Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача Представник ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» Пархомчук С.В. звернувся в Галицький районний суд Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором №105194 від 13 січня 2020 року в сумі 8\~200 грн. Вирішити питання розподілу судових витрат, а саме стягнути 2422 гривні 40 копійок сплаченого судового збору. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13 січня 2020 року між ТОВ «Займер» та [PERSON] укладено кредитний договір №105194 про надання фінансового кредиту, який підписаний шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов кредитного договору, товариство надало [PERSON] фінансовий кредит на умовах строковості, платності, зворотності, а він зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума виданого кредиту - 2\~000 грн із процентною стандартною ставкою 2 відсотки денних строком на 11 днів. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості, у зв`язку з чим - станом на 13 січня 2025 року - виникла заборгованість в загальному розмірі 8\~200 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 2\~000 грн, простроченої заборгованість за процентами 6\~200 грн. 28 жовтня 2021 року між ТОВ «Займер» та ТОВ «Кеш Ту Гоу» укладено договір факторингу №01-28/10/2021 відповідно до умов якого ТОВ «Займер» відступило ТОВ «Кеш Ту Гоу» прово вимоги до [PERSON] . А тому, ТОВ «Кеш Ту Гоу» просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 8\~200 грн. 18 червня 2025 року від представника позивача через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи. Просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правову допомогу в розмірі 10 500 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився. У позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився. В силу пункту 1 частини 8 статті 128 ЦПК України такий належним чином повідомлений про розгляд справи в спосіб скеровування судової повістки по місцю реєстрації. Відзиву на позовну заяву не подав. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. 2.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Положеннями частини першої\~статті 223 ЦПК України\~передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Таким чином, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності відповідача. В силу положень частини 1\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1статті 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (частина 1статті 81 ЦПК України), крім випадків, встановленихстаттею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно достатті 89 ЦПК України,суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 дав судам роз`яснення, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд, перевіривши порушення прав та обов`язків позивача в межах заявлених ним вимог, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 13 січня 2020 року між ТОВ «Займер» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №105194 (індивідуальна частина догвору), надалі, по тексту Договір, а.с.25,26). Згідно із п.п. 1.1, 1.2 Договору, Товариство надає клієнту фінансовий кредит в сумі 2000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 11 днів, тобто до 23.01.2020 року. Строк дії договору складає 11 днів, але Договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором. Відповідно до п. 1.3 Договору за користування кредитом Клієнт сплачує товариству 730% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2% (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована. Згідно із п. 1.4 Договору кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Згідно з інформаційної довідки ТОВ «ПрофітГід» було перераховано кредитні кошти в сумі 2\~000 грн. за реквізитами вказаної платіжної картки (а.с.11). Згідно із п.п. 6, 7 даного Договору, договір підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» - електронний підпис відповідача KL3714, рахунок позичальника [NUMBER] . Згідно Додатку №1 до Договору про надання фінансового кредиту №105194 від 13 січня 2020 року, сторонами узгоджено графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту: строк на який надано кредит- 11 днів; сума кредиту 2\~000 грн; сума нарахованих процентів за користування кредитом 440 грн, до оплати (всього) 2\~440 грн. Цей Додаток є невід`ємною частиною до Договору фінансового кредиту №105194 від 13 січня 2020 року (а.с.27). Згідно довідки про ідентифікацію, виданою ТОВ «Займер», підтверджено, що клієнт [PERSON] ідентифікований ТОВ «Займер»: одноразовий ідентифікатор KL3714, дата відправки ідентифікатора 13 січня 2020 року, номер на який було відправлено ідентифікатор 380968524581 (а.с.10). 28 жовтня 2021 року між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» укладено договір факторингу №01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «Займер» відступило ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників (а.с.14-17). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28 жовтня 2021 року, ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за номером договору 105194 від 13 січня 2020 року на загальну суму заборгованості 8\~200 грн: залишок по тілу кредиту 2\~000 грн; залишок по відсотках 6\~200 грн, які нараховані за 644 прострочених дні. (а.с.9). Згідно виписки по особовому рахунку за Договором № [NUMBER] загальна сума заборгованості [PERSON] складає 8\~200 грн., яка складається з 2\~000 грн - прострочене тіло, 6\~200 грн - прострочені відсотки (а.с.8). 3. Норми матеріального права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до частини 1статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, судом постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 11\~ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частини 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12\~вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у пін мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень частина 1\~статті 638 ЦК України\~слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини 1\~статті 1048 ЦК України\~(положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини 2\~статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 статті 526 ЦК України\~визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~статтею 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною 1\~статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 13.01.2020 між ТОВ «Займер» та [PERSON] укладено кредитний договір №105194. [PERSON] вказаний договір у визначеному\~Законом України «Про електронну комерцію»\~порядку погоджено із кредитором та підписано одноразовим ідентифікатором. Сторонами визначено та погоджено розмір кредиту, строк кредитування, розмір відсоткової ставки, періоди здійснення обов`язкових платежів, а також суми платежів у них. За вказаним договором [PERSON] отримав доступ до кредитних коштів, які були перераховані на йому на картковий рахунок, маска картки [NUMBER] . Указані встановлені обставини дозволяють суду зробити висновок про те, що відповідачем грошові кошти за цими кредитним договоромбули отримані. Однак, після закінчення строку кредитування [PERSON] не повернув грошові кошти у повному обсязі згідно вимог договірних зобов`язань та не сплатив проценти за користування ними. Отже, відповідач у визначеному договором порядку не виконав свій обов`язок щодо повернення кредитних коштів та не сплатив проценти за користування ними, а тому з нього на користь ТОВ «Коллект Центр» у порядку переуступки права вимоги слід стягнути заборгованість за Кредитним договором №105194 від 13 січня 2020 року за тілом кредиту в сумі 2\~000 грн. Доказів, що спростовують висновки суду про стягнення заборгованості за кредитним догвором за тілом кредиту, стороною відповідача до суду не надано. Разом з тим, суд не погоджується із розрахунком позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками. Так,\~статтею 251 ЦК України\~встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. За змістом частини 1\~статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною 1\~статті 631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (справа №202/4494/16-ц), яка в силу частини 4\~ст.атті 263 ЦПК України\~має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Суд вважає, що нарахування відсотків за користування кредитом може здійснюватись на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України виключно протягом строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частини 2\~статті 1050 ЦК. Так, пунктом 1.2. Договору визначено, що позика надається строком 11 днів, тобто до 23.01.2020 року. Умов про пролонгацію кредитного договору за ініціативою товариства, клієнта або про автопролонгацію договір не містить. Таким чином, враховуючи, що після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, вимоги позивача про стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії Договору, тобто після 23.01.2020 року, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Враховуючи, що позивач ніяк не пояснив правової природи нарахованих відсотків в сумі 8200,00 грн та строку їх нарахування, суд вважає, що до стягнення підлягають лише відсотки в сумі 440,00 грн, нараховані відповідно до п.1.3. як плата за користування кредитом в межах строку кредитування та строку дії договору, тобто в межах 11 днів (п.1.2. кредитного договору): 2 000 * 2 % * 11 = 440 де 2000 - сума боргу, 2 % - процентна на добу, 11 кількість днів. Це, в свою чергу, узгоджується з Додатком №1 до Договору про надання фінансового кредиту №105194, де сума нарахованих процентів становить 440 грн. За таких обставин, враховуючи викладені вище положення законодавства та встановлені судом фактичні обставини справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та безпосередньо оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в сумі 2400 грн, з яких 2000 грн - тіло кредиту, 440 грн відсотки за користування кредитом. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до\~статті 141 ЦПКУкраїни\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 3 частина 2 статті 141 ЦПК України). Представник позивача просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10500,00 грн. Оскільки позов задоволено частково, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір та витрати на правничу допомогу пропорційно задоволеним вимогам, у сумі 709, 00 грн судового збору (із розрахунку: 2400*2422,40/8200) та 3 073,00 грн витрат на правничу допомогу (із розрахунку: 10\~500 * 2\~400 / 8\~200). Відповідно до статей\~526,\~530,\~533,\~612,\~1050,\~1054 ЦК України,

Outcome: partial