Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №22033000133026 від 24.06.2019 року в розмірі 67758,13 грн, інфляційні втрати у розмірі 1723,83 грн., 3% річних у розмірі 284,30 грн. та витрати зі сплати судового збору 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу 3000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.06.2019 між АТ «Банк кредит Дніпро» та відповідачем. укладено кредитний договір №22033000133026. Вказаний договір складається з універсального договору банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Банк кредит Дніпро» та індивідуальної частини, якою є відповідний кредитний договір. Кредит надається у формі кредитної лінії шляхом здійснення операцій (зняття з рахунку, платежі за рахунком) за рахунок ліміту кредитної лінії, в тому числі з використанням електронного платіжного засобу. Банк виконав свої зобов`язання за договором, а відповідач належним чином умови кредитного договору не виконувала, у зв`язку з чим у неї сформувалася заборгованість перед банком в загальному розмірі 67758,13 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 48719,04 грн., заборгованості по відсотках у розмірі 1679,09 грн. та заборгованості по комісії у розмірі 17360,00 грн. На вказану суму заборгованості нараховано 3 % річних в розмірі 284,30 грн. та інфляційні втрати в розмірі 1723,83 грн. за період з 15.12.2021 по 23.02.2022. 15.12.2021 між АТ «Банк кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено договір факторингу № 15/12/21 за умовами якого до ТОВ «Цикл Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором. Оскільки відповідач не сплачує заборгованість за вищевказаним договором, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України, без повідомлення сторін, у зв`язку із чим, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Станом на 23.10.2025 відзив на позовну заяву від відповідача не надходив. Відповідно до поштового повідомлення, яке повернулося на адресу суду (а.с.123), відповідач отримала ухвалу про відкриття провадження по справі -23.09.2025. Таким чином, суд приходить до висновку про належне повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі. Оскільки, станом на 23.10.2025 відповідач відзиву не подала, за відсутності заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд на місці ухвалив, здійснювати заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних законних підстав. Судом встановлено, що 24.06.2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір № 22033000133026 за умовами якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 49600,00 грн, строк кредитування 60 місяців, кінцева дата повернення кредиту - 24 червня 2024 року, щомісячно комісія за обслуговування кредиту 3,5%, процентна ставка фіксована 0,001% річних на строкову заборгованість по кредиту, на прострочену заборгованість по кредиту процентна ставка становить 56,0% річних (а.с. 38-40). Відповідач власним підписом засвідчила факт взяття на себе відповідних зобов`язань, а саме повернути надані в тимчасове користування кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та комісію, що передбачена кредитним договором. На підтвердження надання кредитних коштів у користування відповідача, позивачем суду надано виписки з особового рахунку (а.с. 9-36). Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 14.12.2021 заборгованість [PERSON] за кредитним договором №22033000133026 від 24.06.2019 складає 67758,13 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 48719,04 грн, заборгованість за відсотками у розмірі 1679,09 грн, заборгованість по комісії 17360,00 грн. (а.с. 45-46). 15.12.2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено Договір факторингу №15/12/21 (а.с. 47-55), відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором № 22033000133026 від 24.06.2019 року на суму заборгованості 67758,13 грн, що підтверджено витягом з реєстру боржників, що є додатками до вищезгаданого Договору факторингу (а.с. 56). Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 1ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ч. 1ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано відомостей, що свідчать про погашення заборгованості за вказаними кредитними договорами у добровільному порядку. Оскільки відповідач порушила зобов`язання встановлені вищевказаними кредитними договорами, що має наслідком формування заборгованості, заборгованість не сплачена, що порушує права нового кредитора, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення суми заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 67758,13 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку із викладеним суд вважає такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь інфляційних втрат в розмірі 1723,83 грн та 3% річних у розмірі 284,30 грн, що нараховані за період 15.12.2021 по 23.02.2022 року. Беручи до\~уваги положень\~ст.\~141\~ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір у розмірі 2422,40 гривень (а.с. 8). Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 3000,00 грн. За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу;2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як видно з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018р. у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018р. у справі № 814/698/16. В обґрунтування витрат на правничу допомогу стороною позивача подано Договір № 43453613 про надання правової допомоги від 02.01.2025 (а.с. 67-69), додаткову угоду №22033000133026 до Договору від 15.08.2025 (а.с. 70), детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом , необхідних для надання правової (правничої) допомоги згідно якого витрати на правову допомогу склали 3000,00 грн. (а.с. 71), акт № 22033000133026 про підтвердження факту надання правової (правничої) допомоги від 15 серпня 2025 року вартісь яких склала 3000,00 грн (а.с. 72); копія свідоцтва проправ на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 73), копія ордеру на надання правничої допомоги від 15.08.2025 (а.с. 74). Оскільки розмір витрат позивача на правничу допомогу є належно обґрунтованим, доведеним належними доказами, не є очевидно неспівмірним наданій правової допомозі, відповідач такий розмір витрат позивача не заперечила, клопотання про його зменшення як неспівмірного не надала, позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Outcome: approved