Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~« ФІНАНСОВА\~КОМПАНІЯ «ЕЛ.ЕН.ГРУП»\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором від 01.04.2024 року за № 7549997 в сумі 14102 грн та стягнення судового збору в сумі 2422,40 грн., а також витрати на правову допомогу в сумі 7000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 01.04.2024 між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» було укладено договір про споживчий кредит № 7549997, договір укладений в електронній формі. Відповідно до укладеного договору відповідачу надано кредит в сумі - 6000,00 грн. строком на 105 днів зі сплатою процентів у пільговий період, які нараховуються за ставкою 1,70 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом та за стандартною процентною ставкою за користування кредитом 2,30 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Позичальника. Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором. У зв`язку з порушенням взятих на себе зобов`язань перед ТОВ «Мілоан» у відповідача утворилася заборгованість 25.09.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ\~«ЕЛ.ЕН.ГРУП» було укладено\~договір відступлення\~прав вимоги\~за №\~25092024 відповідно до якого права вимоги за кредитним договором № 7549997\~від 01.04.2024 до позичальника перейшли до ТОВ «ЕЛ.ЕН.ГРУП». Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості станом на день формування позовної заяви в розмірі 14102,28 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту 4920,00 грн.; заборгованість за процентними 8582,28 грн., заборгованість за комісією в сумі 600,00 грн. а також судові витрати, з яких 2422,40 судовий збір та 7000,00 гривень витрат на правову допомогу. У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовні заяві вказав про розгляд справи без участі представника, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно ч.1 ст.223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Розгляд справи проведено в порядку заочного розгляду спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у відповідності із ст.ст. 223, 279, 280-282\~ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положень ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувальної техніки не здійснюється. Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом 01.04.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», як позикодавцем, та [PERSON] , як позичальником, був укладений договір про споживчий кредит № 7549997 (надалі Кредитний договір), відповідно до умов якого позикодавець зобов`язався на умовах визначених цим договором, на строк 105 днів з 01.04.2024 року (строк кредитування) (пункт 1.3 Кредитного договору) надати позичальнику грошові кошти у сумі 6000 грн. 00 коп., (пункт. 1.2 Кредитного договору), а позичальник зобов`язався повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом 15.07.2024 року (пункт. 1.4 Кредитного договору) Згідно з п. 6.1 Кредитного договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та /або відповідний додаток чи інший засіб. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією Товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який генерується та надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт Товариства, мобільний додаток, месенджери. Після укладення цей кредитний договір розміщується в особистому кабінеті позичальника (п. 6.2 кредитного договору). За змістом п. 6.3 кредитного договору позичальник, приймаючи пропозицію Товариства про укладення кредитного договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т. ч. правилами та графіком розрахунків) договору в цілому та підтверджує, що він: ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил. Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4 договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 договору). Згідно п. 7.1 цей договір, що складається з правил та індивідуальної частини (з додатками № 1 та № 2), набуває чинності з моменту його укладання в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п. 2.1 Кредитного договору. Строк дії цього Договору складає період, що обчислюється з моменту його укладання і закінчується в останній день строку кредитування (дату остаточного погашення заборгованості ) згідно п 1.3.1.4 Договору. Пунктом 1.5.1 Кредитного договору визначено, що комісія за надання кредиту: 600,00 грн., яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Пунктом 2.1 Кредитного договору визначено, що кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти 536354*34. Відповідно до п.1.5.2 Кредитного договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду становлять 1530,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,70 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Відповідно до п.1.5.3 Кредитного договору проценти за користування кредитом протягом поточного періоду становлять 12420,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,300 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Пунктом 1.6 Кредитного договору визначено, що тип процентної ставки за цим договором фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2., 2.3 Кредитного договору. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем [PERSON] за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 6000,00 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів, що підтверджується копією квитанції № 2444547053 від 01.04.2024 року із призначенням платежу: Кошти згідно договору 7549997 та випискою за договром № б/н за період 01.04.2024-01.04.2024 складеної АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Згідно копії відомостей про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Мілоан» за договором № 7549997, з 01.04.2024 року по 05.08.2024 року здійснено нарахування не сплачених відсотків в сумі 8582,28 грн. заборгованість за тілом кредиту становить 4920,00 грн. та заборгованість за комісією 600,00 грн. 25.09.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ\~«ЕЛ.ЕН.ГРУП» було укладено\~договір відступлення\~прав вимоги\~за №\~25092024 відповідно до якого права вимоги за кредитним договором № 7549997\~від 01.04.2024 до позичальника перейшли до ТОВ «ЕЛ.ЕН.ГРУП». Відповідно до реєстру прав вимог правого вимоги за кредитним договором кредитним договором № 7549997\~від 01.04.2024 до позичальника перейшли до ТОВ «ЕЛ.ЕН.ГРУП» в\~сумі 14102,28\~грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту 4920,00 грн.; заборгованість за процентними 8582,28 грн., заборгованість за комісією в сумі 600,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з ч.1 ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст.1056-1\~ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611\~ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1\~ст. 516 ЦК України). Окрім того, відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12цього Закону\~є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 ЦПК України. Згідно ч. 3 ст.11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Аналізуючи зібрані\~докази в\~їх сукупності\~суд приходить\~до висновку,\~що кредитний\~договір №\~7549997\~від 01.04.2024, укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відповідач шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора отриманого від позивача прийняв публічну пропозицію (оферту) та підписав кредитний договір, тобто договір вважається укладеним у відповідності до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», що підтверджується анкетою заявою на кредит № 7549997 від 01.04.2024. Таким чином, встановлено, що ТОВ «Мілоан» виконало свої обов`язки за Договором № 100523033 про надання споживчого кредиту від 27.03.2021 року. Враховуючи викладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором № 7549997 про надання споживчого кредиту від 01.04.2024 року, в частині позовних вимог заборгованість за тілом кредиту 4920,00 грн.; та заборгованості за комісією в сумі 600,00 грн. Щодо позовних\~вимог в\~частинні стягнення\~відсотків за\~користуванням кредитом\~суд враховує\~враховує доводи\~відповідача,\~щодо застосування\~положень Закону України\~«Про споживче\~кредитування» в частині встановлення розміру денної відсоткової ставки за користуванням кредиту. Відповідно до частини 5статті 12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023. Закон України\~від 22\~листопада 2023\~року №\~3498-ХІ\~«Про внесення\~змін до\~деяких законів\~України щодо\~удосконалення державного\~регулювання ринків\~фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року. Пунктом 17 Прикінцевих та\~Перехідних положень\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5розділу І цього Закону(яким, зокрема, доповнено пунктом 17 розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5\~розділу І цього Закону\~поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Кредитний договір № 7549997 був укладений 01.04.2024 року, тобто, після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому строк дії пунктом 17 Прикінцевих та\~Перехідних положень\~Закону «Про\~споживче кредитування» не поширюється на вказаний кредитний договір. Отже, відсоткова ставка встановлена договором не відповідає умовам чинного законодавства. Згідно з ч. 1статті 203\~ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. У частинах першій та другій статті 215\~ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Таким чином, умова укладеного між сторонами договору щодо встановлення процентної ставки за пільговий період у 1,70 % та процентної ставки за стандартною процентною ставкою 2,30 відсотків у порядку ч. 5 ст.12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» є нікчемною. За змістом ч. 5ст. 216 ЦК України, суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Тому суд розраховує заборгованість за укладеним між сторонами договором, виходячи з встановленої ч. 5\~ст.\~8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» максимальної денної процентної ставки 1 %. Так, 6000 грн. (сума отримана у позику та не повернута протягом строку дії договору) х 1,00 % = 60,00 грн. (сума коштів, що має сплачуватися відповідачем щоденно протягом строку дії договору за користування отриманими у позику коштами). Розрахунок заборгованості, згідно зі спірним кредитним договором, позивачем визначено за період з 01.04.2024 року (дату видачі кредиту) по 15.07.2024 року включно (останній день нарахування відсотків відповідно до розрахунку), що становить в сукупності 105 днів. Таким чином, заборгованість відповідача по несплачених відсотках за договором № 7549997 від 01.04.2024 року становить та підлягає задоволенню в сумі 5520,00 грн., а саме: (60 грн. (сума коштів, що має сплачуватися відповідачем щоденно протягом строку дії договору за користування отриманими у позику коштами) х 105 днів (строк протягом якого розрахована заборгованість), що становить 6300,00 грн. та із врахуванням коштів погашених на заборгованість нарахованими відсотками відповідно до наданого розрахунку в сумі 180,00 грн та 600,00 грн. Ураховуючи наведене, позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Кредитним договором № 7549997 від 01.04.2024, що складається з 4920,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 5520,00 грн. заборгованості за відсотками та 600,00 грн заборгованості за комісією. Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 7000 грн. На підтвердження цих витрат надано: договір про надання правової допомоги № 2 від 15.11.2024, укладений між ТОВ«Е.Л.ЕН.ГРУП» та адвокатом Боденко А.А., детальний опис робіт, виконаних адвокатом Боденко А.А від 13.12.2024, акт прийому передачі наданих послуг від 13.12.2024 року на загальну суму 7 000,00 грн; Згідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в т. ч. і витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ч.1,2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до ч. 3\~ст.\~141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Суд дійшов висновку, що заявлена сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. є неспівмірною із складністю справи та виконаними роботами. Суд враховує, що дана категорія справ є поширеною, сама по собі позовна заява є нескладною та не потребує особливих затрат часу на її складання. Пакет документів, що доданий до позовної заяви, також є наперед визначеним та не потребує великих зусиль для його зібрання. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат. Так, Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial