Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» звернулось до суду з позовом до [PERSON] у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 01.12.2021 № 438335-КС-001 в загальному розмірі 31254,38 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] , в електронному вигляді, укладено кредитний договір № 438335-КС-001. За умовами договору відповідачу було надано кредит у розмірі 10000,00 грн. Крім того, 28.01.2022 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору № 438335-КС-001. Відповідно до зазначеної угоди позичальнику додатково надано 5000,00 грн. кредиту. Кредитні кошти надані відповідачу в безготівковій формі шляхом перерахування за реквізитами платіжної картки, наданими позичальником. На виконання умов договору [PERSON] здійснила часткову сплату в розмірі 8752,07 грн. Звернувшись до суду позивач просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за вищевказаним кредитним договором, оскільки остання своїх зобов`язань у повному обсязі не виконала, суми отриманих коштів не повернула, відсотки за користування кредитом не сплатила. На момент звернення до суду заборгованість відповідача складає 31254,38,00 грн., з яких: 8888,38 грн. тіло кредиту, 21877,24 грн. проценти та 488,76 грн. комісія. Ухвалою від 10.09.2025 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. За клопотанням позивача також витребувано необхідні для розгляду справи докази. Представник відповідача, адвокат Буланов О.М., подав до суду відзив у якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення плати за обслуговування кредиту та відсотках. Свої заперечення мотивував тим, що на відповідача поширюється дія пільг, передбачених п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно до указаної норми військовослужбовцям не нараховуються штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом. Таким чином, на думку представника, відсотки можуть бути нараховані лише у період з 01.12.2021 по 24.02.2022, оскільки наразі [PERSON] проходить військову службу (з 24.02.2022). Також представник зазначає, що комісія в розмірі 488,76 грн. не може бути стягнута з відповідача, оскільки її стягнення суперечить положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Представник ТОВ «Бізнес Позика» подала відповідь на відзив у якій вказала на те, що відповідач не заперечує укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів, здійснення платежів та наявну заборгованість. Також зазначає, що в ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» йде мова про не нарахування процентів, а не списання всіх процентів, які були нараховані до набрання чинності змін до цієї норми. Також зазначена норма не звільняє військовослужбовців або членів їх сімей від обов`язку сплати комісії за надання кредиту. Відповідно до укладеного сторонами договору № 438335-КС-001, термін його дії до 23.03.2022. Додатковою угодою № 1 термін дії договору продовжено до 15.07.2022. З 24.02.2022 відповідач приймала участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, а тому стягненню підлягає заборгованість за тілом кредиту та процентами, нарахованими від дати укладення договору до 24.02.2022 та комісії. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що 01.12.2021 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] (позичальник), в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», укладено договір про надання кредиту № 509440-КС-001. Відповідно до п. 1 договору позичальнику надано грошові кошти в розмірі 5000,00 грн. на строк 16 тижнів; процентна ставка за кредитом: в день 1,59830000 %, фіксована; комісія за надання кредиту: 750,00 грн.; термін дії договору до 23.03.2022. Договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором (G-7763) (а.с. 11-16). Також, 28.01.2022 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до договору № 509440-КС-001. Відповідно до п. 2.1, 2.2 угоди кредит збільшується на 5000,00 грн. Після збільшення суми кредиту загальна сума отриманого та не повернутого позичальником кредиту складатиме 8888,38 грн. Згідно з п. 3, 4 строк кредиту продовжено на 114 днів, термін дії договору до 15.07.2022. Додаткову угоду підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором (G-8453) (а.с. 28-33). Згідно з анкетою клієнта, номер банківського рахунку/банківської картки для перерахунку коштів: [NUMBER] (а.с. 36). Перерахування [PERSON] коштів підтверджується відомостями АТ «Ощадбанк» та випискою по рахунку відповідача (картка № [NUMBER] ) (а.с. 72, 73, 74). Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з ч. 3, 4, 6, 8, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як встановлено судом, [PERSON] було укладено кредитний договір в електронній формі. Грошові кошти на виконання умов такого договору були перераховані відповідачу, що підтверджується дослідженими судом доказами та не заперечується відповідачем. Щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, суд зазначає наступне. Згідно з копією довідки ВЧ [NUMBER] від 26.08.2025 № 2391 у період з 24.02.2022 по 02.03.2022, з 04.03.2022 по 22.08.2022, з 07.09.2022 по 07.09.2022, з 20.08.2024 по 22.12.2024, з 08.01.2025 по 06.05.2025 [PERSON] брала участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України (а.с. 80). Відповідно до копії довідки від 16.09.2025 № 2/1140 [PERSON] перебуває на військовій службі по теперішній час (а.с. 79). На момент укладення договору та додаткової угоди (01.12.2021, 28.01.2022) редакція ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачала: військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Чинна редакція ч. 15 ст. 14 Закону передбачає: військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Таким чином, в силу положень наведеної норми закону, відповідачу як військовослужбовиці, не підлягають нарахуванню проценти за користування кредитом, зокрема з моменту участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, тобто з 24.02.2022. Згідно з розрахунком заборгованості, станом на 23.02.2022 заборгованість [PERSON] складає 11081,86 грн., в тому числі 8888,38 грн. кредиту, 1704,72 грн. процентів та 488,76 грн. комісії (а.с. 17-24). Щодо заперечень представника відповідача в частині стягнення комісії за користування кредитом, суд зазначає наступне. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Тобто Закон України «Про споживче кредитування» не забороняє включення до договору про споживчий кредит, яким у даному випадку є договір від 01.12.2021 та додаткова угода від 28.01.2022, положень про нарахування комісії. Наведене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19, у якій зазначено, що Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. За таких обставин суд вважає доводи представника відповідача в частині нікчемності положень договору про сплату комісії необґрунтованими. Враховуючи викладене вище, позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» підлягають частковому задоволенню щодо стягнення з [PERSON] заборгованості в загальному розмірі 11081,86 грн., в тому числі 8888,38 грн. кредиту, 1704,72 грн. процентів та 488,76 грн. комісії. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь ТОВ «Бізнес Позика» підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до розміру позовних вимог в сумі 858,91 грн.

Outcome: partial