Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

Заявник [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Свистун Л.В., звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження за участю заінтересованої особи Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про встановлення факту, що має юридичне значення, за якою просить суд встановити юридичний факт, що має юридичне значення, а саме факту перебування її на утриманні чоловіка [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в Державі Ізраїль. Свою заяву заявниця обґрунтовує тим, що з 1994 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , разом проживали однією сім`єю у квартирі [ADDRESS] , яка належить їй на праві власності. У 2018 році, а саме 16 січня, сторони зареєстрували шлюб у встановленому законом порядку, про що складено актовий запис № 8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькій області 04 листопада 2024 року. Заявниця зазначила, що з моменту початку спільного проживання вони вели спільне господарство, мали спільний побут, спільні витрати та вважали себе подружжям. При цьому, хоча місце проживання [PERSON] було зареєстровано за іншою адресою [ADDRESS] , фактично він постійно проживав із заявницею. Із 1995 року [PERSON] перебував на пенсії за віком, отримував щомісячну пенсію в розмірі близько 22 500 гривень, а також як громадянин Держави Ізраїль соціальну допомогу в розмірі близько 3800 шекелів (приблизно 24 700 грн). Заявниця, у свою чергу, є пенсіонеркою з 2008 року, її пенсія становить 8857,12 гривень. Враховуючи суттєву різницю в доходах, [PERSON] повністю матеріально забезпечував дружину, оплачував спільні витрати, комунальні послуги, харчування та побутові потреби. Унаслідок повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України та активних бойових дій у місті Маріуполі, заявниця разом із чоловіком були змушені залишити місце проживання та виїхати до м. Вінниця. 29 березня 2022 року [PERSON] була взята на облік як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується відповідною довідкою. Через стан здоров`я чоловіка, 25 березня 2022 року [PERSON] виїхав до Ізраїлю, де мешкали його доньки, для проходження лікування. [INFO] він помер у Ізраїлі, що підтверджується свідоцтвом про смерть (з перекладом та апостилем). 08 листопада 2022 року [PERSON] видав на ім`я дружини довіреність на розпорядження його рахунком у банку «ПУМБ», що свідчить про те, що він і після виїзду продовжував матеріально підтримувати заявницю. Після смерті чоловіка, 24 грудня 2024 року [PERSON] звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 30 грудня 2024 року № 914120161443 їй було відмовлено у задоволенні заяви через відсутність документів, які підтверджують факт перебування на утриманні покійного чоловіка. Інших можливостей документально підтвердити цей факт заявниця не має, тому змушена звернутися до суду з даною заявою. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.07.2025 року прийнято справу до розгляду за правилами окремого провадження та призначено судове засідання. На підставі ухвали суду від 04.09.2025 судом задоволено клопотання представника заявника та залучено в якості заінтересованих осіб у справі: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в особі Центрального відділення ГУПФУ в Донецькій області міста Маріуполь та Головне управління Пенсійного Фонду України у Вінницькій області. Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до суду подано відзив на заяву про встановлення факту, в якому зазначено, що встановлення юридичного факту перебування на утриманні чоловіка на день його смерті має юридичне значення, оскільки в подальшому забезпечить заявниці право для призначення пенсії по втраті годувальника. Також від представників Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, заперечень на адресу суду не надійшло щодо поданої заяви. Заявниця та її представник заявлені вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в ході судового розгляду поклалась на думку суду. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи положення ст. 223, 240 ЦПК України, суд прийшов до висновку про проведення судового засідання у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, а також оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і свобод. Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Стаття 315 ЦПК України передбачає, що в такому порядку суд розглядає, зокрема, справи про встановлення факту перебування фізичних осіб на утриманні. Відповідно до статті 318 ЦПК України, у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити, з якою метою, причини неможливості одержання документів, що посвідчують цей факт, і докази, що його підтверджують. Положення пунктів 2, 3, 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснюють, що суди розглядають справи про встановлення факту перебування на утриманні, якщо цей факт має значення для одержання пенсії або інших соціальних виплат, і якщо допомога померлого була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Отримання заявником власного доходу чи пенсії не виключає можливості встановлення факту утримання, якщо судом буде встановлено, що основним джерелом засобів існування була допомога з боку померлого. Також відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження №14-567цс18), у порядку окремого провадження можуть бути встановлені лише ті факти, які: породжують юридичні наслідки; не мають іншого порядку встановлення; не пов`язані зі спором про право. Отже, встановлення факту перебування на утриманні не є спором про право, а необхідне для реалізації заявницею права на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності у годувальника необхідного страхового стажу. Згідно з частиною 2 статті 36 Закону №1058, непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік або дружина, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Частина 3 цієї ж статті визначає, що члени сім`ї вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, якщо вони одержували від нього допомогу, яка була постійним і основним джерелом засобів до існування. Відповідно до п. 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подається документ про перебування членів сім`ї на утриманні померлого. Згідно з п. 2.11 цього Порядку, документом, що підтверджує факт перебування на утриманні, може бути довідка органів місцевого самоврядування, ОСББ або інший документ, складений на підставі показань свідків. У разі неможливості подати такі документи, факт перебування на утриманні встановлюється в судовому порядку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Факт шлюбу підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (додаток №5), а факт смерті свідоцтвом про смерть з перекладом і апостилем (додаток №7). Згідно з пенсійним посвідченням (а.с.16), заявниця отримує пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону №1058 з 28.09.2007 року та є непрацездатною особою. Її пенсія становить 8857,12 грн, тоді як її чоловік отримував пенсію за віком у розмірі близько 22 500 грн та соціальну допомогу від уряду Ізраїлю, що свідчить про істотну різницю у доходах подружжя. [PERSON] повністю утримував заявницю, забезпечував побут, оплату житла, комунальних послуг і лікування. Це підтверджується: довіреністю від 08.11.2022 року, виданою [PERSON] для розпорядження коштами на рахунку чоловіка в АТ «ПУМБ»; показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , які нотаріально засвідчили факт спільного проживання та повного матеріального забезпечення заявниці чоловіком; довідкою внутрішньо переміщеної особи №509-5000572277 від 29.03.2022 року, що підтверджує неможливість отримання інших доходів у зв`язку з виїздом із зони бойових дій. Після смерті чоловіка заявниця звернулася до ПФУ з заявою про перехід на інший вид пенсії (у зв`язку з втратою годувальника), однак рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 30.12.2024 №914120161443 їй відмовлено у перерахунку через відсутність документів про утримання. Оскільки отримати відповідну довідку з місця проживання неможливо у зв`язку з окупацією м. Маріуполя, заявниця змушена звернутися до суду. Суд відповідно до статей 7681 ЦПК України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Надані заявницею письмові документи, свідчення, довідки і рішення ПФУ є допустимими, достовірними, взаємопов`язаними між собою і підтверджують факт того, що [PERSON] перебувала на утриманні чоловіка. Допомога з боку [PERSON] була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, а власні доходи заявниці були незначними та не забезпечували належного прожиткового мінімуму. Встановлення факту перебування [PERSON] на утриманні її чоловіка [PERSON] має юридичне значення, оскільки створює правову підставу для призначення їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 36 Закону №1058-IV. Суд дійшов висновку, що всі умови для встановлення цього юридичного факту наявні, а інший порядок підтвердження цього факту законом не передбачено. Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. За таких обставин, оскільки встановлення даного юридичного факту необхідно заявниці для подальшого належного оформлення права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, не пов`язаність встановлення цього юридичного факту із подальшим вирішенням спору про право, враховуючи відсутність у заявниці можливості встановити даний юридичний факт у позасудовий спосіб, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог заяви, та, відповідно, про можливість її задоволення. На підставі зазначеного, статей 9, 10, 12, 13, 258-259, 264, 265, 315, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

Outcome: approved