Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-23 00:00:00

14.05.2025 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, яким просив визнати спільним майном подружжя [PERSON] [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) легковий автомобіль OPEL АМРЕRА-Е, 2017 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , який зареєстрований на [PERSON] (дата реєстрації 13.06.2023). Припинити право спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] на легковий автомобіль OPEL АМРЕRА-Е, 2017 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та Виділити у власність [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) легковий автомобіль OPEL АМРЕRА-Е, 2017 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Стягнути з [PERSON] [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя грошову компенсацію за частину ринкової вартості легкового автомобіля OPEL АМРЕRА-Е, 2017 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , в сумі 292500 (двісті дев`яносто дві тисячі п`ятсот) грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 27 квітня 2023 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 390. 13.03.2025 року на підставі рішення Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави по справі № 554/11037/24 шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. За час перебування у шлюбі, фактично за особисті кошти позивача, було придбано легковий автомобіль OPEL АМРЕRА-Е, 2017 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , який зареєстрований на [PERSON] (дата реєстрації 13.06.2023). На даний час доступу до автомобіля у позивача не має, адже ним повністю користується колишня дружина. Спільне користування автомобілем неможливо, адже [PERSON] проживає в місті Полтаві, а він працює на посаді начальника Стрийського відділення бурових робіт Бурового управління «Укрбургаз» АТ «Укргазвидобування» з 04.05.2023 року по теперішній час та проживає в м. Стрий Львівської області. Для визначення ринкової вартості майна у суб`єкта оціночної діяльності у ФОП [PERSON] (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 674/2023 від 18.12.2023 року) був замовлений звіт незалежної оцінки майна легкового автомобіля OPEL АМРЕRА-Е, 2017 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , який зареєстрований на [PERSON] . Так відповідно до звіту оцінки майна ринкова вартість об`єкта оцінки без ПДВ складає : 585000,00 грн. Отже вартість 1/2 вище згаданого автомобіля складає - 292500,00 грн. Відповідна сума була внесена на депозитний рахунок суду. З аналізу наведених норм випливає, що легковий автомобіль OPEL AMPERA-E, 2017 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] був зареєстрований на [PERSON] (дата реєстрації 13.06.2023), є спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] , оскільки він придбаний в період зареєстрованого шлюбу за спільні кошти подружжя, тому кожен із сторін має право на 1/2 частку цього автомобіля. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини 1 та 2 ст. 71 СК України). Враховуючи, що позивач готовий виплатити відповідачу грошову компенсацію, є справедливим та таким що узгоджується з вище наведеними нормами, спірний автомобіль підлягає поділу між сторонами у справі шляхом виділення [PERSON] спірного транспортного засобу з визнанням за ним права власності на цей автомобіль, із сплатою на користь [PERSON] 1/2 частини його вартості в розмірі 292500,00 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 19 травня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. 02.09.2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, де просила у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В обґрунтуванні якого вказала, що 27 квітня 2023 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис № 390. 1 червня 2023 року відповідач придбала за власні кошти автомобіль марки OPEL АМРЕRА-Е, червоного кольору, 2017 року випуску, транзитний номер [NUMBER] , за ціною 783600 (сімсот вісімдесят три тисячі шістсот) грн. Власні кошти відповідачем було отримано внаслідок продажу: - \~ \~ \~ \~квартири, що належала їй на праві особистої приватної власності, за адресою [ADDRESS] . Продаж вищевказаної квартири було здійснено за ціною 1 833 530 (один мільйон вісімсот тридцять три тисячі п`ятсот тридцять) грн., згідно договору купівлі-продажу ННЕ161931 від 19.04.2019 року. - \~ \~ \~ \~автомобіля, марки КІА RIO, білого кольору, 2012 року випуску, ДНЗ [NUMBER] . Продаж вищевказаного автомобіля було здійснено за ціною 357000 (триста п`ятдесят сім тисяч) грн., згідно договору купівлі продажу 5341/2022/3295887 від 26.07.2022 року. Також відповідач мала заощадження на депозитних рахунках, згідно угод №ДВ-901/568149 від 25.10.2019 року та №ДВ-901/555074 від 29.08.2019 року на загальну суму 611473,86 (шістсот одинадцять тисяч чотириста сімдесят три) грн. 03.09.2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в обґрунтуванні якого вказував, що відповідач зазначає, що автомобіль OPEL АМРЕRА-Е, 2017 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] № шасі (кузова, рами) [NUMBER] , був придбаний за її особисті кошти, але докази такого твердження відсутні. Для початку комфортного спільного життя було прийнято рішення про купівлю транспортного засобу. У позивача, як і у відповідача були особисті збереження, тому в межах наявних коштів було прийнято рішення про купівлю транспортного засобу. На момент придбання автомобіля було не принципово на чиє ім`я буде здійснена купівля та відповідно зареєстрований транспортний засіб. Відповідач зазначає, що спірний автомобіль був придбаний за особисті кошті від продажу квартири в 2019 році та автомобіля KIA RIO в 2022 році. Але продаж цього майна був здійсненний задовгого до укладення шлюбу і про долю цих коштів позивачу нічого не відомо. При укладенні шлюбу позивач жодним чином не цікався матеріальним станом відповідача. Спірний автомобіль був придбаний під час шлюбу, відповідно позивач та відповідач є співвласниками автомобіля OPEL AMPERA-E, 2017 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] № шасі (кузова, рами) [NUMBER] , не зважаючи на те, що придбаний він був на ім`я відповідача. При цьому, відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами презумпцію спільності права власності сторін на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Посилання відповідача про те, що вона придбала спірний автомобіль за грошові кошти отримані від продажу квартири в 2019 році та автомобіля KIA RIO в 2022 році, задовго до укладення шлюбу, які були її особистою власністю нічим не підтверджуються, а тому не можуть бути прийняті до уваги судом. Автомобіль був куплений в червні 2023 році, а не в лютому 2025 року. Відповідно до довідки Форма Ок-7 позивач мав достатній дохід за 2022 та 2023 роки, щоб оплатити частину вартості автомобіля OPEL AMPERA-E, 2017 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , № шасі (кузова, рами) [NUMBER] , яка відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу №01/59999 від 01.06.2023 року складала 783600,00 грн. 03.09.2025 року ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач та представники відповідача в судовому засіданні заперечували щодо задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Статтею 11ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 27 квітня 2023 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 390. 13.03.2025 року на підставі рішення Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави по справі № 554/11037/24 шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с.7-9). Як вказують представники відповідача 1 червня 2023 року [PERSON] придбала за власні кошти автомобіль марки OPEL AMPERA-E, червоного кольору, 2017 року випуску, транзитний номер [NUMBER] , за ціною 783600 (сімсот вісімдесят три тисячі шістсот) грн. На підтвердження того, що кошти відповідачки були особистими, отримані внаслідок продажу квартири, що належала їй на праві особистої приватної власності, за адресою [ADDRESS] . Продаж вищевказаної квартири було здійснено за ціною 1833530 (один мільйон вісімсот тридцять три тисячі п`ятсот тридцять) грн., згідно договору купівлі-продажу ННЕ161931 від 19.04.2019 року та автомобіля марки КІА RIO, білого кольору, 2012 року випуску, ДНЗ [NUMBER] . Продаж вищевказаного автомобіля було здійснено за ціною 357 000 (триста п`ятдесят сім тисяч) грн., згідно договору купівлі продажу 5341/2022/3295887 від 26.07.2022 року (додаток до відзиву: договір купівлі-продажу транспортного засобу від 26.07.2022 року, договір купівлі продажу квартири від 19.04.2019 року, документ, що підтверджує факт купівлі автомобіля на аукціоні від 26.05.2023 року, та договір купівлі продажу транспортного засобу від 01.06.2023 року. Також відповідач мала заощадження на депозитних рахунках, згідно угод №ДВ-901/568149 від 25.10.2019 року та №ДВ-901/555074 від 29.08.2019 року на загальну суму 611473,86 (шістсот одинадцять тисяч чотириста сімдесят три) грн.( підтвердженням, є платіжні інструкції від 15.03.2022 року, від 02.12.2019 року, від 25.10.2019 року, від 29.08.2019 року. Особиста приватна власність - це майно, яке належить лише одному із подружжя, і на яке не поширюється сімейно-правовий принцип спільності майна подружжя. Відповідно до Цивільного кодексу України кожен власник користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Сімейний кодекс України чітко визначає, що є особистою приватною власністю дружини та чоловіка, а саме, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України майном, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); Фактично спірний автомобіль було придбано через місяць після офіційної реєстрації шлюбу між позивачем та відповідачем, що свідчить про відсутність факту ведення спільного господарства, побуту та бюджету, що слугувало б підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін. Таким чином, презумпція спільності майна підлягає спростуванню у випадку доведення належності коштів одному з подружжя на праві особистої власності. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, якщо майно набуте у шлюбі за особисті кошти одного з подружжя, таке майно є його особистою приватною власністю. Правова позиція Верховного Суду полягає в тому, що при вирішенні спорів щодо поділу майна необхідно встановити джерело походження коштів, за які воно придбане, та оцінити надані сторонами докази (постанова ВС у подібних правовідносинах). У цій справі автомобіль придбано за особисті кошти, що підтверджується: -виписками з банківського рахунку; -договорами, квитанціями, чеками; -документами про отримання доходу до реєстрації шлюбу / від продажу майна, яке є особистою власністю; -іншими доказами цільового використання коштів. Інший із подружжя не брав участі фінансово у придбанні автомобіля, не здійснював оплату витрат або погашення будь-яких зобов`язань, пов`язаних з придбанням транспортного засобу. У зв`язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. \~ \~ \~ \~Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Отже, в силу ст. 57 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України, а також усталеної судової практики, зазначений автомобіль не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та не підлягає поділу, а належить на праві особистої приватної власності відповідачки. Згідно висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 7 вересня 2016 року у справі № 6-801цс16, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначає не тільки факт придбання його під час шлюбу, але й спільна участь подружжя коштами або працею у набутті майна. Застосовуючи припис статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд має встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й те, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності подружжя визначається з урахуванням часу набуття майна, а також джерел його набуття (коштів, за які набуте це майно). Лише за такого врахування припис статті 60 СК України вважається правильно застосованим. Окрім того, у постанові Верховного Суду України від 18 березня 2013 року у справі № 6-66цс13 викладено висновок про те, що сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення факту ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін. Велика Палата Верховного Суду вже виснувала, що, вирішуючи спір про поділ майна подружжя, необхідно установити обсяг спільно нажитого майна, з`ясувати час та джерела його придбання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року № 554/8023/15-ц). За обставинами справи № 6-801цс16 Верховний Суд України в частині стягнення компенсації половини вартості автомобіля скасував судові рішення та направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Застосовував пункт 3 частини першої статті 57 та статтю 60 СК України. Мотивував рішення тим, що сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Придбане хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Суд констатує факт того, що сам по собі факт державної реєстрації автомобіля під час шлюбу не змінює правового режиму майна, оскільки вирішальним є джерело коштів, а не дата реєстрації, про що свідчить те, що рішення придбати автомобіль відповідачка особисто для себе прийняла до укладення шлюбу, оскільки, як з`ясувалося в судовому процесі, купівлі автомобіля передував певний підготовчий процес, а саме пошук його торгівельною організацією на аукціоні в США, придбання його після внесення передплати, доставка морський транспортом до України, розмитнення, а вже тільки потім продаж 01.06.2023 року, лише через 4 дні та 1 місяць після укладення шлюбу. І також суд враховує, користувалася автомобілем весь час відповідачка, як і планувала при його купівлі, оскільки вже через 8 днів після одруження позивач, як він сам зазначив, працює на посаді начальника Стрийського відділення бурових робіт Бурового управління «Укрбургаз» АТ «Укргазвидобування» з 04.05.2023 року та по теперішній час проживає в м. Стрий Львівської області. Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд зазначає, що позивач не надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу задоволення позову. За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову . На підставі викладеного та

Outcome: dismissed