Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

У травні 2025 року [PERSON] звернулася до Обухівського районного суду Київської області із заявою про встановлення факту батьківства. Заява мотивована тим, що з 1998 року її мати [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. У даних відносинах у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Оскільки [PERSON] не з`явився до відділу реєстрації актів цивільного стану, працівники відділу порадили [PERSON] записати у свідоцтві про народження дитини прізвище матері, а батька [PERSON] . Таким чином, відомості про батька у свідоцтво про народження внесено за вказівкою матері та присвоєно заявниці прізвище [PERSON] . Заявниця вказала, що [PERSON] з народження вважав її своєю донькою, виховував, піклувався та забезпечував усім необхідним для життя та розвитку. [INFO] [PERSON] помер. Зазначила, що встановлення факту батьківства їй необхідно для цивільних, сімейних прав, оформлення відповідного статусу. З наведених підстав, просить заяву задовольнити. 28 травня 2025 року ухвалою суду прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження. Ухвалою суду від 28 липня 2025 року призначено посмертну судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу, зупинено провадження. 01 жовтня 2025 року на адресу суду надійшов висновок експерта № 303-МГ від 17.09.2025 року. 02 жовтня 2025 року провадження по справі відновлено, призначено судове засідання. Заявник у судове засідання не з`явилася, просила розглядати справу без її участі. Заінтересована особа у судове засідання не з`явилася, була повідомленою про розгляд справи належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено із копії свідоцтва про народження, що [PERSON] народилася [INFO] , про що відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області було зроблено актовий запис № 171. У свідоцтві про народження серія [NUMBER] батьками [PERSON] , зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Відомості про батька в актовий запис про народження [PERSON] внесені в порядку ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується копією відповідного витягу. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Як вбачається з довідки № 914 про причина смерті [PERSON] вогнепальне поранення грудної клітки внаслідок військових дій. Оскільки юридично [PERSON] , не є батьком [PERSON] , без рішення суду підтвердження між ними родинних відносин та встановлення факту батьківства є неможливим. Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року). У постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 399/1029/15-ц вказано, що експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах для формування доказової бази. Водночас, висновки судово-генетичної експертизи суд оцінює з урахуванням положень статті 89 ЦПК України, згідно з якою жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно висновку експерта № 303-МГ від 17.09.2025 року ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» [PERSON] може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , вірогідність складає не менше 99,9999%. Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 Сімейного кодексу України. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою. Згідно п. 3 ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ст.130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. В пункті 13 вказаної Постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. При розгляді спору щодо встановлення факту батьківства суд має виходити зі змісту ст.130 СК України, відповідно до якої підставою для встановлення факту батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи. Таким чином, суд, з`ясувавши всі обставини справи, вважає встановленими в судовому засіданні наявність підстав, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. За положеннями ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

Outcome: approved