Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

АТ «Акцент-Банк» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості станом на 30.05.2025 за кредитним договором № AN3UCT155101221458 від 11.01.2022 у розмірі 172194.17 грн, з яких: 91801.49 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 80392.68 грн загальний залишок заборгованості за процентами, а також понесені ним по справі судові витрати у розмірі 2422,40 грн. На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 11.01.2022 [PERSON] , будучи клієнтом Банку, як позичальник уклав з банком кредитний договір AN3UCT155101221458, щодо надання йому кредиту в розмірі 95000.00 грн. строком на 64 місяці (тобто до 10.05.2027) зі сплатою процентів у розмірі 50.00 щорічно та комісії в розмірі 0.00 грн. (Зазначає, що кредитний договір складається із Заяви Клієнта та Графіку погашення кредиту). Позивач стверджує, що банк свій обов`язок виконав повністю, надав позичальнику кредит згідно з умовами кредитного договору. Зауважує, що у відповідності до п. п. 3-5 кредитного договору (заяви клієнта, далі кредитний договір), ліміт цього договору: 95000.00 грн. на поповнення обігових коштів зі строком повернення до 10.05.2027, терміном на 64 місяці. Згідно з п. 6 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 50.00 річних. Відповідно до п. 7 договору позичальник сплачує банку комісію в розмірі 0.00 грн. Вказує, що відповідно до п. 11 Заяви про надання послуги «Швидка готівка» та/або Паспорту споживчого кредиту «Швидка готівка» у випадку порушення клієнтом зобов`язань із погашення заборгованості клієнт сплачує Банку пеню у розмірі 0,07% (не менше 1 грн ) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 (п`ятнадцять) відсотків суми простроченого платежу. Представник позивача стверджує, що станом на 30.05.2025 заборгованість відповідача за даним кредитним договором складала суму в розмірі 172194.17 грн, з яких: 91801.49 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 80392.68 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами; 0.00 грн. - загальний залишок заборгованості за комісією; 0 грн. - загальний залишок заборгованості за пенею. На підставі наведеного, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь банку вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.06.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом. Постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві клопотав розглянути цивільну справу без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надсилання судової повістки про виклик в суд рекомендованими поштовими відправленнями, які повернуто з довідкою про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою», відзив на позов не подано, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Копія ухвали про відкриття провадження у справі надсилалась відповідачу на адресу його місця реєстрації, однак повернута відправнику з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (штрихкодовий ідентифікатор 0610263771225); повторно скеровані судом повістки на наступні судові засіданні повернулись до суду без вручення адресату з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (штрихкодові ідентифікатори 0610271485975, 0610273186444, R067014025925). Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі №496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Разом з тим, відзив на позов відповідачем не подано, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За приписами частини першої, другої, восьмої статті 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. У відповідності до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 09.06.2020 [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. Отже, вказаною заявою доводиться факт звернення відповідача до банку за отриманням банківських послуг. До позовної заяви додано паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка», інформація щодо якого надана споживачеві [PERSON] 11.01.2022, про що накладено електронний підпис останнього, який, серед іншого, містить інформацію щодо ліміту кредиту 95000 грн, строку кредитування 60 місяців; реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, а саме процентної ставки, відсотків річних 50, типу процентної ставки фіксована. При цьому порядок повернення кредиту зазначено як щомісячний платіж (ануїтетний) 4375.91 грн. Як встановлено судом із заяви про надання послуги «Швидка готівка» № AN3UCT155101221458 від 11-01-2022 року [PERSON] (клієнт) просив надати в АТ «А-Банк» кредит за послугою «Швидка готівка» на наступних умовах: сума кредиту 95000.00 грн.; строк кредиту 60 місяців з 11.01.2022 по 11.01.2027; процентна ставка (фіксована) 50.00 % на рік; розмір щомісячного платежу 4375.91 грн. Як встановлено судом клієнт у п. 10 цієї заяви ствердив, що загальна сума до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків та комісій становить (загальна вартість кредиту) 262553.85 грн, а порядок погашення заборгованості за кредитом здійснюється шляхом зарахування коштів на конкретно визначений рахунок (п. 11 заяви). У п.18 заяви клієнт підписанням цієї заяви підтвердив, що ця Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту становлять Договір. Згідно з меморіальним ордером № TR.21357250.24009.70002 вiд 11.01.2022 зафіксовано операцію перерахування АТ «Акцент-Банк» 95000 грн на рахунок [PERSON] з призначенням платежу «Видача кредиту згідно договору № AN3UCT155101221458 від 11/01/2022». З доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором № AN3UCT155101221458 вiд 2022-01-11, укладеного між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та клієнтом [PERSON] , ЄДРПОУ-2253322992, станом на 30.05.2025, підтверджується неналежне виконання зобов`язань за договором, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість, яка згідно з наданим банком розрахунком складала суму в розмірі 172194.17 грн, з яких: 91801.49000000001 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту прострочений); 80392.67999999999 грн - залишок заборгованості за процентами на прострочену заборгованість. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, та при цьому суд враховує, що відповідач належних доказів повернення грошових коштів за кредитним договором суду не надав. Факт укладення договору, отримання кредитних коштів у визначеному договором розмірі та розміру заборгованості за кредитним договором, зокрема щодо правильності розрахунку в ході розгляду справи відповідачем не спростовано. Суд погоджується із визначеним позивачем розміром заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), процентами за його користування, які нараховані в межах строку договору. Дана сума заборгованості встановлена судом на підставі наданих доказів, а тому підлягає стягненню з відповідача. Крім того, загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі №191/5077/16-ц (провадження №61-17422св18). Як встановлено судом, укладений відповідачем кредитний договір ним не оспорювався та не визнавався судом недійсним. У разі неспростування презумпції правомірності договорів всі права, набуті сторонами правочинів за ними, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. При цьому суд враховує, що фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті, що свідчить про порушення прав позивача, а відтак суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та сплати процентів за їх користування. Таким чином, оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення отриманих коштів за укладеним договором належним чином не виконав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають до задоволення в сумі 172194.17 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved