Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

24.03.2025 року позивач в особі свого представника за довіреністю Гаврилюк Олександра Сергійовича засобами електронного суду звернувся до суду із заявою, в якій просив суд стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором про отримання товарів в системі «Плати пізніше» №60200357142 від 11.06.2024 року строком дії до 20.03.2025 року, укладеним в електронній формі між відповідачкою та фізичною особою-підприємцем [PERSON] , який за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу товару у розстрочку, право вимоги за яким перейшло позивачу на підставі договору факторингу від 25.06.2000 року №2020082501, яка склала 11559,05 грн., з яких невиконанні зобов`язання із щомісячних платежів становили 9632,46 грн. та 1926,59 грн. штраф у відповідності до п.п.12.2-12.3 укладеного договору. Також позивач просив стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого при зверненні до суду судового збору у розмірі 2422,20 грн., розглянути справу за відсутності позивача та підтримав заявлені позовні вимоги, надавши згоду на заочний розгляд справи. В обгрунтування позову було зазначено, що відповідачка, отримавши товар у фізичної особи-підприємця, який працює із позивачем як агент, підписавши відповідні умови договору, повністю прийняла на себе обов`язки щодо сплати за отриманий товар та надала згоду на застосування до себе відповідних санкцій, передбачених договором. Ухвалою судді від 27.03.2025 року справу було прийнято до свого провадження та у ній відкрито у спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін, наданий сторонам час для подання усіх заяв по суті позову (а.с.27). Позивач та його представник вказану ухвалу отримали засобами електронного суду у порядку ч.5 ст.272 ЦПК України (а.с.29-30), а відповідачка вказану ухвалу отримала у порядку п.6 ч.5 ст.272 ЦПК України (а.с.31). Заяви, клопотання від сторін у справі не надходили та інші процесуальні дії у справі судом не застосовувалися. Відповідачка відзив на позовну заяву не подавала. Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України\~за наявними у справі матеріалами. Можливість ухвалення заочного рішення в такому випадку не передбачена. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 11.06.2024 року між відповідачкою та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір про отримання товарів в системі «Платипізніше» №60200357142, за яким відповідачка отримала від вказаного ФОП товар мобільний телефон Apple iPhone 11 64 Gb White ( [NUMBER] ), який був у вжитку, погодившись сплатити на користь вказаного підприємця кошти за вказаний товар у розстрочку у період з 11.06.2024 року до 20.03.2025 року зі сплатою за вказаний товар 19264,29 грн. 10 ануїтетними платежами щомісячно (а.с.8). Підписання договору відповідачка підтвердила факт отримання товару у ФОП [PERSON] . Вимоги щодо відповідачки були отримані позивачем в момент укладання договору із надавачем товару 11.06.2024 року на підставі раніше укладеного договору позивача із ФОП [PERSON] про участь постачальника в системі «Платипізніше» від 25.06.2020 року (а.с.7). Під час дії договору відповідачка сплати на користь позивача лише два платежі: 11.06.2024 року на суму 1927,00 грн. та 20.10.2024 року на суму 8861,26 грн., останній з яких позивачем був врахований і у сплату суми боргу, і у сплату неустойки, що підтверджується наданим суду розрахунком суми заборгованості за вказаним договором станом на 21.03.2025 року (а.с.24). У позовній заяві підставами надання товару відповідачці було зазначено такий вид цивільних правовідносин як прямий лізинг. Дослідивши діюче законодавства, заявлені вимоги та їх відповідність обраному способу укладання відповідного договору, суд приходить до думки, що заявлені позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Первинно суд зазначає, що відсутні підстави для визначення укладеного між ФОП [PERSON] та відповідачкою договору як договору прямого лізингу. Відповідно до ст.806 ЦК України визначено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Так, відносно лізингу відсутні такі його істотні умови як строк, на який надається майно у володіння та користування, та порядок повернення майно. В даній справі мова йде не про передання товару відповідачці у лізинг (найм), а мова йде про перехід права власності до відповідачці при продажі товару у розстрочку, що регулюється іншими нормами ЦК України. В той же час вказаний договір містить положення, про те, що після сплати відповідних платежів товар залишається у відповідачки та стає її власністю. Таким чином, застосуванню в даній справі підлягають норми статей 694-697 ЦК України щодо купівлі-продажу товару у розстрочку. Так,\~нормами ст.694\~ЦК України\~визначено,\~що договором\~купівлі-продажу\~може бути\~передбачений продаж\~товару в\~кредит з\~відстроченням або\~з розстроченням\~платежу;\~ товар продається в кредит за цінами, що діють на день продажу. Зміна ціни на товар, проданий в кредит, не є підставою для проведення перерахунку, якщо інше не встановлено договором або законом; у разі невиконання продавцем обов`язку щодо передання товару, проданого в кредит, застосовуються положення\~статті 665\~цього Кодексу; якщо покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, продавець має право вимагати повернення неоплаченого товару; якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до\~статті 536\~цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати; договором купівлі-продажу може бути передбачений обов`язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем; з моменту передання товару, проданого в кредит, і до його оплати продавцю належить право застави на цей товар. Статтею 695 ЦК України передбачено, що договором про\~продаж товару\~в кредит\~може бути\~передбачено оплату\~товару з\~розстроченням платежу; істотними умовами договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу є ціна товару, порядок, строки і розміри платежів; якщо покупець\~не здійснив\~у встановлений\~договором строк\~чергового платежу\~за проданий\~з розстроченням\~платежу і\~переданий йому\~товар,\~продавець має\~право відмовитися\~від договору\~і вимагати\~повернення проданого\~товару; до договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу застосовуються положення\~частин третьої,\~п`ятої\~та\~шостої\~статті 694 цього Кодексу. Таким чином, позивач в даних правовідносинах може вимагати від відповідачки повернення несплаченої суми боргу за товар, що передбачає перехід права власності на товар до відповідачки, повернення товару позивачу та, нарешті, окрім повернення вартості товару, нараховувати проценти за користування товаром поза визначеними строками внесення плати за товар у розсторочку. Встановлювати штрафні санкції за невиконання вимог про повернення товару у розстрочку позивач не має, а тому норми п.12.2-12.4 вищевказаного договору щодо встановлення відповідальності у вигляді штрафу за прострочення виконання зобов`язань покупцем, яким є відповідачка, суперечать правовій природі укладеного договору саме купівлі-продажу товару у розстрочку, а не лізингу, про що вказував позивач у позовній заяві (інших документів, де міститься інформація про природу договору між сторонами суду надано не було), а тому є нікчемними на час укладання договору та не можуть бути застосовані судом. Тому заявлені вимоги про сплату штрафу у розмірі 1926,59 грн. суд відкидає як нікчемну умову договору купівлі-продажу товару у розстрочку. Крім цього, суд вважає за необхідне зараховану як штраф суму у розмірі 1155,86 грн. при платежі відповідачки 20.10.2024 року зарахувати у розмір загальної заборгованості, у зв`язку з чим її розмір становить в дійсності 8476,60 грн. (9632,46 грн. 1155,86 грн.). Саме в цій частині, враховуючи нормативне регулювання договору купівлі-продажу товару у розстрочку, повинна сплатити відповідачка на користь позивача за придбаний нею у ФОП [PERSON] 11.06.2024 року у м. Вінница товар, і саме вказана сума підлягає стягненню з неї. За змістом положень\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі\~статтею 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи задоволення позову частково у розмірі 8476,60 грн. із 11559,05 грн. заявлених, що становить 73,33%, то саме в цій частині повинен бути на підставі ст.141 ЦПК України стягнутий з відповідачки судовий збір, що становить 1776,35 грн. із 2422,40 грн. сплачених. На підставі викладеного та

Outcome: partial