Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

В липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - Товариство) через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором про споживчий кредит № 4309990 від 19.04.2021, яка становить 26 275,43 грн та складається з: 5 389 грн заборгованість за сумою кредиту, 19 366,43 грн заборгованість за відсотками, 1 520 грн заборгованість за комісією, а також 2 422,40 грн витрат по сплаті судового збору та 7 000 грн витрат на правничу допомогу. В обґрунтування вимог представник позивача зазначав, що [PERSON] відповідно до умов вказаного кредитного договору, укладеного з TOB «Мілоан», який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отримав кредит в розмірі 8 000 грн, який зобов`язувався повернути, а також сплатити проценти за користуванням ним та інші платежі, що передбачені кредитним договором. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит у визначеній сумі. Проте, відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав, а тому у нього перед позикодавцем виникла заборгованість у вищевказаній сумі. 29.09.2021 відповідно до договору відступлення прав вимоги № 76-МЛ TOB «Мілоан» відступило для ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» право вимоги за договором, укладеним з відповідачем. Оскільки станом на день звернення до суду заборгованість у вказаній вище сумі не сплачена, тому представник позивача просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість. Ухвалою судді від 06.08.2025 відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; сторонам визначено строк для подачі заяв по суті справи. 12 вересня 2025 року [PERSON] подав до суду відзив на позові, в якому позовні вимоги Товариства визнав частково, а саме, в частині стягнення 5 389,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 3 907 грн заборгованості за процентами за користування кредитом, розрахунок яких становить: 5 389,00 тіло кредиту ? 2,5 % в день ? 29 днів кредитування; в частині стягнення решти суми заборгованості заперечив; не погодився з розміром витрат на правову допомогу посилаючись на їх неспівмірність з огляду на відсутність складності у підготовці позовної заяви та її типовість. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд зазначає про таке. Встановлено, що 19.04.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 4309990 (далі - Договір), який був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором F56469, що був надісланий позичальнику на номер телефону [NUMBER] , вказаний ним в п.10 договору, про що свідчать дані кредитного договору та довідки про ідентифікацію (а.с.6-10, 11 зворот). За умовами кредитного договору відповідач отримав кредит в розмірі 8 000 грн строком на 29 днів з 19.04.2021 шляхом переказу на картковий рахунок, термін повернення кредиту, сплати комісії за його надання та процентів за користування - 18.05.2021 (п.п.1.2., 1.3., 1.4., 2.1. Договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 15 320,00 грн (п.1.5 Договору). Відповідно до п.1.5.1 кредитного договору комісія за надання кредиту: 1 520 грн, яка нараховується з ставкою 19,00 % від суми кредиту одноразово. За положеннями п.1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 5 800,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6. Договору). За умовами Договору проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена у п.1.6. Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій тощо, визначена в п.1.5.2. процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного в п.1.3., запропонована позичальнику із знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку. Стандартна (базова) ставка застосовується після завершення первісного строку та/або строку пролонгації на пільгових умовах з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових умовах) (п.2.2.3. Договору). Сторони договору також узгодили умови пролонгації строку кредитування. Так, продовження вказаного в п. 1.3. договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах (п. 2.3.1. договорів). Пунктом 2.3.1.1. Договору передбачено порядок пролонгації строку кредитування на пільгових умовах. Так позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством (далі Правила). Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Пунктом 2.3.1.2. Договору передбачено пролонгацію на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користування кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилася до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною у п. 1.6. Договору. За положеннями п.5.1 вказаного кредитного договору позичальник підтверджує, що умови договору йому зрозумілі та що договори адаптовано до його потреб та фінансового стану. Згідно умов Договору відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування ним у строки і на умовах, передбачених цими договором. Так, ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 8 000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на його платіжну картку, що підтверджується платіжним дорученням № 44212284 від 19.04.2021 (а.с.13). Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту не виконав, кредитні кошти не повернув, відсотків за користування ними та комісії за їх надання не сплатив. За даними відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 4309990 від 19.04.2021 на ім`я [PERSON] заборгованість відповідача за вказаним договором не погашена, позичальник неодноразово продовжував строк користування кредитом відповідно до п.2.3.1.1. Договору сплачуючи комісію за пролонгацію та чатку заборгованості за кредитом, востаннє - 05.07.2021. В подальшому кредитодавець нараховував проценти за користування кредитом у відповідності до умов п.2.3.1.2. Договору (пролонгація на стандартних (базових) умовах) (а.с.13 зворот-14). Згідно виписки з особового рахунка залишок заборгованості станом на 23.06.2025 складає 26 275,43 грн, в тому числі 5 389 грн заборгованість за тілом кредиту, 1 520 грн заборгованість за комісією, 19 366,43 грн заборгованість за відсотками (а.с.15). Відповідно до договору про відступлення прав вимоги № 76-МЛ від 29.09.2021, акту приймання-передачі реєстру боржників до вказаного договору, платіжної інструкції № 41765 від 29.09.2021 про оплату відступлених прав вимог та витягу з реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги № 76-МЛ право вимоги за кредитним договором № 4309990 від 19.04.2021 перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у розмірі заборгованості 26 275,43 грн, яка складається з 5 389 грн заборгованості за тілом кредиту, 1 520 грн заборгованості за комісією, 19 366,43 грн заборгованості за відсотками (а.с.15 зворот-24). Вирішуючи спір, суд виходить із такого. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-комунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За положеннями статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.81 ЦПК України). Кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора, відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» та вимогам до кредитних договорів. Підписавши вказаний договір позичальник виразив власну волю на його укладення, погодившись, зокрема, на умови його пролонгації, та підтвердив, що умови договору йому зрозумілі та договір адаптовано до його потреб та фінансового стану. Як вбачається із матеріалів справи, первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, ТОВ «Мілоан» було перераховано на картковий рахунок відповідача кошти в розмірі 8 000 грн. Відповідач своїх зобов`язань за договором не виконав та не сплатив грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом в повному розмірі в обумовлений договором строк. ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кредит 19 квітня 2021 року строком на 29 днів з терміном повернення до 18 травня 2021 року. [PERSON] 17 травня 2021 року оформив пролонгацію строку користування кредитом на пільгових умовах відповідно до п.2.3.1.1. Договору сплативши комісію за управління та обслуговування кредиту та частку заборгованості по кредиту. В подальшому відповідач вказаним чином неодноразово продовжував строк кредитування на пільгових умовах (п.2.3.1.1.. Договору), а також здійснював пролонгацію на стандартних (базових) умовах шляхом продовження користування коштами (п.2.3.1.2. Договору). При цьому строк пролонгації на стандартних (базових) умовах не може перевищувати 60 календарних днів. Також умовами договору передбачено комісію за надання кредиту в розмірі 1520 грн, яка нараховується за ставкою 19 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1). Отже, строк кредитування за кредитним договором тривав з 19.04.2021 до 25.08.2021 року, внаслідок чого ТОВ «Мілоан» правомірно нарахувало відповідачу заборгованість у розмірі 26 275,43 грн, яка складається з 5 389 грн тіла кредиту та 19 366,43 грн нарахованих процентів і 1 520 грн комісії. Зважаючи на оформлені у встановленому порядку кредитний договір та договір відступлення прав вимоги позивач є належним стягувачем неповернутих кредитних коштів, процентів за користування ними та комісії за їх надання з боржника. На підставі зазначеного суд приходить до висновку, що матеріали справи містять належні та допустимі докази укладення кредитного договору та надання кредитних коштів [PERSON] , а також докази існування заборгованості у заявленому позивачем розмірі та право позивача на стягнення такої заборгованості. За наведених обставин позовні вимоги про стягнення з відповідача 26 275,43 грн заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. При цьому суд не бере до уваги викладені у відзиві заперечення [PERSON] щодо суми заборгованості та зроблений відповідачем розрахунок заборгованості за процентами як безпідставні з огляду на таке. Відповідач уклав вище вказаний кредитний договір добровільно, з власної волі, погодившись на умови його пролонгації, встановлені відсоткові ставки за користування кредитом, порядок нарахування процентів, та підтвердив, що умови договору є йому зрозумілими. [PERSON] неодноразово своїми діями продовжував строк кредитування на пільгових умовах та не повернувши кредит здійснив пролонгацію строку кредитування на стандартних (базових) умовах. А тому кредитодавець, відповідно до п.п. 2.3.1.1. та 2.3.1.2. Договору, мав право нараховувати відсотки за користування кредитом із застосуванням відсоткових ставок 2,5 % в день (п.1.5.2. Договору) та 5 % в день (п.1.6. Договору) у відповідні періоди строком з 19.04.2021 по 25.08.2021, а також право нараховувати комісію, передбачену п.1.5.1.1. Договору. Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн, позов задоволено повністю, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по оплаті судового збору в зазначеному розмірі. За приписами ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витратна оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). 05 травня 2025 року між позивачем та адвокатським об`єднанням «Апологет» укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 0605, предметом якого є надання послуг правової (правничої) допомоги, адвокатського захисту, представництва інтересів ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у всіх судах загальної юрисдикції, а також у відносинах з юридичними особами незалежно від форм власності та інших послуг, необхідних для належного захисту прав і законних інтересів Товариства (а.с.27 зворот). На підставі вказаного договору повноваження на представництво інтересів Товариства у судах загальної юрисдикції надано адвокату Усенку М.І., що підтверджується ордером на надання правничої допомоги (а.с.28). Відповідно до акту № 2031 наданих послуг від 23.06.2025 та детального опису наданих послуг до нього АО «Апологет» надана правнича допомога для Товариства у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4309990 з [PERSON] на суму 7000 грн, яка полягала в наданні усної консультації, ознайомленні з матеріалами кредитної справи, погодженні правової позиції клієнта, складенні позовної заяви та подання її до суду, на надання вказаної правничої допомоги було затрачено 6 год. 30 хв. (а.с. 28 зворот - 29). Відповідач в поданому відзиві зазначив про неспівмірність вказаних витрат на правничу допомогу складності справи та вважав за доцільне стягнення таких витрат у розмірі 2 500 грн. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц наголошено на тому, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підставі зазначеного суд вважає, що вказаний Товариством розмір витрат на правничу допомогу у розумінні ст.137 ЦПК України є неспівмірним із складністю справи, справа є малозначною, судова практика щодо розгляду даної категорії справ є усталеною і однотипною, а також з обсягом виконаних адвокатом робіт та витраченим часом на надання послуг, зокрема, адвокат не брав участь в судових засіданнях, оскільки справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а тому, на думку суду, обґрунтованим, розумним та достатнім для захисту прав позивача в даній справі є розмір витрат на правничу допомогу в сумі 4 000 грн, які, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved