Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

У серпні 2025 року позивач ТОВ "Юніт Капітал" звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 10 листопада 2021 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 122187016, згідно з умовами якого ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" надало позичальнику [PERSON] кредит у сумі 10000,00 грн на строк 30 календарних днів до 12 грудня 2021 року. Процентна ставка за користування кредитом протягом 30 календарних днів (дисконтний період) становила 1,98 % від суми залишку кредиту за кожен день користування ним (722,70 % річних). Базова процентна ставка становила 2,10 % від суми залишку кредиту за кожен день користування ним (722,70 % річних). Відповідач не дотримувався умов кредитного договору, своєчасно не повернув кредит та не сплатив проценти за користування ним. Заборгованість [PERSON] за договором кредитної лінії від 10 листопада 2021 року № 122187016 становить 20519,30 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 5288,00 грн, проценти за користування кредитом у сумі 15231,30 грн. Позивач стверджував, що ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" відступило право вимоги до позичальника [PERSON] за договором кредитної лінії від 10 листопада 2021 року № 122187016 ТОВ "Таліон Плюс", яке у свою чергу відступило це право вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс". За договором про факторингу від 04 червня 2025 року № 04/06/25-Ю, укладеним між товариством ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Юніт Капітал", первісний кредитор відступив позивачеві право вимоги до позичальника [PERSON] за договором кредитної лінії від 10 листопада 2021 року № 122187016. За таких обставин позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором кредитної лінії від 10 листопада 2021 року № 122187016 у сумі 20519,30 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 5288,00 грн, проценти за користування кредитом у сумі 15231,30 грн, а також присудити з нього судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 05 серпня 2025 року прийнято до провадження позовну заяву ТОВ "Юніт Капітал" до [PERSON] про стягнення заборгованостіта відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідач відзив на позовну заяву ТОВ "Юніт Капітал" до суду не подав. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 05 серпня 2025 року витребувано в АТ КБ "ПриватБанк" належним чином засвідчені документи, які містять інформацію: чи емітувалась на ім`я [PERSON] платіжна картка № [NUMBER] ; чи є/був номер мобільного телефону [NUMBER] фінансовим номером телефону за картковим рахунком № [NUMBER] , а також витребувано виписку з банківського рахунку клієнта [PERSON] , до якого емітовано картку № [NUMBER] , за період з 10 листопада 2021 року до 15 листопада 2021 року (якщо такий рахунок відкривався). 04 вересня 2025 року АТ КБ "ПриватБанк" надало суду витребувані документи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, у позовній заяві позивач просив суд розглянути справу за відсутності його представника, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. Ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ч. 2 ст. 639 ЦК України зазначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Судом з`ясовано, що 10 листопада 2021 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", договір кредитної лінії 122187016, за умовами якого ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" надало позичальнику [PERSON] кредит у сумі 10000,00 грн на строк 30 календарних днів до 12 грудня 2021 року Оскільки цей договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та відповідач підписав їх електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був б укладений. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20, від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" належно виконало умови кредитного договору, надавши [PERSON] кредитні кошти у сумі 10000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 10 листопада 2021 року № 2b37af82-d4c6-4118-ae16-b62c5a309f3b та випискою про рух коштів на банківському рахунку [PERSON] , відкритому в АТ КБ "ПриватБанк". Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Позичальник [PERSON] не виконав зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, допустив заборгованість за договором кредитної лінії від 10 листопада 2021 року № 122187016 у сумі 20519,30 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 5288,00 грн, проценти за користування кредитом у сумі 15231,30 грн. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Отже, заборгованість [PERSON] за договором кредитної лінії від 10 листопада 2021 року № 122187016 становить 20519,30 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 5288,00 грн, проценти за користування кредитом у сумі 15231,30 грн. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Спеціальна позовна давність визначена ст. 258 цього Кодексу. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" (далі - Закон № 540-IX) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено п. 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року. Відтак початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02 квітня 2020 року Законом № 540-IX. Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року. Водночас Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" було введено воєнний стан в Україні із 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" (далі - Закон № 2120-ІХ) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено п. 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17 березня 2022 року. Надалі Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини" (далі - Закон № 3450-ІХ) п. 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХ набрав чинності 30 січня 2024 року. 04 вересня 2025 року набрав чинності Закон України від 14 травня 2025 року № 4434-IX "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності". Цим Законом виключено з ЦК України п. 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення", а отже поновлено перебіг позовної давності. Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а з 30 січня 2024 року до 04 вересня 2025 року. Наведене свідчить, що позовна давність до вимог про стягнення заборгованості з [PERSON] не спливла. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. 28 листопада 2018 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до п. 2.1 якого клієнт ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" зобов`язалося відступити фактору ТОВ "Таліон Плюс" права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор взяв на себе обов`язок їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. У подальшому між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" укладено додаткову угоду від 28 листопада 2019 року № 19, відповідно до якої строк дії договору факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01 продовжено до 31 грудня 2020 року, при цьому інші умови договору залишилися без змін. 31 грудня 2020 року сторони уклали додаткову угоду № 26, а 31 грудня 2021 року - додаткову угоду № 27, якою продовжено строк дії договору факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01 до 31 грудня 2022 року. Відповідно до додаткової угоди від 31 грудня 2023 року № 32 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" погодили продовження строку дії договору факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01 до 31 грудня 2024 року З урахуванням визначених строків дія цього договору факторингу, додаткових угод до нього і його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 11 січня 2022 року № 168 до договору факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01 (з урахуванням додаткових умов до нього) ТОВ "Таліон Плюс" отримало право вимоги до відповідача за договором кредитної лінії від 10 листопада 2021 року № 122187016. Таким чином, договір факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу. 05 серпня 2020 року ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" було укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до п. 2.1 якого клієнт ТОВ "Таліон Плюс" зобов`язалося відступити фактору ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор взяв на себе обов`язок їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. 03 серпня 2021 року ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" уклали додаткову угоду № 2 до договору факторингу від 05 серпня 2020 року № 05/0820-01, якою продовжили строк дії цього договору до 31 грудня 2022 року. На підставі додаткової угоди від 30 грудня 2022 року № 3 строк дії договору факторингу від 05 серпня 2020 року № 05/0820-01 продовжено до 30 грудня 2024 року. З урахуванням визначених строків дія цього договору факторингу, додаткових угод до нього і його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Згідно з витягом з реєстру прав вимоги від 31 липня 2023 року № 10 до договору факторингу від 05 серпня 2020 року № 05/0820-01 (з урахуванням додаткових умов до нього) ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" отримало право вимоги до відповідача за договором кредитної лінії від 10 листопада 2021 року № 122187016. Таким чином, договір факторингу від 05 серпня 2020 року № 05/0820-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу. 04 червня 2025 року на підставі договору факторингу № 04/06/25-Ю ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" відступило новому кредитору ТОВ "Юніт Капітал" право вимоги до позичальника [PERSON] за договором кредитної лінії від 10 листопада 2021 року № 122187016. З огляду на викладене суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ "Юніт Капітал" заборгованість за договором кредитної лінії від 10 листопада 2021 року № 122187016 у сумі 20519,30 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 5288,00 грн, проценти за користування кредитом у сумі 15231,30 грн. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) міститься висновок, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд,

Outcome: approved