Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

У лютому 2025 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що з 25 лютого 2016 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. На теперішній час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. За період шлюбу за спільні кошти було придбано квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Титульним володільцем зазначеного майна у правовстановлюючих документах була указана відповідач [PERSON] . Посилаючись на неможливість мирного вирішення питання про поділ спільного майна подружжя, позивач звертається з цим позовом до суду і просить поділити спільне майно подружжя, визнавши за ним право власності на 1/2 частину зазначеної вище квартири. Ухвалою суду від 10 березня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 01\~липня 2025\~року закрито підготовче провадження у справі і призначено її до розгляду по суті. Сторони у судове засідання не з`явились. Представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи суду не подавав, тому суд вважає можливим проводити розгляд у його відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у\~разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши заяви по суті справи, наявні письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з установлених таких обставин. Судом установлено, що сторони з 25 лютого 2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 26\~квітня 2023року, наданим суду у засвідченій представником позивача копії (а.с. 10). 04 січня 2023 року за відповідачем [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири зареєстровано право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 2673412612100. Відповідно до ст.ст. 60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Згідно зі ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 25 Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення законодавства щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі, коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального розподілу і залишає майно у їх спільній частковій власності. З урахуванням того, що спірне майно є неподільними речами, приймаючи до уваги, що позивачем заявлені вимоги про поділ майна шляхом визначення ідеальних часток, проти чого відповідач заперечень не подав, ураховуючи, що наявність будь-якої домовленості або шлюбного договору між сторонами судом не установлено, суд приходить до висновку, що частки сторін в цьому майні слід визнати рівними і кожному з них належить по 1/2 частці майна, набутого в шлюбі. А тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved