Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ "УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС" заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 1223598 від 09.01.2024 в сумі 82171,00 грн, яка утворилася станом на 29.07.2024. Стягнути з відповідача судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного Договору № 1223598 про надання споживчого кредиту від 09.01.2024 (далі - Кредитний договір) між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» (далі - Первісний Кредитор) та [PERSON] (далі - Відповідач/Позичальник). Відповідач отримав кредит у розмірі 15000 гривень, строком на 360 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування (912,5% річних). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Первісного кредитора. Кредитний договір підписаний Відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». 29.07.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (Клієнт) та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (далі по тексту - Фактор/Позивач), укладено Договір факторингу № 29/07/2024 від 29.07.2024, відповідно до умов якого право вимоги за Договором №1223598 про надання споживчого кредиту від 09.01.2024 перейшло до ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС». Первісним кредитором не здійснювалось нарахування комісій, пені та інших штрафних санкцій по Кредитному договору у відповідності до чинного законодавства України. Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, у зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 1223598 від 09.01.2024 в сумі 82171,00 грн, яка утворилася станом на 29.07.2024. Указані обставини стали підставою звернення до суду з цим позовом. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 21.05.2025 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Ухвалою суду від 30.05.2025 у задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Божок Л.В. про розгляд справи за правилами загального позовного провадження у цивільній справі відмовлено. Постановлено перейти від розгляду справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ "УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС" до [PERSON] про стягнення заборгованості в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін в розгляд справи порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Призначено дату судового засідання. 19.06.2025 представник відповідача подала до суду додаткові пояснення у справі, у яких проти задоволення позову заперечує, вказує, що доказів отримання коштів за ніби-то укладений договір не надано, як і доказів належності відповідачу електронних платіжних засобів, позивач не надав належних доказів набуття права вимоги до відповідача. 20.06.2025 представник позивача подав до суду додаткові пояснення у справі. Позовні вимоги підтримує, просить здійснювати розгляд справи за його відсутності. 08.09.2025 на адресу суду на виконання ухвали суду надійшла інформація від АТ КБ "ПРИВАТБАНК" щодо рахунку [PERSON] . У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні. Фіксування судового процесу здійснювалося за допомогою звукозаписувального технічного пристрою на підставі ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено,\~що 09.01.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір № 1223598 про надання споживчого кредиту за продуктом «NevShort» (далі за текстом кредитний договір/договір), відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит на споживчі потреби у сумі 15000,00 грн у безготівковій формі шляхом перерахування на рахунок споживача на платіжний засіб № [NUMBER] . Строк кредиту 365 днів (п.п. 1.3. договору). Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 5 днів. (п.п. 1.4. договору). Стандартна процентна ставка становить 2,5 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3. цього договору. (п.п. 1.5.1.). Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 542068,32 % річних. (п.п. 1.7.1.). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом складає 151875,00 грн. (п.п. 1.8.1.). Договір підписаний [PERSON] електронним одноразовим ідентифікатором С103. Графік платежів, обумовлений сторонами на момент укладення договору, відображений у додатку №1 до договору про надання споживчого кредиту за продуктом «NevShort» № 1223598 від 09.01.2024, строк кредитування 365 днів, кількість днів у розрахунковому періоді\~5, дата видачі кредиту 09.01.2024, дата повернення кредиту 08.01.2025, сума кредиту 15000,00 грн, проценти 136875,00 грн, реальна річна процентна ставка 542068,32 % грн, всього до сплати 151875,00 грн. Графік підписаний електронним підписом [PERSON] одноразовим ідентифікатором С 103. У паспорті споживчого кредиту зазначена інформація про кредитодавця, інформація про позичальника, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту. З повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕЙТЕК» (ТОВ «ПЕЙТЕК») убачається, що відповідно до умов договору про організацію переказу грошових коштів № 03052022-1 від 2022-05-03 укладеного між ТОВ «ПЕЙТЕК» та ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», на платіжну картку клієнта [NUMBER] від ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» 09.01.2024 08:21:09 було успішно перераховано кошти у розмірі 15000,00 грн. Відповідно до інформації, наданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 08.09.2025 на виконання вимог ухвали суду, на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , зазначено його фінансовий номер; 09.01.2024 на його картковий рахунок зараховано грошовий переказ у розмірі 15000,00 грн. 29.07.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 29/07/2024, за умовами якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» передає ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» приймає належні ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» права вимоги до боржників. З витягу з реєстру боржників від 29.07.2024 до договору факторингу № 29/07/2024 від 29.07.2024 вбачається, що [PERSON] , [INFO] вказаний у списку боржників за кредитним договором № 1223598 від 09.01.2024, за яким загальна сума заборгованості становить 82171,00 грн, з яких: заборгованість за основною сумою\~13695 грн, заборгованість за процентами 68476,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 1223598 від 09.01.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 29.07.2024 за період з 09.01.2024 до 29.07.2024 заборгованість [PERSON] становить 82171,00 грн. Застосовані судом норми права, аналіз доводів сторін, висновки суду Дослідивши докази, з`ясувавши обставини справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позову, із таких підстав. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 512 ЦК України передбачено можливість зміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст. 1077 ЦК України). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд встановив, що між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», правонаступником якого є ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ- ФІНАНС» та відповідачем укладений договір про надання споживчого кредиту від 09.01.2024 та відповідач отримав грошові кошти за кредитом. Факт невиконання відповідачем умов договору доведено розрахунком боргу. Визначаючи розмір боргу, який підлягає до стягнення, суд доходить таких висновків. Розмір боргу за тілом кредиту доводиться розрахунком боргу, а отже в цій частині суд стягує борг у повному обсязі. Щодо стягнення боргу за процентами, які позивач нарахував станом на 29.07.2024 в розмірі 68476 грн, суд виходить із такого. Згідно з приписами п. 8 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», процентна ставка, її тип та порядок обчислення встановлюється у договорі і є істотною умовою цього договору. За умовами кредитного договору процента ставка за користування грошовими коштами встановлена у 2, 5% в день. 22.11.2023 був прийнятий Закон України № 3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2024. Вказаним Законом було внесено зміни та доповнення і до Закону України №1734-VIII від 15.11.2016 «Про споживче кредитування». Зокрема, ст. 8 Закону України №1734-VIII від 15.11.2016 «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою, якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Водночас, п. 17 « Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Згідно пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону, яким власне і запроваджено максимальний розмір денної процентної ставки, поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 5 мотивувальної частини Рішення КСУ від 09.02.1999 по справі № 1-7/99, в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). Отже, в даному випадку законодавцем використана ультраактивна форма регулювання суспільно-правових відносин та визначений перехідний період, який передує безпосередньому застосуванню нової правової норми. Оскільки Закон України № 3498-ІХ набув чинності 24.12.2023 та застосовано визначений законодавством перехідний період до запровадження максимального розміру денної процентної ставки, в період часу з 24.12.2023 року до 22.04.2024 максимальний розмір денної процентної ставки 2,5 % (що не перевищує денну процентну ставку, визначену в договорі), в період часу з 22.04.2024 до 20.08.2024 максимальний розмір денної процентної ставки 1,5 %, а з 20.08.2024 максимальний розмір денної процентної ставки 1 %. При цьому, згідно пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону (яким власне і запроваджено максимальний розмір денної процентної ставки) поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Вказане свідчить про те, що у випадку продовження дії кредитних договорів після набрання чинності Законом України № 3498-ІХ, умови щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки застосовуються автоматично і не вимагають внесення змін до договору, так як характер цих правових норм є імперативним і не передбачає можливості відхилення від них при укладенні чи зміні договорів про надання споживчого кредиту. З урахуванням викладеного, суд вважає, що для визначення розміру заборгованості за процентами за кредитним договором з 9.01.2024 до 22.04.2024 застосовується процентна ставка 2, 5 %, з 23.04.2024 до 29.07. 2024 - 1,5 %. Оскільки сума боргу за тілом кредиту складає 13695,00 грн, відповідно із 23.04.2024 до 29.07. 2024 розмір процентів складає 19926,22 грн із розрахунку 13695*0,015*97. До 22.04.2024 несплачені проценти згідно з розрахунком дорівнюють 34922,76 грн. Отже, із відповідача на користь позивача слід стягнути 54848,98 грн процентів. Таким чином із відповідача слід стягнути 68543,98 грн боргу (54848,98 грн процентів та 13695,00 грн боргу за наданим кредитом). У задоволенні позову, в частині стягнення процентів в розмірі 12942,78 грн, суд відмовляє. ІV. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже із відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем судовий збір, пропорційно задоволеним позовним вимогам, у розмірі 2020,67 грн. Вирішуючи питання про стягнення із відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, які позивач визначив у розмірі 10 000 грн, суд доходить таких висновків На обґрунтування заявлених вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду договір № 02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02.08.2024, акт приймання-передачі наданих послуг № 56 від 03.03.2025, витяг з реєстру № 1 до цього акта з переліком послуг, що входять до складу правничої допомоги: підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] за договором № 1204969 про надання споживчого кредиту від 30.12.2023 та клопотання про витребування доказів у розмірі 10 000,00 грн, платіжну інструкцію кредитового переказу коштів на суму 10 000,00 грн на виконання умов договору № 02/08/2024 (отримувач Руденко Костянтин Васильович), свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Руденка Костянтина Васильовича (а.с. 93-96, 99, 100, 101, 102). Згідно з положеннями ч. ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат; - обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; - ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє відповідне клопотання (ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є їх розмір обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, зокрема впливу вирішення справи на репутацію сторони або публічний інтерес. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення, за умови, що відповідна заява була зроблена до завершення дебатів. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для його зміни, порядок сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація й досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається за погодженням між адвокатом і клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною згодою. Суд не має права змінювати його або втручатися у правовідносини адвоката та клієнта. Однак суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням фактичності витрат і обґрунтованості їх суми. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зазначено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом і клієнтом, у контексті розподілу судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані, з урахуванням фактичності та необхідності таких витрат. Подібний висновок викладено у п. 5.44 постанови ВП ВС від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру з урахуванням конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, п. 5.40 постанови ВП ВС від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати за ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід: витрати мають бути фактичними, неминучими та обґрунтованими (mutatismutandis, справа "East/WestAllianceLimited v. Ukraine", заява № 19336/04, § 268). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі її витрати на адвоката, якщо встановить, що визначений гонорар є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи та витрачений адвокатом час. Отже, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, включаючи репутаційні чи публічні аспекти. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, як зазначено у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед проти України» (заява № 19336/04, п. 268), витрати мають бути фактичними, неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Вказаний правовий висновок викладено в постанові ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі ВС від 18.02.2022 у справі № 925/1545/20 зазначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат слід враховувати: складність справи, обсяг та час, витрачений адвокатом; пов`язаність витрат із розглядом справи; обґрунтованість і пропорційність предмета спору; ціну позову; значення справи; вплив на репутацію; публічний інтерес; поведінку сторін; наявність дій щодо досудового врегулювання. У постанові ВС від 08.09.2021 у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати гонорар, суд має право оцінювати вартість правничої допомоги за критеріями співмірності (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). У постанові ВП ВС від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 вказано: суд може не присуджувати стороні повне відшкодування витрат на правничу допомогу, якщо встановить їх надмірність. При цьому рішення суду має містити чітку мотивацію які саме витрати не підлягають компенсації і чому. Суд зазначає, що правовідносини між сторонами є однотипними, не містять складнощів, не потребують тривалого аналізу доказів або значного часу на підготовку й подання позову. Крім того, матеріали справи на обґрунтування розміру витрат на надання правничої домового не містять відомостей про час витрачений адвокатом на підготовку позовної заяви. Тому,\~

Outcome: partial