Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. Представник\~позивача звернувся\~до\~Новоархангельського\~районного суду\~Кіровоградської області\~з\~позовом\~про стягнення\~заборгованості\~за\~кредитним договором,\~\~пояснивши,\~що\~17.05.2024\~року\~між\~ТОВ «Слон\~Кредит»\~та [PERSON] \~укладено Договір\~про\~надання споживчого\~кредиту\~№ 1612278. Відповідно до умов кредитного договору, ТОВ «Слон Кредит» зобов`язалось надати [PERSON] \~ кредит, а останній зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до п. 1.3. Договору сума кредиту складає 5000 грн. Згідно п. 1.4. Договору строк кредиту 360 днів: з 17.05.2024 року по 12.05.2025 рік. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «Слон Кредит» надає кредит у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок [PERSON] , включаючи використання реквізитів платіжної картки [NUMBER] , яку відповідач вказав особисто під час укладення Договору. Відповідно до реквізитів Договору № 1612278 від 17.05.2024 року відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «А451». ТОВ «Слон Кредит» зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит у сумі 5000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку [NUMBER] . Оскільки ТОВ «Слон Кредит» не є банківською установою, то позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може. Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулось через систему Pay Tech на підставі укладеного Договору про організацію переказу грошових коштів № 06062022-1 від 06.06.2022 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Пейтек». ТОВ «Пейтек» було успішно перераховано грошові кошти у сумі 5000 грн на платіжну карту [NUMBER] . 24.12.2024 року ТОВ «Слон Кредит» на підставі договору факторингу № 24122024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги до [PERSON] . З 17.05.2024 року по 24.12.2024 року у відповідача перед ТОВ «Слон Кредит» утворилась заборгованість за нарахованими процентами за користування грошовими коштами у межах погодженого строку дії Договору у розмірі 16575 грн. Проте, станом на дату укладення договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024 року строк дії договору № 1612278 від 17.05.2024 року не закінчився. А тому, в межах строку дії договору у період з 25.12.2024 року по 12.05.2025 року (139 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 10425,00 грн. З огляду на це загальна сума заборгованості з нарахованих процентів складає 27000,00 грн. З урахуванням вищезазначеного, позивач просить стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» суму заборгованості 32000,00 грн, з яких сума кредиту 5000 грн, сума процентів за користування кредитом 16575 грн, нараховані позивачем проценти за 139 календарних днів 10425,00 грн, та судові витрати, а також нарахувати інфляційні втрати і 3% річних. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалами Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 26.08.2025 року було відкрито провадження у справі, призначено судове засідання та витребувано документи у АТ КБ «Приватбанк». В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив проводити розгляд справи за їх відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений в порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України, згідно зворотнього поштового повідомлення зазначено, що «адресат відсутній за вказаною адресою». В подальшому повідомлявся, шляхом розміщення 01.10.2025 року на офіційному вебпорталі «Судова влада України» оголошення про виклик особи, зареєстроване місце проживання, місцезнаходження якого не відоме. Відзив від відповідача не надходив. Враховуючи, що відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його у даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків: Судом з`ясовано, що предметом спору в даному провадженні є кредитні правовідносини. Між сторонами виникли договірні правовідносини, які регулюються умовами договору, нормами Цивільного кодексу України. Як встановлено\~в судовому\~засіданні,\~17.05.2024 року між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» № 1612278, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі - 5000,00 гривень, строком на 360 днів, дата надання кредиту 17.05.2024 року періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, з процентною ставкою 1,5 % в день. (а.с. 93-97). Відповідно до паспорту споживчого кредиту ТОВ «Слон Кредит» зобов`язалось надати [PERSON] шляхом перерахування грошових коштів за реквізитами платіжної картки, зазначеної ним, не пізніше двох календарних днів від дати підписання договору у сумі 5000 гривень строком на 360 днів, стандартна процентна ставка, відсотків річних 547,5% (1,5% в день), знижена процентна ставка, відсотків річних 520,13% (1,425% в день), тип процентної ставки фіксована (а.с. 78-79). Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулось через систему Pay Tech на підставі укладеного Договору про організацію переказу грошових коштів № 06062022-1 від 06.06.2022 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Пейтек». ТОВ «Пейтек» було успішно перераховано грошові кошти у сумі 5000 грн на платіжну карту [NUMBER] (а.с. 69-71). 24 грудня 2024 року між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та ТОВ «Слон Кредит» укладено договір факторингу № 24122024, відповідно до умов якого ТОВ «Слон Кредит» передало (відступило) ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал » за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» прийняло належні ТОВ «Слон Кредит» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, і щодо відповідача (а.с. 54-66). Відповідачу було повідомлено про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором № 1612278 від 17.05.2024 року (а.с. 80). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 24122024 від 24 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] на суму 24075,00 грн, з яких 5 000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 16575 грн заборгованість за відсотками, 2500 грн заборгованість за пенею (а.с. 86). Враховуючи, що на момент укладення договору факторингу від 24 грудня 2024 року № 24122024 між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», строк договору № 1612278 про надання споживчого кредиту від 17 травня 2024 року не сплив, позивачем було здійснено нарахування процентів за користування грошовими коштами за 139 календарних днів, з 25 грудня 2024 року до 12 травня 2025 року, в сумі 10425,00 грн (а.с. 83-84). Отже, нараховані за вказаним кредитним договором проценти становлять 27000,00 грн. Відповідно до інформації, наданої АТ КБ «Приватбанк» листом № 20.1.0.0.0/7-250902/65827-БТ від 26.08.2025 року, на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , на яку 17.06.2024 року здійснено переказ коштів в сумі 5000 грн. (а.с. 104-105). При розгляді даної заяви судом застосовані норми права. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або за Законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Як вбачається з положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Положенням ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлений договором. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Так, згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 95 Цивільного процесуального кодексу України. За змістом ст. 12 цього Закону, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Щодо нарахування інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань та 3% річних на підставі статті 625 ЦК України суд зазначає наступне. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Згідно ст. ст. 1, 10, 12 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. Частиною 1 ст. 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч. 2 ст.78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Мотиви суду. Як вбачається із матеріалів справи, 17.05.2024 між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] було укладено договір № 1612278 про надання споживчого кредиту у формі електронного документу, який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора А451. З досліджених судом доказів встановлено, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Отже, відповідач [PERSON] уклав із ТОВ «Слон Кредит» електронний договір, та підписав такий у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» заборгованості за кредитним договором № 1612278 від 17.05.2024 року. Кредитний договір діє до повного виконання клієнтом всіх грошових зобов`язань за кредитним договором. Перебіг строку кредитування починається з дати надання банком клієнту кредиту. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідачем за вищевказаним договором суду не надано, як і не надано доказів виконання належним чином та у встановлені строки зобов`язань за вказаним договором, у зв`язку з чим порушення зобов`язання визнається судом таким, що сталося з його вини. В зв`язку з чим, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими. Суд,\~з\~урахуванням\~ вищевикладеного\~вважає\~за\~необхідне стягнути\~з\~відповідача\~на користь\~позивача\~суму\~заборгованості за\~договором\~про\~споживчий кредит № 1612278 від 17.05.2024 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», яка становить 32000,00 грн., з яких: 5000,00 грн. сума кредиту, 16575,00 грн. сума процентів за користування кредитом, 10425,00 грн нараховані позивачем проценти за 139 календарних днів. Суд не знаходить підстав для задоволення позовної вимоги про зобов`язання органу (особі), який здійснюватиме примусове виконання рішення суду нарахувати інфляційні втрати та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України. Розподіл судових витрат Щодо оплати витрат на правову допомогу, суд дійшов до наступного: Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial