Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилався на те, що 26.09.2023 року відповідач звернувся до управління із заявами про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. В заві також зазначив, що є особою з інвалідністю 3 групи, додавши пенсійне посвідчення. На підставі цього, рішенням від 27.09.2023 року відповідачу було призначено з 01.09.2023 року допомогу на проживання внутрішньо переміщеній особі в розмірі 3000 грн. щомісячно. 29.04.2024 року управлінням було здійснено перевірку достовірності відомостей, наданих відповідачем, за результатами якої було встановлено, що відповідач за даними Адміністрації Державної прикордонної служби України 26.12.2023 року здійснив перетин кордону. З урахуванням цього, у відповідності до положень п.п.8,29 постанови Кабінету Міністрів України №332 від 20.03.2023 року, позивачем 23.07.2024 року прийнято рішення про припинення виплати відповідачу допомоги з 01.02.2024 року та утримання надмір виплачених за період з 01.02.2024 року по 31.03.2024 року коштів в сумі 6000 грн. Посилаючись на вказані обставини, що відповідач не повідомляв управління про виїзд за кордон, відповідно до направлених йому листів в добровільному порядку надмір виплачені кошти не повернув, позивач просив стягнути з відповідача надмір виплачені кошти державної допомоги в сумі 6000 грн. та понесені по справі витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 3028 грн. Рішенням Вищої ради правосуддя від 29.08.2024 року змінено територіальну підсудність судових справ Селидівського міського суду Донецької області шляхом їх передачі до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська (після зміни найменування Центральний районний суд міста Дніпра) з 02.09.2024 року. Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 15.08.2025 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В наданій заяві представник позивача просив розглядати справу без його участі, зазначивши про підтримання позову та не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач до суду повторно не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, відзив на позов не подав. В зв`язку з цим, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ч.1 ст.280 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши надані позивачем до заяви на підтвердження позовних вимог докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 26.09.2023 року відповідач [PERSON] звернувся до Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради із заявами про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. В заві також зазначив, що є особою з інвалідністю 3 групи, додавши пенсійне посвідчення. На підставі цього, рішенням позивача від 27.09.2023 року відповідно до «Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №332 від 20.03.2022 року, відповідачу було призначено з 01.09.2023 року допомогу на проживання внутрішньо переміщеній особі в розмірі 3000 грн. щомісячно. 29.04.2024 року управлінням було здійснено перевірку достовірності відомостей, наданих відповідачем, за результатами якої було встановлено, що відповідач за даними Адміністрації Державної прикордонної служби України 26.12.2023 року здійснив перетин кордону. З урахуванням цього, позивачем 23.07.2024 року прийнято рішення про припинення виплати відповідачу допомоги з 01.02.2024 року та утримання надмір виплачених за період з 01.02.2024 року по 31.03.2024 року коштів в сумі 6000 грн., відповідно до «Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №332 від 20.03.2022 року. Відповідно до п.п.1,2 «Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №332 від 20.03.2022 року (в редакції на момент призначення відповідачу допомоги), цей Порядок визначає механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - допомога). З 1\~серпня 2023\~р.\~допомога призначається\~на шість\~місяців внутрішньо\~переміщеній особі,\~яка вперше\~звернулася за\~призначенням допомоги,\~та виплачується\~щомісяця внутрішньо\~переміщеній особі\~або уповноваженій\~особі на\~внутрішньо переміщену\~особу у\~випадку недієздатності\~отримувача або\~дитину (далі\~-\~уповноважена особа)\~у такому\~розмірі: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень. Допомога призначається на кожну внутрішньо переміщену особу (далі - отримувач), відомості про якого включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб. Допомога призначається за повний місяць, у якому уповноважена особа звернулася за її наданням, незалежно від дати такого звернення. Згідно п.п.6,8 «Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №332 від 20.03.2022 року (в редакції, що діяла на момент виїзду відповідача за кордон та виявлення цього факту позивачем), було встановлено, що якщо отримувач або уповноважена особа повернувся до покинутого місця проживання, виїхав на тимчасове чи постійне місце проживання за кордон або перебуває за кордоном більш як 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, він зобов`язаний повідомити про такі обставини органу соціального захисту населення/уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради/центру надання адміністративних послуг за місцем перебування на обліку або надіслати заяву з використанням засобів поштового/електронного зв`язку (за технічної можливості з накладенням кваліфікованого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису). Нарахування та виплата допомоги уповноваженій особі або отримувачу припиняється та більше не призначається/поновлюється починаючи з місяця, що настає за місяцем, в якому стало відомо щодо її повернення до покинутого місця проживання, або з місяця виїзду за кордон на постійне проживання, або з місяця, що настає за місяцем, у якому строк перебування за кордоном перевищує 30 календарних днів підряд чи 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, або 60 та 90 календарних днів відповідно, в разі прийняття рішення про збільшення зазначеного строку за наявності обґрунтованих причин. Обґрунтованими причинами вважаються службове відрядження, оздоровлення дітей, супроводження дітей під час участі в міжнародних змаганнях або участь у відповідних змаганнях, стажування, навчання, лікування, реабілітація, хвороба особи або члена сім`ї, смерть членів її сім`ї та родичів, догляд за хворою дитиною віком до 18 років, відвідування закладів охорони здоров`я, судових та правоохоронних органів, через які особа не за власним бажанням могла бути відсутньою за місцем проживання/перебування, що підтверджується документально. Пунктом 9 зазначеного вище Порядку встановлено, що уповноважена особа зобов`язана протягом 14 календарних днів після виникнення змін, які впливають на визначення права на отримання допомоги, поінформувати про це засобами поштового/електронного зв`язку (за технічної можливості з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису) орган соціального захисту населення, уповноважену особу виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центр надання адміністративних послуг. Якщо отримувачів, яким призначено допомогу, відбулися зміни, які впливають на право на отримання допомоги, розмір допомоги перераховується з місяця, що настає за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженої особи або згідно з інформацією, наданою компетентним органом, та/або за результатами проведеної додаткової перевірки рекомендацій, наданих Мінфіном, відповідно до\~Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат». Таку заяву уповноважена особа має право надіслати з використанням поштового або електронного зв`язку органу соціального захисту населення, уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центру надання адміністративних послуг. Згідно п.22 Порядку, з метою встановлення права на призначення/продовження виплати допомоги уповноваженій особі/отримувачу Мінсоцполітики передає Мінфіну відповідну інформацію для здійснення верифікації відповідно до\~Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат». Верифікація здійснюється шляхом перевірки інформації, наданої уповноваженою особою, з урахуванням даних, що обробляються стосовно них в інформаційно-аналітичній платформі електронної верифікації та моніторингу, на відповідність вимогам, визначеним у цьому Порядку. Відповідно до п.29 Порядку, у разі неправомірної або повторної виплати отримувачу допомоги за певний період суми такої виплаченої допомоги повертаються отримувачем добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення. Орган соціального захисту населення з моменту виявлення факту надміру перерахованої (виплаченої) допомоги визначає обсяг неправомірно або повторно отриманих коштів та протягом 30 робочих днів повідомляє про це уповноваженій особі або отримувачу шляхом надсилання повідомлення з використанням засобів поштового/ електронного зв`язку (із застосуванням засобів електронного сповіщення Єдиної системи (за технічної можливості)/засобами мобільного зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Орган соціального захисту населення має право здійснити перерахунок надміру виплачених коштів допомоги отримувачу за рахунок наступних виплат. У разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки орган соціального захисту населення вирішує питання про їх стягнення в судовому порядку. Частиною 1 ст.1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до\~ст.1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті допомоги, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. За змістом зазначеної норми, допомога, в даному випадку допомога переміщеним особам на проживання, не підлягає поверненню у випадку, якщо її виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки та відсутності недобросовісності з боку набувача. Аналіз положень\~ст.1215 ЦК України\~дає підстави для висновку про те, що за загальним правилом безпідставно набута особою допомога не підлягає поверненню, натомість\~закон\~встановлює два виключення з цього правила: по-перше, якщо її виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Таким чином, повернення надмірно виплаченої суми щомісячної допомоги передбачає стягнення зазначеної суми у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини набувача, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. Суд враховує, що відповідач знав про обставини, що можуть вплинути на отримання щомісячної допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам та не повідомив позивача про них, а саме: про її виїзд за кордон. Внаслідок цього, допомога, нарахування якої здійснювалось у призначеному розмірі централізовано в програмному комплексі Єдиної інформаційної системи соціальної сфери, продовжувалась здійснюватись до моменту виявлення позивачем відповідного факту. За вказаних вище обставин та наведених вище положень законодавства, отримані відповідачем за період з 01.02.2024 року по 31.03.2024 року кошти в сумі 6000 грн., підлягають стягненню з нього на користь позивача, як набуті без достатньої правової підстави. В зв`язку з цим, позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача безпідставно отримано допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам у зазначеному вище розмірі. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір в сумі 3028 грн. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved