Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про споживчий кредит №3395338 від 23.08.2021 у розмірі 28718,87 грн., а також судові витрати. В обґрунтування поданого позову посилається на те, що 23 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем був укладений договір про споживчий кредит № 3395338, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 5500 грн на 30 днів зі сплатою відсотків та комісії. 13 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 13-01/2022-79, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за укладеним з [PERSON] договором №3395338 від 23.08.2021. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023, у тому числі за укладеним із [PERSON] договором споживчого кредиту. Строк надання грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. Станом на день звернення до суду відповідач має заборгованість в загальній сумі 28718,87 грн, з яких: за тілом кредиту - 4322,00 грн, за процентами на дату відступлення права вимоги - 23851,87 грн, комісії - 545,00 грн. З урахуванням викладеного, позивач просив стягнути з відповідача суму вказаної заборгованості, а також судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 3028,00 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 9 000,00 грн. Ухвалою від 13.08.2024 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 16.09.2024 здійснено перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача в судовому засіданні в режимі ВКЗ підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі, з підстав, викладених у позові та письмових поясненнях. Пояснила, що оригінал договору факторингу від 2022 року у позивача відсутній. Представник відповідача в судовому засіданні не визнала позовні вимоги у повному обсязі, заперечила, щодо їх задоволення з підстав, викладених у письмових поясненнях. Просила визнати копію договору факторингу від 2022 року недопустимим доказом. Дослідивши матеріали справи, докази, окремо та в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно із ст.13 ЗУ «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Відповідно до п.4 ст.11 Закону «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом її розміщення в мережі Інтернет, в інших інформаційно-телекомунікаційних системах або шляхом надсилання електронного повідомлення, метою якого є прямо опосередковане просування товарів, робіт та послуг або ділової репутації осо провадить господарську або незалежну професійну діяльність. Закон про електронну комерцію» прямо передбачає, що оферта може включати всі не умови шляхом перенаправлення споживача до іншого електронного документа. Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку особа отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або СМС-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 23.08.2021 року на підставі Анкети-заяви на кредит між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №3395338, який підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора R45502, надісланого на номер його мобільного телефону [NUMBER] . Умовами договору було визначено суму кредиту - 5500,00 грн., строк - 30 днів, комісія - 11,00% одноразово, проценти - 1,25% за кожен день користування, стандартна (базова) процентна ставка - 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до платіжного доручення №54479222 від 23.08.2021 [PERSON] було перераховано суму кредиту 5500,00 грн на кредит рах.№ 473121*49, згідно договору №3395338. На виконання ухвали суду, АТ КБ «ПриватБанк» було надано інформацію стосовно рахунків [PERSON] . Повідомлено, що на ім`я [PERSON] емітовано картку № [NUMBER] , його фінансовим номером телефону є [NUMBER] . Згідно наданої виписки за період з 23.08.2021 по 27.08.2021, 23 серпня 2021 року на вказаний вище рахунок відповідача зараховано 5500,00 грн., у деталях операції зазначено- виплата займу Мілоан. Згідно викладеного вище, вбачається, що кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за Договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору. Згідно з умовами Договорів позичальник зобов`язаний у встановлений Договорами строк, повернути кредит, сплатити інші платежі передбачені Договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені Договором, що призвело до виникнення заборгованості. Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Як зазначено у позові, 13 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 13-01/2022-79. На підтвердження вказаної обставини, до матеріалів справи додано його копію. Відповідно до наданої копії реєстру боржників до Договору факторингу № 13-01/2022-79 про відступлення прав вимоги, що є Додатком №3 до договору факторингу, внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором №3395338 наявна заборгованість у сумі 19642,67 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 5500 грн; заборгованість за відсотками 14775,67 грн., заборгованість по комісії - 545,00 грн. У позовній заяві вказано про те, що оригінали документів (доказів), електронних доказів, копії яких долучено до даної позовної заяви, знаходяться у позивача. У свою чергу, як зазначає позивач, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023, у тому числі за укладеним із [PERSON] договором споживчого кредиту № 3395338, що підтверджується наданими копіями вказаного Договору та Витягу з реєстру боржників. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. ст.76,77 ЦПК України). Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно вимогст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно із ч. 2 ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Ухвалою Карлівського районного суду від 14.02.2025, клопотання представника відповідача адвоката Левошко Л.С. задоволено частково та витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» належним чином завірені копії договору факторингу №13-01/2022-79 від 13 січня 2022 року та договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги №10-03/2023-01 від 10 березня 2023 року та усіх додатків до них належної якості. Клопотання представника відповідача було обґрунтоване тим, що до позовної заяви додано копії документів, які не завірені належним чином, а також до договору факторингу і договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги додано не всі додатки, а додані до них реєстри боржників є нечитабельними. Вказану ухвалу позивачем було виконано частково та надано суду нотаріально посвідчені копії договору №10-03/2023-01 від 10 березня 2023 року; Акту зарахування зустрічних однорідних вимог, акту приймання-передачі реєстру боржників, витягу з Реєстру боржників до договору №10-03/2023-01 від 10 березня 2023 року. Зазначено про відсутність у ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» оригіналу договору факторингу №13-01/2022-79 від 13.01.2022, оскільки йог обуло укладено між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». Ненадання позивачем суду відомостей про те, у якої саме особи перебувають оригінали документів, а також неподання відповідного клопотання унеможливлює витребування судом оригіналів документів у інших осіб. Згідно ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Таким чином, підтвердженням прав нового кредитора є документи, що засвідчують його права, що передаються, та інформація, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до частини другої, шостої статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Визначення терміну «документація» наведено в преамбулі доданої копії Договору про відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023 - документи, наявні у первісного кредитора, що підтверджують права вимоги, а також матеріали судових спорів та/або виконавчих проваджень, зокрема: -Договори позики (Кредитні договори) , зміни до них, додаткові угоди, додатки, зокрема і в електронній формі підписані з боку боржників електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що зазначений в таких документах, укладені відповідно до вимог чинного законодавства, в тому числі ЗУ «Про електронну комерцію»; -Копії паспортів, довідок про присвоєння РНОКПП божників; -Документи, які підтверджують видачу кредитних коштів, які передані від кредитора (кредитодавця); -Детальні розрахунки відступленої суми боргу первісним кредитором станом на дату відступлення суми боргу за договорами позики (кредитними договорами) в електронному вигляді з наданням в паперовому вигляді відповідно до запиту нового кредитора; -Платіжні документи на виконання грошових зобов`язань боржників за договорами позики (кредитними договорами), при наданні письмового запиту нового кредитора. Відповідно до п.5.1.3 Договору про відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023, документація передається новому кредитору за Актом прийому-передачі (Дотаток №5) не пізніше 365 календарних днів з моменту підписання Договору. Новий кредитор може отримати від первісного кредитора документацію, раніше за умови надання письмового запиту з зазначенням обгрунтованих підстав (зокрема, але не виключно, у зв`язку з необхідністю звернення до суду). Первісний кредитор надає документацію щодо боржників, вказаних в письмовому запиті нового кредитора, протягом 5 робочих днів з дати отримання такого запиту. Акт прийому-передачі Документації, який є додатком №5 до договору про відступленням права вимоги відсутній у матеріалах справи. Зазначене, вказує на те, що навіть якщо у ТОВ «Коллект центр» відсутні документи, що витребовувались судом, у позивача була наявна можливість, заявивши відповідне клопотання, отримати від первісного кредитора документацію для надання її суду, з метою підтвердження набуття права вимоги. Таке клопотання позивачем заявлено не було. ТОВ «Коллект центр» було частково виконано ухвалу суду від 14.02.2025 про витребування доказів, не надано витребувану документацію до договору факторингу №13-01/2022-79 від 13.01.2022, посилаючись на відсутність, не надано суду відомості про те, де перебувають оригінали документів (тоді як, у позовній заяві вказано про їх наявність у позивача). З огляду на положення ч. 6 ст. 95 ЦПК України єдиним належним доказом достовірності наданих копій, у даному випадку, могло бути лише дослідження оригіналів (належним чином завірених копій) договору факторингу №13-01/2022-79 від 13 січня 2022 року та усіх додатків до нього. Належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування, це процесуальний обов`язок суду. Таким чином, відсутність оригіналів (належним чином завірених копій) документів про право вимоги від первісного кредитора, відсутність доказів передачі цих документів про право вимоги новому кредитору свідчить про відсутність самого права вимоги у позивача. Тобто обставини правонаступництва ним не доведені. Відтак, суд прийшов до висновку, що в даному випадку, за встановлених судом обставин, відсутні підстави для захисту прав позивача шляхом стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованості за договором про споживчий кредит, оскільки такі вимоги є необґрунтованими і недоведеними належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст. 77-79 ЦПК України, які б були достатніми, в розумінні ст. 80 ЦПК України, для задоволення позову. Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються судом на позивача з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: dismissed