Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

Зміст позовних\~вимог та\~позиції учасників\~справи У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» (далі ТОВ «ВІН ФІНАНС») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що 12 жовтня 2018 року між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі - ТОВ «Авентус Україна») укладено договір про надання фінансового кредиту № 356790, у електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та перерахувало на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти. У свою\~чергу позичальник\~не виконав\~умови кредитного\~договору щодо\~повернення кредитних\~коштів,\~внаслідок чого\~виникла заборгованість,\~ загальний\~розмір якої\~становить15\~320\~грн,\~з яких:\~ тіло кредиту 4 000 грн, заборгованість по відсотках за користування кредитом - 2 160 грн, сума пені і штрафу 9\~160 грн. 12 квітня 2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», яке 25 липня 2024 року змінило назву на ТОВ «ВІН ФІНАНС», укладено договір факторингу №1, на підставі якого відбулося відступлення права вимоги, в тому числі за договором № 356790 на підставі реєстру прав вимоги №13 від 18 лютого 2019 року, за яким ТОВ «ВІН ФІНАНС» набуло прав кредитора відносно відповідача. Також позивач просить стягнути із відповідача інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 23 лютого 2019 року до 23 лютого 2022 року у розмірі 3\~349,94 грн, та 3 % річних за період з 23 лютого 2019 року до 23 лютого 2022 року у розмірі 1\~380,06 грн. З урахуванням викладеного позивач просив стягнути з [PERSON] \~ заборгованість у загальному розмірі 20 050 грн, а також судові витрати у виді судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Представник позивача ТОВ «ВІН ФІНАНС» у судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві вказав про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов, заяви про розгляд справи у її відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подала. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлена шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Судова повістка вручена. Вказані обставини\~та норми\~статті 223\~ ЦПК\~України вказують\~на наявність\~підстав для\~ розгляду\~справи без\~участі сторін,\~а також\~для ухвалення заочного рішення. Процесуальні дії у справі 05 вересня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 02 жовтня 2025 року розгляд справи відкладено у зв`язку із неявкою відповідача у судове засідання. Фактичні обставини справи, встановлені судом 12 жовтня 2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 356790 (далі Договір), який позичальником підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором А764089, відповідно до умов якого товариство надає клієнту грошові кошти в розмірі 4\~000 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом (пункт 1.1 Договору) (арк. спр. 9-11,12). Сторони погодили фіксовану процентну ставку за користування кредитом: 0,01 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом (3,65 % річних) у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору (п. 1.2, 1.2.1 Договору). Строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором. Кредит надається строком на 30 днів (п.1.4 Договору). Сукупна вартість кредиту складає 100,30 % від суми кредиту (у процентному виразі) або 4012,00 грн (у грошовому виразі) та включає в себе: 1.3.1. проценти (відсотки) за користування кредитом 0,30 % від суми кредиту (у процентному виразі) або 12,00 грн (у грошовому виразі) (п. 1.3, 1.3.1 Договору). Кредит надається шляхом: перерахування Товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок Клієнта. Здійснення грошового переказу на ім`я Клієнта через внутрішньодержавні платіжні системи (арк. спр.1.5 - 1.5.2 Договору). Клієнт має право ініціювати продовження строку користування кредитом. Для цього він зобов`язаний у повному обсязі сплатити нараховані на дату продовження (пролонгації) проценти за користування кредитом, а також пеню та штраф (у разі наявності). У такому разі та за умови, що залишок тіла кредиту складає не менше ніж 400,00 гривень 00 копійок, строк користування кредитом автоматично продовжується (пролонгується) з дати внесення необхідної суми грошових коштів на такий самий строк і на таких самих умовах (при цьому укладання додаткового договору не потребується) (п. 1.6 Договору). Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за фактичну кількість календарних днів користування кредитом (п.3.2 Договору). У разі порушення Клієнтом строків виконання зобов`язань за Договором та у разі, якщо встановлена підпунктом 1.2.1 пункту 1.2 цього Договору процентна ставка за користування кредитом менша ніж 1.8 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству процент за користування кредитом у розмірі 1.8 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня користування кредитом у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору. При цьому Клієнт розуміє та надає згоду Товариству, що така зміна процентної ставки не є односторонньою зміною умов договору (п. 3.4 Договору). У разі порушення Клієнтом строків виконання зобов`язань за Договором та у разі, якщо встановлена підпунктом 1.2.1 пункту 1.2 цього Договору процентна ставка за користування кредитом менша ніж 1.8 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству процент за користування кредитом у розмірі 1.8 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня користування кредитом у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору. При цьому Клієнт розуміє та надає згоду Товариству, що така зміна процентної ставки не є односторонньою зміною умов договору (п.3.5 Договору). Графіком розрахунків доведено до відома [PERSON] інформацію про загальну вартість кредиту, суму процентів за користування кредитом (арк. спр. 11 на звороті). ТОВ «Вей Фор Пей» повідомило ТОВ «Авентус Україна» про успішне перерахування коштів на платіжні карти клієнтів за списком, в тому числі 12 жовтня 2018 року перераховано на платіжну карту № № [NUMBER] кошти у сумі 4 000 гривень, отримувачем за яким є [PERSON] (арк. спр. 13-19, 31-33). 12 квітня 2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», яке у подальшому змінило назву на ТОВ «ВІН ФІНАНС», укладено договір факторингу №1 (далі - Договір факторингу), відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» зобов`язався відступити ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» зобов`язалось їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Авентус Україна». Право вимоги переходить від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на день підписання відповідного Реєстру прав вимоги (п. 4.1 Договору факторингу) (арк.спр.24-26). Відповідно до додаткової угоди №12 від 18 лютого 2019 року до договору факторингу №1 від 12 квітня 2018 року, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», яке у подальшому змінило назву на ТОВ «ВІН ФІНАНС», сторони договору дійшли згоди продовжити строк дії договору факторингу до 01 квітня 2019 року, або до повного виконання обов`язку з боку сторін (арк. спр.27). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 13 від 18 лютого 2019 року до договору факторингу № 1 від 12 квітня 2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», яке у подальшому змінило назву на ТОВ «ВІН ФІНАНС», набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №356790 в загальному розмірі 6 160 гривень, з яких: 4 000 гривень - заборгованість за основною сумою боргу; 2 160 грн - заборгованість за відсотками (арк. спр. 28-29). З даних довідки виданої ТОВ «Авентус Україна» від 03 квітня 2025 року вбачається, що розрахунки за договором факторингу № 1 від 12 квітня 2018 року з додатками до нього проведенні в повному обсязі (арк. спр. 30). Зміна найменування ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС» підтверджується протоколом №1706 загальних зборів від 25 липня 2024 року, наказом про зміну назви №55-к від 25 липня 2024 року (арк. спр.43,44). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Стосовно правонаступництва за зобов`язаннями. Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Наявними у\~матеріалах справи\~доказами \~підтверджується та\~сторонами не\~спростовано факт\~ \~переходу права\~грошової вимоги відпервісного кредитора ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ВІН ФІНАНС» за договором про надання фінансового кредиту № 356790 від 12 жовтня 2018 року, укладеними між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] . Стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до частин першої, третьої статті 509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з статтею 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з\~частиною першою\~статті 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. У статті 3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Суд установив, що між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» було укладено договір про надання фінансового кредиту № 356790 від 12 жовтня 2018 року в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем). 12 жовтня 2018 року кредитні кошти у розмірі 4\~000 грн були перераховані відповідачу, про що свідчить повідомлення ТОВ «Вей Фор Пей». Отже, факт отримання відповідачем коштів у ТОВ «Авентус Україна» суд вважає доведеним. У подальшому позивач ТОВ «ВІН ФІНАНС» набув права грошової вимоги до боржника [PERSON] \~за вказаним договором про споживчий кредит. Відповідно до умов договору ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачу кошти в сумі 4 000 грн строком на 30 днів. Разом з тим, строк кредитування був продовжений на 30 днів (до 04 грудня 2018 року) у порядку та на умовах, визначених пунктом 1.6 договору, оскільки на дату пролонгації 04 листопада 2018 року відповідач оплатила в повному обсязі проценти за користування кредитом (9 грн 60 коп). Відповідач в порушення умов укладеного договору, своєчасно не повернула кредитні кошти та не сплатила відсотки за користування кредитом у повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість за тілом кредиту 4 000 грн та за процентами, нарахованими за період з 05 листопада 2018 року до 04 грудня 2018 року 2 160 грн, які нараховані у межах строку договору (пролонгації) за відсотковою ставкою визначеною п. 3.4 Договору, а саме 1,80% від суми кредиту за день користування кредитом, що становить 72 гривні за день (72 грн х 30 днів = 2\~160 грн). Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. Вказаний розмір заборгованості відповідач не спростував, доказів про належне виконання умов договору не надав. Отже, вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача. Щодо вимог про стягнення неустойки суд зазначає наступне. Частинами першою, третьою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Встановлення строку дії кредитного договору має важливе значення для правильного вирішення справи з огляду на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, постанови Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 754/5040/16-ц, від 31 липня 2024 року у справі №161/11703/22, від 09 вересня 2024 року у справі № 463/2517/22, від 11 вересня 2024 року у справі № 760/4790/23). Суд встановив, що строк дії договору з урахуванням пролонгації сплив 04 грудня 2018 року. Відтак право на нарахування відсотків за користування кредиту та неустойки (штрафу, пені) є припиненим після припинення строку договору. Натомість у подальшому інтереси позикодавця забезпечуються положеннями статті 625 ЦК України. Отже, позовні вимоги про стягнення штрафу та пені за період з 05 грудня 2018 року до 18 лютого 2019 року не відповідають закону, а тому задоволенню не підлягають. Щодо вимог про стягнення в порядку статті 625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач просив стягнути із відповідача суму інфляційних втрат за період з 23 лютого 2019 року до 23 лютого 2022 року з урахуванням розміру заборгованості 15320 грн. Натомість суд встановив, що прострочена заборгованість відповідача становить 6160 грн. Таким чином сума інфляційних втрат, з урахуванням меж позовних вимог, становить 6160 х 1,21866 - 6160=1346,95 грн. Розмір 3 відсотки річних за вказаний період становить 554,91 грн, а саме: за період з 23 лютого 2019 року до 31 грудня 2019 року - 6160 х 3% х312 : 365=157,97 грн; за період з 01 січня 2020 року до 31 грудня 2020 року - 6160 х 3% х 366 : 365=184,80 грн; за період з 01 січня 2021 року до 31 грудня 2021 року - 6160 х 3% х 365 : 365=184,80 грн; за період з 01 січня 2022 року до 23 лютого 2022 року - 6160 х 3% х 54 : 365=27,34 грн. Відтак суд вважає, що позов є частково обґрунтованим, позовні вимоги є частково доведеними, а тому із відповідача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 8061,86 грн, з яких:\~ тіло кредиту 4 000 грн, заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 2\~160 грн, інфляційні втрати - 1346,95 грн, 3% річних - 554,91 грн. Оскільки не подана заява про застосування строку позовної давності, відсутні підстави для вирішення судом заяви позивача щодо поважності причин пропущення позовної давності. Розподіл судових витрат Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5\~000 грн та судового збору, сплаченого за подання позовної заяви в електронній формі з використанням системи «Електронний суд» у розмірі 2\~422,40,20 грн. Позивачем ТОВ\~ \~«Фінансова компанія\~«Довіра та\~Гарантія» (після\~зміни найменування\~ТОВ «Він\~Фінанс» в\~ особі\~директора Романенка\~М.Е.\~22\~березня 2024року укладено договір про надання правничої допомоги №33 з Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», а згодом додаткову угоду до нього від 22 березня 2024 року, якою зокрема доповнено предмет договору, а саме АБ зобов`язалось здійснити захист інтересів клієнта у справі по стягненні кредитної заборгованості із [PERSON] (арк. спр.34-36,37). Відповідно до детального опису виконаних робіт згідно договору №33 від 22 березня 2024 року, акту про підтвердження факту надання правничої допомоги від 27 серпня 2025 року, Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» надані послуги, пов`язані із підготовкою позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вартість послуг - 5 000 гривень (арк. спр. 38,39). Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі N 904/1907/15). Суд враховує, що справа є малозначною, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у таких справах є майже типовими та фактично шаблонними, а обсяг наданих доказів є невеликим, участі в судового засіданні представник позивача не брав, а тому суд вважає, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн є розумним, співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі. Враховуючи часткове задоволення позову, те що позовна заява\~подана в\~електронній формі,\~що є\~підставою для\~застосування \~коефіцієнта 0,8\~для пониження\~відповідного розміру\~ставки судового\~збору , відповідно до частини першої, пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 974,05 грн (8061,86 х 100 : 20 050 = 40,21 х 2422,40 : 100 = 974,05) та 2\~010,50 грн витрат на професійну правничу допомогу (5 000 : 100 х 40,21 = \~2010,50).

Outcome: partial