Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника, адвоката Галкіна В.Л., 20 серпня 2025 року звернувся до суду із цим позовом про стягнення з ТОВ "Шляхбуд Тростянець" на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 11 лютого 2025 року до 13 червня 2025 року в розмірі 44651,30 грн з нарахуванням компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму 90414,29 грн за весь час затримки виплати за період з 11 лютого 2025 року до 13 червня 2025 року.\~Свої вимоги\~мотивує тим,\~що він\~уперіод з 03 квітня 2019 року до 11 лютого 2025 року працював у ТОВ «Шляхбудтростянець», відповідач допустив порушення трудового законодавства в частині своєчасності виплати заробітної плати, станом на дату його звільнення заборгованість складала 90414,29 грн. Добровільно вказану заборгованість роботодавець не виплачував, у день звільнення не здійснив повний розрахунок. Судовим наказом Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 березня 2025 року у справі 583/972/25 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхбуд Тростянець» (юридична адреса: вул. Благовіщенська, буд. 58, м. Тростянець Охтирського району Сумської області, 42600, код ЄДРПОУ 42168309) на його користь заборгованість за нарахованою, але невиплаченою заробітною платою, в сумі 90 414,29 грн (дев`яносто тисяч чотириста чотирнадцять гривень 29 копійок). На виконання вказаного судового наказу відповідач здійснив виплату заборгованості заробітної плати, яка належала виплаті при звільненні 13 червня 2025 року. Таким чином, загальний час затримки повного розрахунку при звільнені склав 89 робочих днів. Тому вважає, що за вказаний час затримки повного розрахунку при звільнені відповідач згідно з вимогами трудового законодавства зобов`язаний сплатити йому середній заробіток у сумі 44651,30 грн, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Позивач та його представник в судове засідання не прибули, 27 жовтня 2025 року від представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи /а.с. 87/. Відповідач в судове засідання повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неприбуття до суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав /а.с. 28, 86/. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін в порядку заочного розгляду справи на підставі зібраних у справі доказів, відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням\~ст. 282 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК\~України не здійснювалось. Згідно із ч. 1\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з 03 квітня 2019 року до 11 лютого 2025 року [PERSON] працював на посаді слюсарем-ремонтником у ТОВ «Шляхбуд Тростянець», 11 лютого 2025 року позивача було звільнено з роботи за угодою сторін згідно з п. 1\~ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки позивача серії [NUMBER] , заповненої 14 квітня 1988 року /а.с. 9-13/. Судовим наказом у справі № 583/972/25 за заявою адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича, який діє в інтересах [PERSON] , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхбуд Тростянець» про видачу судового наказу, щодо стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхбуд Тростянець» /юридична адреса: вул. Благовіщенська, буд. 58, м. Тростянець Охтирського району Сумської області, 42600, код ЄДРПОУ 42168309/ на користь [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , рнокпп [NUMBER] , заборгованість за нарахованою, але невиплаченою заробітною платою в сумі 90414,29 грн /дев`яносто тисяч чотириста чотирнадцять гривень 29 копійок/. Також цим судовим наказом було встановлено, що відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхбуд Тростянець» № 9 від 25 лютого 2025 року заборгованість по виплаті заробітної плати [PERSON] станом на дату звільнення 11 лютого 2025 року складає 90414,29 грн, яка складається із невиплаченої заробітної плати 88469,79 грн та компенсації відпустки 1944,50 грн. Судовий наказ набув чинності 02 квітня 2025 року /а.с. 14 зворот 15/. Відповідно до\~виписки АТ\~КБ «ПриватБанк» 13 червня 2025 року відповідач виплатив позивачу суму заборгованість за нарахованою, але невиплаченою заробітною платою в сумі 90414,29 грн /дев`яносто тисяч чотириста чотирнадцять гривень 29 копійок. Статтею 43 Конституція України\~встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України\~встановлено обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно із ч.1 ст.117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, за положеннями ст.117 КЗпП України\~обов`язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини за невиплату належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої\~ст. 117 КЗпП України. Відповідно до пункту 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117КЗпП\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Судом встановлено, що при звільненні позивача відповідач свій обов`язок із проведення з працівником розрахунку не здійснив, на виконання судового наказу відповідач 13 червня 2025 року виплатив позивачу суму заборгованість за нарахованою, але невиплаченою заробітною платою в сумі 90414,29 грн /дев`яносто тисяч чотириста чотирнадцять гривень 29 копійок, що підтверджується випискою АТ КБ «ПриватБанк» /а.с. 14/, а тому є підстави для застосування до відповідача відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, передбачену\~ст. 117 КЗпП України. Згідно з п.6 постанови Пленуму Верховного суду України від 24грудня 1999 року №13«Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~за своєю структурою заробітна плата складається: з основної - винагороди за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норм часу, виробітку, обслуговування, посадових обов`язків); із додаткової - винагороди за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці (доплати, надбавки, гарантійні й компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій); а також із заохочувальних та компенсаційних виплат - винагороди за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційних та інших грошових і матеріальних виплат, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад установлені цими актами норми. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 24грудня 1999 року №13«Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117КЗпП України\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. З матеріалів справи вбачається, що отримавши копію позовної заяви, відповідач не скористався своїм правом подати до суду відзив на позовну заяву, в судовому засіданні участі не брав, заперечень проти позову не висловлював, про причини затримки розрахунку з позивачем суд не повідомляв. Тобто відповідач, як роботодавець, не заперечив своєї вини у порушенні строків виплати заборгованості із заробітній платі, жодних належних доказів, що підтверджують обставини, які виключають його вину у несвоєчасному розрахунку з працівником до суд не подавав. Відповідно до роз`яснень, які надані Верховним судом України в постанові Пленуму № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» у разі застосування ст.117 КЗпП України\~перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Середньоденна заробітна плата для розрахунку середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку визначається за правилами, встановленими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~Постановою КМУ від 08.02.1995 за № 100. Відповідно до п. 2 Порядку, у випадку нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Відповідно до п. 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Судом встановлено, що позивача звільнено 11 лютого 2025 року, повний розрахунок зі сплати заборгованості по заробітній платі здійснено 13 червня 2025 року. Для розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку суд враховує розрахунок наданий позивачем в позовній заяві, відповідно до якого розмір середньоденного заробітку позивача складає 501,70 грн. Враховуючи лист Мінсоцполітики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу в 2020 році» від 29.07.2019 №1133/0/206/19, лист Мінсоцполітики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу в 2021 році» від 12.08.2020 №3501-06/219 кількість святкових та вихідних днів, кількість робочих днів позивача з дати звільнення, тобто з 11 лютого 2025 року до 13 червня 2025 року включно складає 89 робочих днів, тому сума середнього заробітку за час затримки розрахунку складає 44651,30 грн. з розрахунку 501 грн. 70 коп. (середньоденна заробітна плата) Х 89 (кількість робочих днів з часу звільнення по день винесення рішення). Таким чином, з урахуванням відсутності заперечень відповідача, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 968,96 грн /а.с. 5/, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Як встановлено п. 2 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Outcome: approved