, у тому числі за сумісництвом, під час роботи за кордоном, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами (п.4 Порядку). Відповідно до ч.1\~ст.4 Закону України «Про зайнятість населення»\~(в редакції від 01.01.2016 року чинної на момент надання відповідачу статусу безробітного), до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Пунктом 7 ч.1\~ст.1 Закону України «Про зайнятість населення»\~визначено, що зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або в іншій формі, а також діяльність членів однієї сім`ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб`єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. Згідно ч.3 ст.3 вищевказаного Закону України, зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентується трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом. Відповідно до п.2 ч.1\~ст.1 Закону України «Про зайнятість населення», безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Згідно п.1 ч.1\~ст.43 вказаного Закону, статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Також п.8 ч.1\~ст.45 Закону України «Про зайнятість населення», реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг. Відповідно до ч.2\~ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»\~застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно ч. 3\~ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»\~сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно з п. 4 ч. 2\~ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення»\~зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у ч. 1\~ст. 45 цього Закону\~(зокрема, зайнятість особи). Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 45 Закону, з інших підстав, передбачених порядком реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, припиняється реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції. Відповідно до абз. 4 п.п. 1 п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 20.03.2013 р., центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг). Згідно п. 2 ч. 1 Розділу V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого\~наказом Міністерства соціальної політики України №613 від 15.06.2015 р. та зареєстрованого Міністерством юстиції України 09.07.2015 р. за №821/27266, виплата допомоги по безробіттю припиняється в разі припинення реєстрації безробітного з підстав, передбачених Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 р. № 198\~(з дня припинення реєстрації або в разі невідвідування без поважних причин центру зайнятості). Отже, судом встановлено, що відповідачем було укладено з АТ «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» договір на виконання робіт №40-ДнЕМ-Ник.РЕМ від 07.10.2021 при цьому, відповідач дій щодо повідомлення Нікопольського міськрайонного центру зайнятості не вчинила та факт свого працевлаштування приховала. Разом з тим, підставою припинення статусу безробітного, виплати допомоги по безробіттю та повернення допомоги по безробіттю є факт укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг). Факт отримання чи неотримання відповідачем коштів, в якості винагороди не змінює його обов`язку повідомити центр зайнятості про обставини, що впливають на умови виплати йому забезпечення. Суд звертає увагу на вказані норми закону та враховує, що наведені норми припинення виплати допомоги по безробіттю та зняття безробітних з обліку пов`язують із укладенням ними цивільно-правового договору, предметом якого є надання послуг за винагороду. Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно вимог ст.ст.76,\~77,\~79,\~80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що укладення застрахованою особою, яка має статус безробітної, цивільно-правового договору є обставиною, що впливає на умови виплати допомоги по безробіттю, тому неповідомлення цією особою центру зайнятості про виникнення вказаної обставини свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та відповідно до частини третьої\~статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»\~є підставою для стягнення із відповідача на користь позивача суми виплаченого забезпечення за період з 07.10.2021 року по 20.03.2022 року в розмірі 1429 грн. 45 коп., тим самим задовольнивши позовні вимоги позивача. Крім цього, у відповідності до\~ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028 грн. 00 коп., сплачені останнім при подачі позову до суду (а.с.1). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved