Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про зміну розміру, або звільнення від сплати аліментів. Позовні вимоги обґрунтував тим, що зараз позивач [PERSON] виплачує аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку на сина [PERSON] 15.06.2020 року, згідно рішення Октябрським районним судом м. Полтави від 09.09.2024 року у справі №554/5012/24), і на сина [PERSON] [INFO] також в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) починаючи з 05 грудня 2016 року, згідно виконавчого листа від 21 грудня 2016 року. На даний час у позивача змінився сімейний стан - він одружився, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Дружина [PERSON] , прізвище від першого шлюбу [PERSON] , має неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] , яка також знаходиться на матеріальному забезпеченні позивача, що не суперечить ст. 260 Сімейного кодексу України. А також, сімейним законодавством передбачено утримувати падчерку до її повноліття, отже, статтею 286 Обов`язок мачухи, вітчима утримувати падчерку, пасинка, передбачено наступне: «Мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.» Батько [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) [PERSON] не утримує свою дитину з причин, того що проживає у м.Костянтинівка Донецької області має інвалідність третьої групи та не має можливості допомагати матеріально. Тому позивач бере участь як у вихованні, так і утриманні дитини, оскільки вони живуть однією сім`єю і бюджет у них загальний, який складається із заробітної плати позивача. До позовної заяви додав довідку про сплату аліментів за 2023 рік і три місяця 2024 року, тобто військова частина відраховувала аліменти в сумі 7197,46 грн., це за першу дитину, на другу дитину відраховує таку ж саму суму, тобто 14394,92 грн. Тобто, із [PERSON] стягується половина зарплати, але треба враховувати, що у нього на утриманні знаходиться й ще дитина, тому практично не залишається коштів для життя його сім`ї. Додатково зазначив, що витрачає кошти на оренду квартири у [ADDRESS] (де проходить військову службу), згідно договору оренди на п`ять років, сума оренди складає 9000 грн. Тому на життя залишається 5394,92 грн. Вважає, що має право на зменшення розміру аліментів до 1/6 тобто в грошових коштах із заробітної плати буде утримуватися сума коштів у розмірі 4871,37 грн, що неменше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину до 6 років на 2025 рік , а саме 2536 грн. Просив зменшити аліменти до 1/6 частини від заробітку на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 13.08.2025 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] та його представник у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час судового розгляду. Від адвоката Божини Я.В. до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час судового розгляду, причини неявки не повідомила, правом на подачу відзиву не скористалася. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів. Згідно із\~ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Ураховуючи викладене, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст.ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.8\~ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 21.12.2016 року у справі №527/2507/16-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] [INFO] , у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.12.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 09.09.2024 року у справі №554/5012/24 із [PERSON] на користь [PERSON] стягнено аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач є військовослужбовцем військової частини [NUMBER] , де отримує дохід з якого сплачує аліменти на дітей. Розмір відрахувань на одну дитину у 2024 році складав понад 8000 грн на одну дитину та 16000 грн на двох дітей, що підтверджується довідкою про доходи від 31.12.2024 року. За січень-березень 2025 року відрахування на двох дітей становлять: січень - 16787,30 грн, лютий 16710,36 грн, березень - 16710,36 грн, що становить 50% доходу позивача, а також підтверджується довідкою про доходи, виданою Військовою частиною [NUMBER] 14.04.2025 року. Далі встановлено, що позивач 22.03.2024 року уклав шлюб із [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч.2 ст.182 СК України). Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік»: установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривні. Таким чином мінімальний гарантований розмір аліментів становить: для дітей до 6 років - 1 281,5 грн; для дітей від 6 до 18 років - 1 598 грн. Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний стан. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті 192 СК України визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22). Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Згідно зі ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїхвимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що платник аліментів [PERSON] сплачує аліменти на дітей за рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 21.12.2016 року та за рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 09.09.2024 року по частині його заробітку (доходу). 22.03.2024 року позивач уклав шлюб із [PERSON] , відповідно його сімейний стан змінився і вказана обставина при визначенні розміру аліментів судом у рішенні від 09.09.2024 року не враховувалася, а отже є підстави для зменшення розміру аліментів. Зменшення розміру аліментів на дітей із частки до 1/6 частки заробітку (доходу) не порушуватиме права неповнолітніх дітей, оскільки розмір аліментів зменшиться із 8\~355,18 грн. до 4871,37 грн, що є не меншим прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не бере до уваги аргументи позивача щодо утримання неповнолітньої падчерки, яку не має змоги утримувати її батько, оскільки вказані обставини не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог та зменшення розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) позивача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з набрання даним рішенням законної сили і до повноліття дитини. Визначений розмір аліментів буде відповідати потребам дитини, критеріям виваженості, розумності та справедливості. На підставі викладеного та

Outcome: approved