Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за послугу з постачання теплової енергії. У позові посилаючись на те, що послуги надавались за адресою: [ADDRESS] , відповідно до встановлених тарифів. Покладені законодавством зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання відповідач не виконувала належним чином, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за отримані послуги за період з 01.12.2021 по 01.01.2025 з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних в розмірі 6 014,88 грн. Ухвалою суду від 03.03.2025 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін не надходили. 06.03.2025 року від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій просила долучити до матеріалів справи копію квитанції від 06.03.2025 про сплату боргу. 14.03.2025 року представником позивача ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» подано до суду заяву про зменшення позовних вимог. В заяві зазначено, що в зв`язку з частковою сплатою заборгованості відповідачем, представник позивача зменшує свої позовні вимоги та просить стягнути з [PERSON] уточнену суму заборгованості на загальну суму 644,10 грн, яка складається з 517,13 грн. інфляційних втрат та 126,97 грн 3% річних. А також просить вирішити питання розподілу судових витрат, а саме просить стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 3028 грн. 04.09.2025 від відповідача надійшла заява, в якій просила долучити до матеріалів справи №531/472/25 копію пенсійного посвідчення ІІ групи. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи зазначене, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних письмових матеріалів та доказів. Встановлено, що Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» надавало послуги з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , а відповідач такі послуги прийняла, від їх отримання не відмовлялася. Отже, між сторонами склались правовідносини з надання послуг теплопостачання, в яких одна сторона зобов`язана надавати другій стороні послуги теплопостачання, а друга зобов`язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги»,\~Житловим кодексом України\~та іншими нормативними актами. Статтею 67 ЖК України\~передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно\~ст. 68 ЖК України\~споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як передбачено п.5 ч.2\~ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.1 та 5\~ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця\~виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Відповідно до ч.1 та 5\~ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця\~виміру обсягу спожитої споживачем гарячої води визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Діючи в правовідносинах належним чином, відповідач мав оплачувати одержані ним послуги згідно затверджених тарифів. Як встановлено судом, відповідач у період з 01 грудня 2021 року по 01 січня 2025 року отримані послуги в повному обсязі не оплатила, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 5 370,78 грн. за одержані нею послуги теплопостачання. При цьому розрахунок вартості послуг відповідає затвердженим тарифам. Як встановлено судом, вищевказану суму заборгованості відповідачем було погашено після надходження справи до суду, що підтверджується квитанцією №836377805 від 06.03.2025. При вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг теплопостачання, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Як вбачається з розрахунку 3% річних від простроченої суми боргу за комунальні послуги заборгованість становить 126,97 грн. Крім того, з розрахунку інфляційних збитків за період з 21.01.2024 року по 01.01.2025 рік сума інфляційних витрат становить 517,13 грн. На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних. Відповідно до ч. 2 ст.49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог. На даний час заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.12.2021 по 01.01.2025 року в розмірі 5370,78 грн. відповідачем оплачена. Однак залишаються не сплачені індекс інфляції в сумі 517,13 грн., 3% річних в сумі 126,97 грн. та судового збору. На підставі викладеного, враховуючи те, що відповідач належним чином не виконувала своїх обов`язків по сплаті коштів за послуги теплопостачання, суд приходить до висновку, що зменшені позовні вимоги ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при звернення до суду з позовом сплачено суму судового збору в розмірі 3028 грн. (платіжна інструкція №1765935308 від 30.10.2024 про сплату 302,80 грн та платіжна інструкція №122606762 від 17.02.2025 про сплату 2725,20 грн). Відповідачка є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується Довідкою МСЕК серія 7-66 ТЕ № 0398553, пенсійним посвідченням № [NUMBER] та звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Понесені позивачем судові витрати підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: approved