Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який обґрунтовувала тим, що під час шлюбу між [PERSON] та відповідачем [PERSON] народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 23.05.20025 року. Донька продовжує навчання у ВСП ПЗВО «Київський міжнародний університет «Фаховий коледж Київського Міжнародного Університету», що підтверджується довідкою, яка видана 18.09.2025 року. [PERSON] навчається на 1 курсі, спеціальність D6 секретарська та офісна справа галузь знань D Бізнес, адміністрування та право ПЗВО «Київський Міжнародний Університет» - «Фаховий коледж Київського Міжнародного Університету», денна форма навчання, контрактна основа. [PERSON] необхідно забезпечувати власні особисті потреби, оплату за навчання за договором, власний прожитковий мінімум, витрати на проїзд до місця навчання, харчування, одяг та взуття, лікування та інші додаткові витрати а навчання. Позивач долучає договір про надання платних освітніх послуг № 030/25\~ від 01.09.2025 року. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти, у розмірі 1/6 частки всіх отриманих боржником доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини, яка продовжує навчання, до досягнення донькою 23 років, починаючи стягнення з дати подання позову. Позивач зазначає, що вона та двоє її дітей, включаючи [PERSON] , проживають в орендованому житлі, про що видана довідка від 18.09.2025 та підписана Головою ОСББ «Політехнічна 73» Фрідманом О.П. Позивач вдруге вийшла заміж, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 07.02.2024. З огляду на предмет та ціну позову, а також інші обставини, які підлягають врахуванню у відповідності до положень пунктів 1 - 8 частини 3 статті 274 Цивільного процесуального кодексу України, дана справа може бути розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач, про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, судом повідомлявся належним чином, але відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦПК України, в установлений судом строк не подав до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, також не подав до суду відзиву на позовну заяву. У зв`язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому, згідно з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [INFO] народилась [PERSON] , батьком якої записаний відповідач у справі. На теперішній час донька [PERSON] досягла повноліття, однак продовжує навчання у ВСП ПЗВО «Київський міжнародний університет «Фаховий коледж Київського Міжнародного Університету», що підтверджується довідкою, яка видана 18.09.2025 року. [PERSON] навчається на 1 курсі, спеціальність D6 секретарська та офісна справа галузь знань D Бізнес, адміністрування та право ПЗВО «Київський Міжнародний Університет» - «Фаховий коледж Київського Міжнародного Університету», денна форма навчання, контрактна основа, закінчення навчання планується 30.06.2028 року. Позивач надала копію договору про надання платних освітніх послуг № 030/25 від 01.09.2025 року де зазначено, що вартість освітніх послуг за освітньою програмою за один навчальний рік становить 39900 грн., де вона є законним представником доньки. Довідкою від 18.09.2025 року, яка видана за місцем проживання головою ОСББ «Політехнічна 73» [PERSON] зазначено, що [PERSON] проживає в орендованому приміщенні ОСББ «Політехнічна 73» за адресою: [ADDRESS] , у складі сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивачка вдруге вийшла заміж, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 07.02.2024. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Пленум Верховного суду України в своїй постанові № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначає, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) (надалі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Так, статтею 23 Конвенції про права дитини, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За частиною 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та зобов`язання щодо утримання. Суд вважає, що з урахуванням принципу співмірності, достатніх потреб доньки, яка продовжує навчання, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на час навчання доньки у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу (заробітку) щомісячно. Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог на користь позивача, якого звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved