Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулося до суду із позовом до [PERSON] про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька. Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 12 червня 2025 року позов [PERSON] задоволено повністю: визнано [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] та внесено зміни до актового запису № 56 від 28 лютого 2017 року, складеного Арцизьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про народження дитини. 21 липня 2025 року до суду від позивачки надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат: витрат на проведення експертизи та витрат на професійну правничу допомогу, про що було заявлено у клопотанні представника позивачки, однак при ухваленні вказаного рішення судом не було вирішено розподіл судових витрат. Згідно з Реєстром судових справ і матеріалів, переданих на розгляд головуючому судді заява про ухвалення додаткового рішення передана судді Гусєвій Н.Д. - 08 вересня 2025 року. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, але до суду від них надійшли заяви про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення за їх відсутності. Відповідач та його представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судове засідання, у судове засідання не з`явилися. Клопотання про розгляд справи за їх відсутності, заперечення проти вказаної заяви до суду не подали, про неможливість прибути у судове засідання суд не повідомили, їх неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду вказаної заяви. Представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися, але до суду від них надійшли заяви про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення за їх відсутності, не заперечували проти її задоволення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали цивільної справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. За змістом статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема: на професійну правничу допомогу; пов`язані із проведенням експертизи. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилами частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до вимог частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів) рахунків тощо. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторони зробили про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З матеріалів справи вбачається, що позивачкою був сплачений судовий збір у сумі 1073,60 грн. за подання до суду позовної заяви, що підтверджується квитанцією № 52 від 25 квітня 2023 року (т. 1 а. с. 1) та судовий збір за подання заяви про забезпечення доказів у сумі 536,80 грн. (т. 1 а. с. 45). Сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат із проведенням експертизи, якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ. Відповідно до вимог частини 9 статті 139 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається з матеріалів справи ухвалою від 17 червня 2024 року призначено у справі судову молекулярно-генетичну експертизу, висновок якої враховано судом як доказ (т. 1 а. с. 77-79, 90-95). Згідно квитанції\~від 01\~серпня 2024\~року [PERSON] ,\~позивачкою у\~справі,\~за проведення\~вказаної експертизи\~здійснено оплату\~у суму\~7698,00\~грн. (т. 1 а. с. 149). Від відповідача та його представника до суду не надійшло клопотання про зменшення витрат, пов`язаних із проведенням експертизи. Суд дійшов висновку, що у зв`язку із задоволенням позовних вимог позивачки, відповідно до частини 1, частини 2 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1610,40 грн. (1073,60 грн. + 536,80 грн.), понесені позивачкою при зверненні до суду з вказаним позовом, заяви про забезпечення доказів та витрати, пов`язані із проведенням експертизи у сумі 7698,00 грн., оскільки вказані витрати підтверджені відповідними доказами. Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною 8 статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання. Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно із частиною 1 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Аналіз положень статті 126, частини 8 статті 141 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що у випадку неподання доказів витрат протягом визначеного частиною 8 статті 141 ЦПК України п`ятиденного строку заява про розподіл судових витрат, зроблена стороною до закінчення судових дебатів у справі, повинна залишатися судом без розгляду, якщо причини пропуску цього строку не є поважними. Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається з матеріалів справи, 09 квітня 2025 року до суду від представника позивачки надійшла заява, у якій повідомлено суд, що докази витрат, які позивачка сплатила у зв`язку з розглядом справи (в частині витрат на правову допомогу), будуть подані представником позивачки протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (т. 1 а. с. 147-148). Судом встановлено, що представник позивачки заявив про право позивачки подати відповідні докази про понесені витрати в частині витрат на професійну правничу допомогу у встановлені процесуальним законом строки, про що у вказаній заяві зробив відповідну заяву про надання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Рішення (скорочене) проголошено у судовому засіданні 12 червня 2025 року, у якому була присутня позивачка, що підтверджується протоколом судового засідання (т. 1 а. с. 178-179). 17 жовтня 2025 року до суду від позивачки надійшла заява про долучення доказів витрат на професійну правничу допомогу, а саме договору про надання правничої допомоги від 24 лютого 2025 року (т. 2 а. с. 36-37). Судом встановлено, що докази витрат на професійну правничу допомогу подані до суду 17 жовтня 2025 року, тоді, як рішення суду було ухвалено 12 червня 2025 року, тобто із пропуском встановленого положеннями частини 8 статті 141 ЦПК України для подання таких доказів, який закінчувався 17 червня 2025 року. Відповідного клопотання про поновлення такого строку із зазначенням поважних причин неможливості подання даних доказів у встановлений законом строк до суду не подано. Враховуючи викладене, беручи до уваги, що клопотання про поновлення строку на подання доказів витрат на професійну правничу допомогу позивачкою не було не заявлено, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування в даному випадку положень частини 8 статті 141 ЦПК України, з залишенням заяви про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу без розгляду.

Outcome: partial