Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

06 лютого 2025 року до суду надійшла зазначена позовна заява в якій Шевченківська окружна прокуратура міста Києва просить: -усунути перешкоди територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради у користуванні та розпорядженні землею шляхом скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської К.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 06.10.2021 (індексний номер рішення: 60790556) та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності за [PERSON] на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок літ. «А» загальною площею 45 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2472969080000); -скасувати державну реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі за кадастровим номером 8000000000:91:055:0005, загальною площею 0,1 га за адресою: [ADDRESS] . Вимоги позову обгрунтовані тим, що відповідач в порушення положень діючого законодавства зареєстрував право власності на будинок якого не існує. Земельна ділянка не надавалась відповідачу у власність чи користування. Так як реєстрація земельної ділянки відбулась на підставі технічної документації, якою засвідчено наявність на ній житлового будинку, що насправді не існує, то така реєстрація є незаконною та підлягає скасуванню. А тому для захисту порушеного права територіальної громади міста Києва прокурор звернувся до суду з цим позовом. В судовому засіданні представник Шевченківської окружної прокуратури міста Києва заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник Київської міської ради в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності. В заяві представник просив задовольнити заявлені вимоги. У поясненнях, які 05.05.2025 року представник Київської міської ради подав до суду, вказав, що Департамент з питань державного архітектурно- будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) не видавав, не реєстрував документи, що дають право на виконання підготовчих/будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта по [ADDRESS] . В реєстрі адрес у місті Києві відсутні відомості про документи стосовно присвоєння об`єктам нерухомості поштової адреси: [ADDRESS] , розпорядження щодо присвоєння вказаної адреси не видавалися. Київська міська рада не приймала рішення про передачу земельної ділянки по [ADDRESS] у власність або у користування (оренду) будь-яким фізичним або юридичним особам. Державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:91:055:0005 в Державному земельному кадастрі є незаконною. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце судового засідання, відзив на заявлені вимоги до суду не надходив. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів за згодою представника позивача. Представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи, тому суд на підставі положень статей 223 та 280 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи у відсутність сторін, які не з`явились в судове засідання. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши представника прокуратури, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 01.10.2021 року в реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право власності [PERSON] на житловий будинок загальною площею 45 кв.м., житловою площею 14,4 кв.м., в літ «А» по [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2472969080000). Підставою для реєстрації права власності зазначено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 60790556 від 06.10.2021 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської К.С., яке було прийнято на підставі заяви №48215813, яку 01.10.2021 року подав [PERSON] . Зазначене рішення було прийнято, зокрема, на підставі довідки про технічні показники об`єкта та підтвердження поштової адреси, серія та номер 97/21-1, виданий 28.05.2021 року ФОП [PERSON] . У довідці про технічні показники об`єкта та підтвердження поштової адреси №97/21-1 від 28.05.2021 року ФОП [PERSON] зазначив, що на замовлення [PERSON] він провів роботи з технічної інвентаризації житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та за результатами технічної інвентаризації встановлено, що житловий будинок літ «А» загальною площею 45,0 кв.м., житловою 14,4 кв.м., який зі слів замовника побудований в 1991 році, відповідає Державним будівельним нормам та готовий до експлуатації. В той же час, Комунальне підприємство Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» листами від 28.09.2021 року та від 12.09.2024 року повідомило що житловий будинок [ADDRESS] на праві власності не зареєстрований. Крім того, Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва листом від 17.09.2024 №073-2693 повідомив, що Департамент не видавав, не реєстрував документів що дають право на виконання підготовчих/будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта за адресою: [ADDRESS] . Також Шевченківська районна в м.Києві державна адміністрація повідомила, що не здійснювалась процедура присвоєння поштової адреси житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , відповідні документи не надходили. Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) листами №055-8934 від 12.09.2024 року та №055-11826 від 06.11.2024 року повідомив, що у реєстрі адрес у місті Києві, який ведеться Департаментом, відсутні відомості про документ щодо присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси [ADDRESS] . Згідно з даними державного земельного кадастру, 09. 12.2021 року Державним кадастровим реєстратором відділу у м.Токмак Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Ященко О.К. на підставі заяви про державну реєстрацію земельної ділянки [PERSON] від 25.11.2021 №ЗВ-9717841342021 та технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка розроблена ТОВ «Київ Архземпроект», здійснено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:91:055:0005, яка розташована: [ADDRESS] , площа - 0,1000 га, категорія земель - землі житлової та громадської забудови, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) листом №057-12094 від 05.09.2024 року повідомив, що за даними міського земельного кадастру земельна ділянка [ADDRESS] з кадастровим номером 8000000000:91:055:0005 не зареєстрована. За поданням Департаменту рішення про передачу (надання) зазначеної земельної ділянки у власність (користування) Київська міська рада не приймала. Міністерство юстиції України здійснювало перевірку державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської К.С. та наказом №3411/5 від 25.09.2023 року анульовано державному реєстратору - приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Меженській К.С. доступ до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Як зазначено в Акті перевірки, зокрема, за результатом розгляду заяви №48215813 приватним нотаріусом Меженською К.С. прийнято відповідні рішення, відкрито розділи та проведено державну реєстрацію прав власності. Однак таке рішення прийнято з порушенням вимог статей 3, 10, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» та п.п.12, 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 - не надано документ про присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; в Державному реєстрі речових прав відсутня інформація про зареєстроване право власності на земельну ділянку на якій збудовано будинок; подані документи не надають можливості встановити що будинок побудовано до 05.08.1992 року. Із фотокарток супутникової зйомки наданих Національним центром управління та випробувань космічних засобів вбачається, що станом на 25.09.2024, 24.05.2024, 13.09.2023, 14.08.2023, 28.07.2023, 21.06.2023, 29.04.2023, 16.03.2022, 10.03.2022, 28.02.2022, 20.02.2022, 23.03.2021, 28.09.2020, 03.03.2020, 18.04.2018, 18.05.2017, 04.04.2016, 26.10.2014, 07.03.2014, 09.05.2011, 08.06.2010, 07.04.2009, 15.05.2008, 28.05.2005, 24.04.2004, 26.10.2001 на спірній земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна. Відповідач в судове засідання не з`явився, не надав належних та допустимих доказів на підтвердження існування будинку за адресою: [ADDRESS] право власності на який зареєстровано за відповідачем. Вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 02.10.2024 року (справа №755/5593/24) [PERSON] , [INFO] , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень в дохід держави з позбавленням права займатися господарською діяльністю з надання публічних послуг з проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна та виготовлення технічної документації на об`єкти нерухомого майна, здійснення діяльності у сфері інжинірингу геології та геодезії, надання послуг технічного консультування у цих сферах, безпосереднє проведення інженерних та технічних оглядів житлових та нежитлових приміщень, складення технічних документів, виготовлення та реєстрація документів містобудівного характеру на строк 1 (один) рік. Вирок набрав законної сили. Однак, як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, Верховним Судом відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою захисника Бургели О. В. на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 24 березня 2025 року щодо засудженого [PERSON] . На момент розгляду даної цивільної справи касаційне провадження не завершене. Як встановлено судом та зазначено у вироці, у період квітня - травня 2021 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у офісному приміщенні ТЦ «Дарниця» по пр-ту Соборності, 2/1, що у Дніпровському районі міста Києва, фізична особа - підприємець [PERSON] зустрівся із невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, яка маючи на меті заволодіння шляхом обману земельними ділянками територіальної громади міста Києва, у тому числі ділянками водного фонду, звернулась до [PERSON] з проханням виготовити 60 технічних паспортів на житлові будинки, на чітко визначених осіб, із зазначенням адреси, дати побудови будинку та його площі. Розглянувши вказану пропозицію ФОП [PERSON] , будучи необізнаним про дійсні плани невстановленої досудовим розслідуванням особи щодо заволодіння земельними ділянками комунальної власності, погодився на виготовлення 60 технічних паспортів на житлові будинки та довідок про технічні показники, які фактично не побудовані. У подальшому, у період часу з 12.05.2021 року по 21.06.2021 року, знаходячись у офісному приміщенні ТЦ «Дарниця» по пр-т Соборності, 2/1 у Дніпровському районі міста Києва , будучи службовою особою, яка здійснює професійну господарську діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг з проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна та виготовлення технічної документації на об`єкти нерухомого майна, у порушення вимог "Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127 (у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2018 року № 186), із залученням до робіт найманих працівників, які не були обізнані про злочинні наміри останнього, виготовив та видав завідомо підроблені офіційні документи, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення та надають певні права - а саме технічні паспорти: 97\\05\\21-1 від 28.05.21 та довідки про технічні показники об`єкта та підтвердження поштової адреси: № 97\\21-1 від 28.05.2021 на будинки садибного типу, до яких вніс завідомо неправдиві відомості про те, що будинки начебто фактично існують, побудовані на земельних ділянках територіальної громади міста Києва до 1991 року, їм присвоєнні поштові адреси (зокрема, [ADDRESS] та належать вони [PERSON] . Тобто, фізична особа - підприємець [PERSON] , будучи службовою особою, склав завідомо неправдиві офіційні документи на ім`я вказаних вище осіб, які посвідчують конкретні факти, що мають юридичне значення та надають певні права, скріпив їх власним підписом та печаткою фізичної особи - підприємця, та у період часу з 12.05.2021 року по 21.06.2021 року видав їх невстановленій досудовим розслідуванням особі для подальшого використання. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав. Пункт 1 частини 1 статті 2 зазначеного Закону визначає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Як визначено в частині 1 статті 3 зазначеного вище Закону, загальними засадами державної реєстрації прав, зокрема, є 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. Стаття 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону. Право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності чи інше речове право на земельну ділянку, на якій вони розташовані. Право власності на квартиру, житлове та нежитлове приміщення може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини, в яких вони розташовані. Згідно з ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав, похідних від права власності, здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. 4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі; 9-1) надає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", інформацію органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. Стаття 18 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначає порядок проведення державної реєстрації. Так, державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. У випадках, передбачених законодавством України, державна реєстрація прав проводиться після технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна, речові права на який підлягають державній реєстрації (ч.3 ст.18 Закону). Державна реєстрація прав на земельну ділянку проводиться виключно за наявності в Державному земельному кадастрі відомостей про зареєстровану земельну ділянку. Для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на земельні ділянки, що здійснюється з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав, державний реєстратор обов`язково використовує відомості з Державного земельного кадастру про наявність/відсутність зареєстрованих речових прав щодо відповідної земельної ділянки до 1 січня 2013 року (ч.4 ст.18 Закону). Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам (ч.8 ст.18 Закону). Частина 1 статті 24 Закону передбачає, що підставою для відмови в державній реєстрації прав, зокрема, є - подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Згідно з положеннями ч.2 ст.18 зазначеного Закону, перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Постановою Кабінету Міністрів Українивід 25 грудня 2015 р. № 1127 затверджено «Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Пунктом 12 зазначеного Порядку передбачено, що розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав. Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор використовує відомості Державного реєстру прав, зокрема його невід`ємної архівної складової частини, а також Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав. У разі коли відомості Державного земельного кадастру про власників, користувачів земельної ділянки, перенесені з державного реєстру земель, містять неповну або неточну інформацію, що унеможливлює ідентифікацію особи, державний реєстратор за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав надсилає відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 17 жовтня 2012 р. № 1051, повідомлення в електронній формі державному кадастровому реєстраторові про уточнення інформації в Державному земельному кадастрі, в якому зазначається виключний перелік відомостей, що є неповними або неточними. Державний реєстратор у разі наявності в нього паперових носіїв інформації (реєстрових книг, реєстраційних справ, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації) використовує також відомості, які містяться на відповідних носіях інформації Згідно з п.42 зазначеного Порядку, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки, за яким державним реєстратором отримуються відомості Державного земельного кадастру з метою встановлення місця розташування земельної ділянки, на якій споруджено відповідний об`єкт, для подальшого відображення таких відомостей як адреси об`єкта нерухомого майна. У разі коли індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених цим пунктом, можуть бути подані документи, передбачені статтею 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Як встановлено судом під час розгляду справи, приватним нотаріусом при розгляді заяви [PERSON] щодо реєстрації права власності на будинок та вчиненні реєстраційних дій не було встановлено що будинок було побудовано до 05.08.1992 року, не надано документи що підтверджують присвоєння житловому будинку адреси за відсутності в реєстрі речових прав відомостей про земельну ділянку, на якій збудовано будинок. Таким чином, судом встановлено порушення порядку проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок, а тому рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської К.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 06.10.2021 (індексний номер рішення: 60790556) та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності за [PERSON] на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок літ. «А» загальною площею 45 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2472969080000) підлягає скасуванню. Стаття 16 Закону України «Про державний земельний кадастр» визначає, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Кадастрові номери земельних ділянок зазначаються у рішеннях органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування про передачу цих ділянок у власність чи користування, зміну їх цільового призначення, визначення їх грошової оцінки, про затвердження документації із землеустрою та оцінки земель щодо конкретних земельних ділянок. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Стаття 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» визначає порядок державної реєстрації земельної ділянки. Так, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Згідно з положеннями ч.3 ст.24 зазначеного Закону, державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою: особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи; органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності); замовником технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель (у разі внесення до Державного земельного кадастру за результатами проведення інвентаризації земель масиву земель сільськогосподарського призначення відомостей про земельну ділянку, що входить до такого масиву); замовника документації із землеустрою, за якою здійснюється формування земельної ділянки державної, комунальної власності, у випадках, коли розроблення такої документації відбувається без дозволу органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування; власника земельної частки (паю) або його спадкоємця (у разі формування земельної ділянки в порядку виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв); особи, визначені частиною першою статті 118 Земельного кодексу України, у тому числі власника нерухомого майна (будівлі, споруди), розташованої на земельній ділянці, що надається (передається) із земель державної чи комунальної власності, або його спадкоємця; Як передбачено ч.4 ст.24 зазначеного Закону, для державної реєстрації земельної ділянки державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; документація із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки, в електронній формі та формі електронного документа. У разі якщо відповідно до закону поділ, об`єднання земельних ділянок здійснюються за погодженням з органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, фізичними чи юридичними особами, до заяви про державну реєстрацію земельної ділянки, сформованої в результаті поділу або об`єднання земельних ділянок, також додаються документи, що належним чином підтверджують таку згоду. Заява з доданими документами надсилається заявником засобами телекомунікаційного зв`язку. Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації (ч.5 ст.24 зазначеного Закону). Згідно з п.6 зазначеного Закону, підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Державний кадастровий реєстратор зазначає вичерпний перелік підстав для відмови у державній реєстрації земельної ділянки. При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер (ч.9 ст.24 зазначеного Закону) . В той же час ч.10 ст.24 зазначеного вище Закону, державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). Таким чином під час слухання справи було встановлено, що державному кадастровому реєстратору для вчинення реєстраційних дій не були надані документи, які передбачені діючим законодавством, а також судом встановлено відсутність об`єкту нерухомості на земельній ділянці, відсутність відповідного рішення про надання відповідачу в користування чи власність земельної ділянки. Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності,враховуючи що під час розгляду справи судом було встановлено порушення положень Закону України «Про державний земельний кадастр» при вчиненні реєстраційних дій щодо земельної ділянки, суд приходить до висновку про скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі за кадастровим номером 8000000000:91:055:0005, загальною площею 0,1 га за адресою: [ADDRESS] . Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved