Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

[PERSON] в особі представника - адвоката Ковальової Т.Ю. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обгрунтування якого послалася на те, що 02.08.1994 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, про що Новопразькою селищною Радою народних депутатів Олександрійського району, Кіровоградської області було зроблено запис за № 35 та видано свідоцтво про укладення шлюбу, серії [NUMBER] . Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивач та відповідач побудувати сімейні відносини на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги не змогли. Із роками, стосунки між ними розладились, почались часті сварки. Протягом подружнього життя вони зрозуміли, що не збігаються ні характерами, ні типами темпераменту, ні поглядами на життя тощо. [PERSON] та [PERSON] не спілкуються між собою, подружні стосунки не підтримують та проживають окремо. Викладені обставини призвели до того, що шлюбні стосунки між ними припинені, а укладений шлюб носить суто формальний характер. У зв`язку з викладеним, подальше спільне життя подружжя, є неможливим, збереження шлюбу з відповідачем суперечить інтересам позивача та має істотне значення. Тому, позивач вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою. Спорів щодо поділу майна між подружжям на час звернення до суду немає Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача подала заяву, просила розгляд справи провести без їх участі, задовольнити позовні вимоги та зазначила, що не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила. Отже, зважаючи на те, що суд вжив всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами відповідно до ч.\~8 ст.\~178 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовної заяви з огляду на наступне. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 02 серпня 1994 року Новопразькою селищною Радою народних депутатів Олександрійського району, Кіровоградської області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, про що складено актовий запис №\~35, прізвище дружини після укладення шлюбу " [PERSON] ". Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 5 Протоколу №\~7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 2, 3, 4 ст. 56 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.\~1 ст.\~110 СК України). Згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з означеним позовом і, оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. На відшкодуванні судових витрат позивач не наполягав та просив не стягувати з відповідача сплачений ним судовий збір при подачі позову.

Outcome: approved