Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить припинити право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0359 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5610100000:01:029:0122; виділити йому 1/2 ідеальної частки земельної ділянки та визнати за ним право власності на 1/2 земельної ділянки як спадкоємцеим [PERSON] , померлої [INFO] . В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] померла його матір [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить частка у праві власності на земельну ділянку площею 0,0359 га, кадастровий номер 5610100000:01:029:0122, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Вказана земельна ділянка належить на праві приватної спільної сумісної власності йому та матері. Частка матері у праві власності на земельну ділянку не визначена. Листом від 02 червня 2025 року приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Мельничук М.С. повідомила про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на частку земельної ділянки матері, оскільки її частка у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку за життя не була визначена, та рекомендувала звернутись з позовом до суду про визнання права власності на вказане спадкове майно. На земельній ділянці знаходиться квартири [ADDRESS] , 1/2 частка якої належала матері. Після її смерті успадкував 1/2 частку квапртири. У відзиві на позовну заяву представник відповідача [PERSON] просить відмовити у задоволенні позовної заяви. Заперечення проти позову мотивує тим, що при відмові нотаріуса вчинити певні дії вказану відмову нотаріус зобов`язаний викласти у письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Документ, у якому повідомляється про відмову у вчиненні нотаріальних дій, має назву "постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій". Позивач тільки додає повідомлення, в якому немає відмови нотаріуса, лише вказано норми законодавства та можливість звернення до суду щодо питяння про право власності на частку земельної ділянки. Роз`яснення нотаріуса про звернення до суду мають форму рекомендаційного характеру, а радше повідомлення. Документ має неналежну форму. Ухвалою від 07 липня 2025 року позовну заяву суд залишив без руху та надав позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви позивач усунув. Ухвалою від 30 липня 2025 року позовну заяву суд прийняв до розгляду та відкрив загальне позовне провадження у справі. Ухвалою від 24 вересня 2025 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснила, що і квартира, і земельна ділянка під квартирою належали позивачу та його матері на праві спільної власності. Частину квартири, яка належала матері, позивач успадкував, а частину земельної ділянки успадкувати не може, бо не визначені частки співвласників у праві власності на земельну ділянку. Іншим способом визначити частку у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку та успадкувати її позивач можливості не має. Представник відповідача заперечує щодо задоволення позову, оскільки немає постанови нотаріуса про відмову у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на частку земельної ділянки. Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 14 березня 1989 року відділом загс м.Ровно. Позивачу та його матері належала на праві спільної власності квартира [ADDRESS] , про що свідчить свідоцтво про право власності на житло від 28 грудня 1995 року, видане Департаментом міського господарства міської ради народних депутатів та зареєстроване на паперових носіях в РМБТІ 05 січня 1996 року в реєстровій книзі № 76-60-20090, а також земельна ділянка, кадастровий номер 5610100000:01:029:0122, площею 0,0359 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування частини житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташована за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 056434, виданий 24 листопада 2005 року та витяги з Державного реєстру речових прав № 390933435 та № 390933019 від 14 серпня 2024 року. [INFO] мати позивача [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 20 вересня 2024 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції. 26 вересня 2024 року приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Мельничук М.С. заведена спадкова справа № 30/2024 (номер у Спадковому реєстрі 73043055) до майна спадкодавця [PERSON] , померлої [INFO] , про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 81576293 від 18 червня 2025 року. 18 червня 2025 року приватний нотаріус Рівненського районного нотаріального округу Мельничук М.С. видала [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частки квартири [ADDRESS] , що належала померлій. Право власності позивача на спадкове майно зареєстроване в Державному реєстрі речових прав 18 червня 2025 року. Листом № 112/01-14 від 02 червня 2025 року приватний нотаріус Рівненського районного нотаріального округу Мельгничук М.С. фактично відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві власності на земельну ділянку, оскільки частка спадкодавця [PERSON] у праві власності на земельну ділянку не визначена, та запропонувала позивачу звернутись дол суду із позовом про визначення частки спадкодавця у спільному майні. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України). Згідно з п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За положеннями ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Згідно зі ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За приписами ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно зі ст.1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до ч.1 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної сумісної власності (спільне майно). За приписами ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власності двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічні положення містить і стаття 370 ЦК України щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності. [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом майна матері [PERSON] , прийняв спадщину та отримав свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частки квартири [ADDRESS] . До спадкового майна спадкодавця [PERSON] належить також частка у праві спільної власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . Отримати свідоцтво про право на спадщину на частку спірної земельної ділянки у позасудовому порядку, в тому числі і в нотаріальному, позивач позбавлений можливості, оскільки його та матері частки у спільній сумісній власністі на земельну ділянку залишились не визначені. Неалежна форма відмови нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на частку земельної ділянки, на що звертає увагу представник відповідача, не спростовує того факту, що нотаріус фактично відмовила позивачу у вчиненні нотаріальної дії, так як свідоцтво про право на спадщину на частку земельної ділянки не видала. Докази, що між співвласниками земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] існувала будь-яка домовленість щодо розміру часток у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку, у справі відсутні, а тому частки кожного співвласника у праві спільної власності є рівними та становлять 1/2 частки для кожного. Оскільки до складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить 1/2 частка земельної ділянки, кадастровий номер 5610100000:01:029:0122, площею 0,0359 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування частини житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] , наявні підстави для визнання за позивачем права власності на вказане спадкове майно, а отже, позов належить задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved