Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

Позиції сторін ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» у червні 2025 року звернулося до Охтирського міськрайонного суду Сумської області із указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 28.06.2022 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] був укладений електронний договір № 5730835 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 15000,00 грн на строк 360 днів (до 23.06.2023) з умовою сплати процентів за зниженою процентною ставкою у розмірі 0,020% на день, стандартною процентною ставкою у розмірі 1,99 % на день, та періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. 12.06.2025 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області матеріали справи передано до Тростянецького районного суду Сумської області за підсудністю. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало відповідачу кредит у розмірі 15000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . 25.11.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» було укладеного договір факторингу № 27.11/23-Ф, відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передало (відступило) ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимоги, зокрема до [PERSON] . Позивачем було нараховано відповідачу проценти за 60 календарних днів в розмірі 17906,40 грн. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача за кредитним договором перед позивачем не сплачена і становить 59119,18 грн, яка складається з наступного: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 14997,02 грн; нарахованих процентів у розмірі 26215,76 грн, а також нарахованих позивачем процентів за 99 календарних днів у розмірі 13790,70 грн. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд стягнути на користь позивача із [PERSON] суму заборгованості в розмірі 59119,18 грн, сплачений судовий збір в сумі 2442,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. Представниця відповідача Петренко О.М. надіслала до суду пояснення, у яких зазначила, що вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивач надав до суду кредитний договір, який не має підпису сторін, відсутній факт передачі кредитних коштів відповідачу, а тому позивачем не підтверджено використання [PERSON] кредитних коштів. Пояснення надані поза межами часу встановленого для надання відзиву. Але викладена інформація врахована судом при підготовці рішення як позиція відповідача. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 04.07.2025 відкрито провадження у даній справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін та призначено судовий розгляд на 30.07.2025 22.07.2025 заяву про вступ у справу у якості представника відповідача подала адвокат Петренко Олена Миколаївна. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але у позовній заяві зазначив, що просить провести розгляд справи без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. У зв`язку з першою неявкою відповідача протокольною ухвалою розгляд справи відкладено на 10.09.2025. Згідно з довідкою секретаря судового засідання від 10.09.2025 про відрядження судді, розгляд справи відкладено до 20.10.2025. У зв`язку з неявкою відповідача протокольною ухвалою розгляд справи відкладено на 23.10.2025. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором, позов підлягає частковому задоволенню. Фактичні обставини, установлені судом та мотиви суду Судом установлено, що 28.06.2022 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] був укладений договір № 5730835 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 15000,00 грн на строк 360 днів з умовою сплати процентів за зниженою процентною ставкою у розмірі 0,020% на день, стандартною процентною ставкою у розмірі 1,99 % на день, та періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Також сторони погодили графік платежів, що відображено у таблиці загальної вартості кредиту, який є додатком № 1 до договору (а.с. 16-21, 21зв.). Зазначений договір був укладений між сторонами у формі електронного документа з відповідним електронним підписом позичальника за допомогою одноразового ідентифікатора. Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (частина 1, 2 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Із врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу статті 12 цього Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно зі статтею 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Отже, зі змісту кредитного договору вбачається, що у ньому визначені основні істотні умови, характерні для такого виду договору, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник [PERSON] погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Наданий позивачем до кредитного договору паспорт споживчого кредиту суд не приймає як складову частину вказаного кредитного договору, зважаючи на те, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Такі висновки суду щодо застосування норм права відповідають висновкам Верховного Суду викладеним у постанові у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 року у справі № 393/126/20. Відтак, зміст укладеного сторонами договору та умови кредитування відображені в договорі про надання споживчого кредиту № 5730835 від 28.06.2022, який підписав [PERSON] . На виконання умов зазначеного кредитного договору, 28.06.2022 ТОВ «АВЕНТУС Україна» було перераховано кошти у розмірі 15000,00 грн на банківську картку № [NUMBER] емітовану на ім`я [PERSON] (а.с. 75зв.-76). Отже ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання за договором виконало та надало відповідачу кредит у розмірі 15000,00 грн. 27.11.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» було укладено договір факторингу №27.11/23-Ф, відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема до [PERSON] за кредитним договором № 5730835 від 28.06.2022, в якому 14997,02 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 26215,76 грн - сума заборгованості за відсотками(а.с. 42, 79-83). Суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] отримав кошти у сумі 15000 грн згідно договору про надання споживчого кредиту № 5730835 від 28.06.2022, а також вірними є нарахування процентів ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» у розмірі 11382,82 грн. Як зазначалося у позовній заяві та за розрахунком заборгованості ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за договором № 5730835 про надання споживчого кредиту від 28.06.2022 за 115 календарних днів (25.10.2022 року по 23.12.2022 року) на суму основного боргу [PERSON] за укладеним договором, що становить 15000,00 грн, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було нараховано за процентною ставкою 1,99% відсотки за користування грошовими коштами в сумі 17906,40 грн (а.с. 28-41). Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною 2 статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини 1 статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини 2 статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини 1 статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16, провадження № 12-142гс19, від 03 листопада 2020 року у справі № 921/315/18. Виникнення права вимоги до [PERSON] у ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» вказаної заборгованості, в тому числі і заборгованості за нарахованими ним же процентами за період з 25.10.2022 року по 23.12.2022 року в розмірі 17906,40 грн, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» обґрунтовувало умовами договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024 року, укладеного з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА». Умовами укладеного між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» і ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» договору факторингу № 27.11/23-Ф від 27.11.2023 року не визначено передання майбутньої грошової вимоги за договором № 5730835 про надання споживчого кредиту від від 28.06.2022, укладеним між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] . Також договором факторингу не передбачено права фактора нараховувати боржникам проценти за користування кредитом на підставі кредитного договору. З огляду на вказане, суд не вбачає підстав для задоволення вимог ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» в частині стягнення заборгованості за нараховані ним відсотки за період з 25.10.2022 року по 23.12.2022 року в розмірі 17906,40 грн. Судові витрати Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями частини 1 статті 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги судом задоволені частково на 69,71 %, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на оплату судового збору в розмірі 1688,65 грн (2422,40*69,71%). Що стосується вимоги про стягнення 10000,00 грн витрат на правничу допомогу, то суд дійшов наступного висновку. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн, суд враховує таке. Представник позивача [PERSON] у обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав: договір про надання правничої допомоги №10/07-2023 від 10.07.2023; звіт про надання правової допомоги від 04.07.2024; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 13, 54, 77-78). Указані докази підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 10000,00 грн. Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п.95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Дослідивши надані представником позивача докази понесених витрат на професійну правничу допомогу суд вважає, що заявлений представником позивача розмір витрат на правничу допомогу є завищеним зважаючи на таке. На підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом було проведено: збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором № 5730835 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] ; складення позовної заяви в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № 5730835 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] ; подання до суду позовної заяви в інтересах клієнта (а.с. 13). Суд вважає, що вартість правничих послуг є завищеною, оскільки дана справа незначної складності, наявна стала судова практика щодо вирішення спорів пов`язаних зі стягненням кредитної заборгованості, тому її складання не вимагає значного часу. Зважаючи на обсяг наданих правничих послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності правничих послуг, а також розумності їхнього розміру, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до суми 4000 грн. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат.

Outcome: partial