Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у загальному розмірі 85\~876,34 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 15.04.2019 року АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідач уклали кредитний договір №26204000420683, за умовами якого банк встановив клієнту ліміт кредитної лінії у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії без забезпечення. Умовами договору передбачалась сплата позичальником процентів за користування кредитними коштами та щомісячної комісії. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі не виконав, у зв`язку з чим за ним рахується заборгованість у розмірі 85\~876,34 грн., яка складається з: залишок по тілу кредиту в сумі 45\~401,26 грн. та залишок по відсотках в сумі 40 475,08 грн. За змістом позову, 11.04.2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Санфорд Капітал» укладено договір факторингу №11/04/24, відповідно до умов якого ТОВ «Санфорд Капітал» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 23.06.2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві вказав про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не направляв. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе, за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 15.04.2019 між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Клієнт) було укладено договір №26204000420683 про встановлення кредитного ліміту, відповідно до п.1.1 розділу 1 якого, банк здійснює кредитне обслуговування поточного рахунку клієнта № [NUMBER] , відкритого в банку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу, шляхом встановлення ліміту кредитної лінії у вигляді відкличної відновлюваної кредитної лінії без забезпечення (далі\~кредит) з метою проведення платежів за товари та послуги понад суми власних коштів клієнта на рахунок (а.с. 14, том 2). Пунктом 1.2 розділу 1 договору визначено, що кредитне обслуговування рахунку здійснюється на наступних умовах: ліміт кредитної лінії на дату укладання цього договору становить 40 000,00 грн.; строк дії кредитного ліміту 12 місяців з дати встановлення кредитного ліміту. Продовження строку дії кредитного ліміту може здійснюватися необмежену кількість разів. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованості за кредитом: 48% річних, на прострочену заборгованість за кредитом: 56% річних. Пільговий період 66 днів. Розмір процентної ставки протягом пільгового періоду складає 0,01% річних. Згідно з п. 1.4 розділу 1 договору реальна річна процентна ставка за кредитом становить 58,89%, загальна вартість кредиту становить 1 480 428,89 грн. За умовами п. 4.1. кредитного договору, він набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором. Випискою по особовому рахунку відповідача за період з 15.04.2019 року по 10.04.2024 року підтверджується перерахування Банком кредитних коштів на особистий рахунок відповідача, як це передбачено умовами кредитного договору, та користування такими кредитними коштами відповідачем (а.с. 31-236, том 1). Згідно з наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості, сформованим АТ «Банк Кредит Дніпро», станом на 10.04.2024 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 85 697,71 грн., яка складається з: простроченого кредиту в сумі 45 401,26 грн., з прострочених відсотків в сумі 40\~296,45 грн. (а.с. 10-13, том 2). 11.04.2024 року між АТ «Кредит Банк Дніпро» (далі клієнт) та ТОВ «Санфорд Капітал» (далі фактор) було укладено договір факторингу №11/04/24, за яким до фактора перейшли відступлені клієнтом за плату права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами відповідно до реєстру боржників (а.с. 21-24, том 1). Згідно акту приймання-передачі прав вимог за договором факторингу №11/04/24 від 11.04.2024 року, клієнт передав, а фактор прийняв права грошових вимог станом на дату підписання сторонами договору згідно з реєстром боржників та додатком 1 до цього акту (а.с. 8, том 1). Зі змісту витягу з реєстру боржників, котрий є додатком №1 до договору факторингу (а.с. 238, том 1), убачається, що ТОВ «Санфорд Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №26204000420683 від 15.04.2019 року у розмірі 85 876,34 грн., яка складається з: простроченого кредиту в сумі 45 401,26 грн., з прострочених відсотків в сумі 40,475,08 грн. Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Приписи частин 1, 3 статті 509 ЦК України передбачають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтями 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 611, ч. 1 ст. 612 ЦК України). Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи на підставі поданих доказів, які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, свідчать про те, що відповідач [PERSON] не виконав належним чином своїх зобов`язань, передбачених умовами кредитного договору, по поверненню одержаних в якості кредиту грошових коштів та сплати процентів за користування кредитом, а тому з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №26204000420683 від 15.04.2019 року в сумі 85 876,34 грн. Щодо вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Аналогічні висновки викладені Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, провадження № 61-21442св19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, провадження № 61-21197св19, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, провадження № 61-44217св18, від 14 вересня 2021 року у справі № 204/6564/19, провадження № 61-1970св21, від 09 листопада 2021 року у справі № 648/2776/20, провадження № 61-7641св21. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано копії: договору про надання правничої допомоги №1/04 від 01.04.2024 року, укладеного між ТОВ «Санфорд Капітал» та адвокатським об`єднанням «АЛЬЯНС ДЛС» (а.с. 11-14, том 1); ордеру на надання правничої допомоги від 19.08.2024 року (а.с. 18, том 1); свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 17, том 1); акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги №4 від 16.12.2024 року, згідно з яким вартість наданих адвокатом послуг у вигляді проведення юридичного та фінансового аналізу боржника, а також складання, підписання та подання до суду позовної заяви щодо стягнення заборгованості склала 7\~200 грн. (а.с. 239, том 1). Вивчивши й дослідивши матеріали справи, проаналізувавши обсяг й обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 200,00 грн. є обґрунтованим та\~пропорційним до\~предмета спору\~з урахуванням\~ціни позову, співмірним зі складністю справи; виконаними адвокатом роботами (наданими послугами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), та обсягом наданих адвокатом послуг й виконаних робіт. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 422,40 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду, що підтверджено документально. З огляду на викладене та

Outcome: approved