Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Позивачка за первісним позовом звернулася з позовом до відповідача, просить розірвати укладений між ними шлюб, зареєстрований 10.10.2020 Трускавецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №145. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 10.10.2020 вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем.У шл юбі у них народились діти: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя та обов`язки. Вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Фактичні шлюбні відносини між ними припинено, шлюб носить лише формальний характер, подальше його збереження та примирення не можливе. 19.06.2025 направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку. Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін 09.07.2025. 09.07.2025 [PERSON] подав зустрічний позов до [PERSON] , в якому просить визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , разом з його матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; визначити місце проживання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , разом з її батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; встановити факт самостійного виховання та утримання [PERSON] , [INFO] , малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Заявлену вимогу обгрунтовує тим, що з 10.10.2020 він перебуває у зареєстрованому шлюбі з позивачкою. Подружнє життя не склалось, у них дійсно відсутнє взаєморозуміння та спільні інтереси з відповідачкою, наявні різні погляди на життя, під час проживання разом були постійні суперечки, тривалий час вони не проживають разом, дружина залишила домівку, виховуванням та утриманням дитини не займається, мотивуючи тим, що утримувати двох дітей одночасно їй складно. З того часу, як їхні стосунки погіршились, син проживає разом з дружиною, а доньку вона залишила проживати з батьком. Між ними відсутні складові сім`ї як спільне проживання, пов`язаність спільним побутом та наявність взаємних прав та обов`язків подружжя, а саме шлюб носить формальний характер. У частині, що стосується розірвання шлюбу позов визнає. Зазначає, що любить доньку і має змогу забезпечити її всім необхідним. Постійно слідкує за станом здоров`я дитини, її розвитком, виховує та піклується про неї., у нього з нею психологічний контакт, прив`язаність один до одного. Вважає, що розлучення доньки з батьком та зміни місця проживання, звичної комфортної обстановки, може негативно вплинути на її подальший розвиток. Донька не може бути передана для проживання з матір`ю, адже остання не може забезпечити їй належні умови проживання. Мати не цікавиться життям дитини, фінансово не допомагає, виховувати та утримувати двох дітей одночасно не бажає та не спроможна. Ухвалою від 09.07.2025 суд прийняв до розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про визначення місця проживання дитини та об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, постановив здійснити перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін в розгляд справи за правилами загального позовного провадження та замінив засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням на 25.08.2025. Ухвалою від 25.08.2025 підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду на 15.09.2025. 15.09.2025 розгляд справи відкладено на 16.10.2025. 16.10.2025 розгляд справи відкладено на 20.10.2025. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала, пояснила, що дійсно подружні відносини з відповідачем припинила більше року, не проживають разом і не ведуть спільного господарства. Деклька разів намагались примиритись, однак, оскільки мають різні погляди з чоловіком на спільне проживання та на ведення господарства, проживати надалі разом не бажає. Просить шлюб розірвати. Щодо вимог відповідача про визначення місця проживання дітей зазначила, що дійсно син проживає з нею, донька наразі проживає з батьком, оскільки вона самостійно не може утримувати та виховувати двох дітей через те, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач є чудовим батьком, займається вихованням дитини, забезпечує її на належному рівні. Тому не заперечує щодо задоволення зустрічних вимог. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав, зазначив, що примирення між сторонами неможливе, просив задоволити зустрічні позовні вимоги, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник служби у справах дітей судовому засіданні щодо позовних вимог поклалась на думку суду, зазначила, що було проведено обстеження житлових умов дитини та складено відповідний акт. Також вказала, що сторони не звертались до служби у справах дітей, оскільки фактично добровільно погодились визначити місце проживання дітей. З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що первісний та зустрічний позови слід задовольнити, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований 10.10.2020 Трускавецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №145. У шлюбі у них народились діти: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Статтею 24 СК України\~закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до\~ст.110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.\~109\~СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно із п.10\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя»\~№11\~від 21.12.2007\~року проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У статті\~112\~СК України\~регламентовано,\~що суд\~з`ясовує\~фактичні взаємини\~подружжя,\~дійсні причини\~позову про\~розірвання шлюбу,\~бере до\~уваги наявність\~малолітньої дитини,\~дитини-інваліда\~та інші\~обставини життя\~подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4\~статті 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є всі підстави для розірвання шлюбу. Щодо вимог зустрічного позову сід дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно із ст. 142 СК України, діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. У відповідності до ч. 2, 3 ст. Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно із ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Згідно ч.3 цієї статті той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. За змістом ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Приписами ст. 161 СК України визначається, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування. З Консультаційного висновку спеціаліста [PERSON] вбачається, що дитина часто звертається один-два рази в місяць до сімейного лікаря. Постійно у супроводі батька [PERSON] , [INFO] , який проживає в [ADDRESS] . Відповідно до Висновку діагностики психічного стану та сімейних відносин [PERSON] від 04.06.2025, результати діагностики сімейних відносин свідчать про позитивні почуття і до матері, і до батька. Однак домінантною людиною в родині є батько. Батько [PERSON] приділяє багато уваги вихованню доньки, сприяє її гармонійному розвитку та забезпечує базові потреби дитини. [PERSON] вкладає у зображення батька позитивний підтекст, застосовуючи яскраві колірні відтінки. Свідки [PERSON] та [PERSON] у своїх заявах засвідчили, що батько малолітньої [PERSON] бере безпосередню учать у вихованні дитини. Він активно займається фізичним вихованням, піклується про здоров`я дитини. Мама не цікавиться життям дитини та не відвідує її. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що уклала договір оренди житла з відповідачем [PERSON] вказаному житлі він проживає разом з малолітньою донькою, на вигляд є чудовим батьком, порядний і скромний мужчина. Мати дитини у вказаній квартирі не проживає. В судовому засідання свідок [PERSON] пояснила, що вони з [PERSON] друзі з дитинства,вона його часто бачить як він возить дитину у садок. [PERSON] біля [PERSON] вона не бачить, знає що та участь у вихованні доньки не бере. Донька проживає з [PERSON] . З Довідки про доходи вбачається, що загальна сума доходу [PERSON] за період з 01.01.2025 по 30.06.2025 становить 99850 гривень. Відповідно до Договору оренди житла від 01.04.2025 [PERSON] орендує квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Таким чином під час розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, їх син [PERSON] проживає разом з матір`ю, а донька [PERSON] проживає разом з батьком, який займається її вихованням та утриманням, а тому враховуючи вищенаведене, визнання зустрічного позову та інтереси дитини , суд дійшов висновку, що доцільним є визначити місце проживання [PERSON] з батьком . Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір", враховуючи задоволення позовів з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 1211,20 грн. понесених судових витрат та з [PERSON] слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн. на користь [PERSON] .

Outcome: approved