Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив наступне: - зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього за рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10.06.2013 на користь відповідача на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та стягувати з нього 1/12 частину всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття; - зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього за судовим наказом Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04.12.2018 на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягувати з нього 1/12 частину всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що за рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 10.06.2013 з нього на користь відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 15.04.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно судового наказу Новоград-Волинського міськрайонного суду від 04.12.2018 з нього на користь відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частину всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 15.11.2018 року та до досягнення дитиною повноліття. 20.10.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування заперечень посилався на те, що зменшення розміру аліментів суперечить інтересам дитини, зміна сімейного стану та народження у позивача дитини у теперішньому шлюбі не є підставою для зміни розміру аліментів. Також зазначив, що на даний час дочка позивача навчається і потребує додаткові кошти на проїзд, проживання, придбання канцелярського приладдя. Зменшення розміру аліментів погіршить становище дочки [PERSON] та сина [PERSON] , порушить їх право на гідний рівень життя. Крім того, позивач усиновив трьох дітей, чим підтвердив свою матеріальну спроможність утримувати усіх дітей. Позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник позивача позовні вимоги просив задовольнити. Посилався на те, що раніше визначений судом розмір аліментів є надмірним, оскільки не враховує інтереси позивача та інших його дітей. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Пояснив, що до зміни сімейного стану позивача призвели його свідомі дії. Під час ухвалення Звягельським міськрайонним судом рішення від 18.05.2025 про усиновлення [PERSON] трьох дітей органом опіки та піклування було встановлено спроможність усиновлювача матеріально забезпечити цих дітей. Отже, посилання на погіршення матеріального стану позивача є необґрунтованими. Зясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу позовних вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження. (а.с. 11,12) Після розірвання шлюбу відповідач [PERSON] відновила дошлюбне прізвище " [PERSON] ". (а.с.28) Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду 285/1742/13-ц від 10.06.2013 задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини - встановлено аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 15.04.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.25) Згідно судового наказу Новоград-Волинського міськрайонного суду по справі № 285/4243/18 від 04.12.2018 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частину всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 15.11.2018 року та до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 24) [INFO] у позивача народився син [PERSON] . (а.с. 13) Згідно рішення Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 08.05.2025 року позивачем усиновлено троє неповнолітніх дітей дружини, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . (а.с.23) Надаючи правову оцінку даним правовідносинам, суд виходить із наступного. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 року встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, вони зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу\~України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Положеннями ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів та встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у позивача змінився сімейний стан. Позивач після призначенням судом аліментів на утримання дочки [PERSON] та сина [PERSON] став батьком ще чотирьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що його сімейний стан змінився у нього народився син та він усиновив троє дітей дружини. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни рішення встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає можливість зробити висновок, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Частиною 8 статті 7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 грудня 1991 року № 789-ХІІ, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Виходячи з необхідності дотримання балансу інтересів дітей, а також з метою забезпечення достатньої частки доходів платника аліментів, що залишатиметься на його власні потреби, суд вважає необхідним зменшити раніше визначений розмір аліментів до 1/6 на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial