Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з зазначеною\~позовною заявою,\~в обґрунтування позовних вимог вказував, що 19.01.2024 він надав у борг грошові кошти відповідачу у розмірі 20000,00 грн. Відповідно до власноруч написаної розписки відповідач зобов`язався повернути кошти до 19 березня 2024 року. Незважаючи на неодноразові звернення до відповідача з вимогами про повернення грошових коштів наданих за договором позики, що підтверджується розпискою, відповідач ігнорував дані звернення та не вжив жодних дій для виконання своїх зобов`язань належним чином, тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за розпискою від 19 січня 2024 року в розмірі 20000,00 грн. Ухвалою суду від 22.01.2025 відкрито провадження по справі та постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 32). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі (а.с. 48). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку (а.с. 66), причини неявки суду не відомі, відзив на позовну заяву не надав. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.\~\~ Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 19012024, [PERSON] отримав від [PERSON] у борг грошові кошти в розмірі 20000,00 грн , які зобов`язався повернути до 19.03.2024 (а.с.29). Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Положеннями ч. 1 ст. 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс15, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Аналогічна позиція неодноразово висловлювалася і Верховним Судом у постановах від 10.12.2018 у справі № 319/1669/16, від 08.07.2019 у справі № 524/4946/16, від 12.09.2019 у справі № 604/1038/16. За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Статтею 527 ЦК України передбачено зобов`язання боржника виконати свій обов`язок, а кредитора - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, а також право кожної із сторін у зобов`язанні вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Згідно зі ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі (ч.1); якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові; у разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає (ч.2); наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Отже, зі змісту вказаних норм закону видно, що наявність у кредитора на руках оригіналу розписки, а також відсутність розписки кредитора про повернення боргу свідчить про невиконання боржником свого зобов`язання. Наявність у позивача розписки, в якій міститься інформація про отримання відповідачем в позику грошових коштів у розмірі 20000 грн, свідчить про те, що відповідач взяв на себе зобов`язання з повернення таких коштів. Сама розписка позичальника, написана в доступній для читання та зрозумілій формі. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виходячи з викладеного, встановивши, що договір позики укладено в належній простій письмовій формі, факт отримання коштів відповідачем підтверджується написаною власноруч [PERSON] борговою розпискою від 19.01.2024,\~доказів повернення\~боргу не\~надано,\~суд дійшов\~висновку про\~наявність підстав\~для задоволення\~позовних вимог\~ та\~стягнення з\~відповідач на\~користь позивача\~грошові кошти\~у розмірі\~20000,00\~грн. Крім того\~відповідно до\~положення п.1\~ч.2\~ст.\~141\~ЦПК України,\~з відповідача\~на користь\~позивача підлягає\~стягненню сплачений\~та документально\~підтверджений судовий\~збір в\~розмірі 1211,20\~грн.\~(а.с.3).

Outcome: approved