Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що 17 вересня 2011 року між нею, [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області та зроблено відповідний актовий запис N?42. Вказаний шлюб було розірвано на підставі рішення Тячівського районного суду від 21.03.2024 року справа N?307/729/24. З відповідачем мають спільних неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та доньку - [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказує, що після розірвання шлюбу уклала новий шлюб із [PERSON] , що підтверджує свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] укладеного 12 лютого 2025 року за актовим записом N?26, виданим Тячівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. У зв?язку з цим її прізвище змінено на [PERSON] . Вказує, що відповідач зобов`язаний брати участь у матеріальному забезпеченні їх спільних неповнолітніх дітей, оскільки відповідно до вимог Сімейного кодексу України, батьки зобов?язані утримувати своїх дітей незалежно від зміни сімейного стану одного з них. Спільні діти проживають разом з нею, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов. Тому вважає, що є законним представником дітей та має право вимагати від відповідача стягнення аліментів на їх утримання. У зв`язку з вищезазначеним, просить ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКП: [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання дітей: доньки [PERSON] - [INFO] та сина - [PERSON] - [INFO] , в розмірі 3500 гривень щомісячно на кожну дитину починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 16.08.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. 06.10.2025 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву. У вказаному відзиві зазначив, що заявляючи вимогу в прохальній частині позовної заяви про стягнення суми аліментів у розмірі 3 500,00 гривень щомісячно на неповнолітніх дітей (кожну дитину), позивачка суперечить нормам ст. 182 СК, оскільки це не є прожитковий мінімум, ані часткою від заробітку (доходу). Тому вважає, що такі позовні вимоги не можуть бути задоволені. Відповідач вказує, що під час переговорів з позивачкою, розуміючи та усвідомлюючи, життєву ситуацію та розмір цін на дитячий одяг, шкільне приладдя, тощо він виявив бажання добровільно сплачувати аліменти у розмірі 5 000 (п?ять тисяч гривень) щомісячно, на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. Але вирішити питання в позасудовому порядку не вийшло, так як позивачка наголошує, що такий розмір аліментів її не влаштовує. Зазначає, що, постійно допомагає колишній дружині (позивачці) матеріально утримувати неповнолітніх дітей, забезпечуючи їх всіма необхідними у побуті речами, купує одяг, шкільне приладдя, солодощі, тощо, постійно передає позивачці грошові кошти. Крім цього, на даний час відповідач проживає у цивільному шлюбі з жінкою, та має намір одружитися і створити нову сім?ю. [INFO] народився спільний син [PERSON] . Тобто сімейний стан відповідача фактично змінився і в коло його обов?язків входить утримання дитини. Крім того у відповідача на утриманні перебуває його мати [PERSON] , [INFO] , яка є похилого віку, а також являється інвалідом третьої групи. Вказує, що у зв?язку з нестабільним економічним становищем у державі, введенням воєнного стану, він офіційно ніде не працює та немає стабільного доходу. З моменту повномасштабного вторгнення військ російської федерації на територію України виїхав на сезонні роботи за межі України і його дохід це лише випадкові та непостійні заробітки, які на сьогоднішній день становлять незначну суму. Окрім того, наголошує, що згоден сплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку в розмірі 5 000,00 (п?ять тисяч ) гривень тобто по 2 500 (дві тисячі п?ятсот) гривень на кожну дитину, щомісячно, і ніколи від цього не відмовлявся, оскільки вони є його дітьми, і визнає, що зобов?язаний їх утримувати. У зв`язку з вищенаведеним просить, ухвалити рішення про стягнення з нього аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, до досягнення ними повноліття у розмірі 2 500 (дві тисячі) гривень щомісячно на кожну дитину. Позивачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Представник позивачки адвокат Онуфрій Д.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач, будучи відповідно до положень п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за штрих кодовим ідентифікатором за №№0610280705783. 0610280917039, 067010183208, в судове засідання не з`явився. У відзиві на позовну заяву відповідач просить розгляд справи проводити без його участі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що надані позивачкою до позовної заяви, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку, як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2011 року, який рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області ухваленого 21 березня 2024 року було розірвано (а.с.4-5). Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ,\~що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , виданих виконкомом Тересвянської селищної ради Тячівського району, Закарпатської області, України. Батьками в свідоцтвах про народження дітей значаться сторони (а.с.9, 11). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Тячівським відділом Державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжреніонального управління Міністерства юстиції 12.02.2025 року вбачається, що позивачка уклала шлюб з [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а.с.13). Діти, перебувають на утриманні і вихованні у позивачки, про що свідчить акт обстеження матеріально-побутових умов життя [PERSON] , складений депутатом Тересвянської селищної ради від 09.09.2025 (а.с.24). Таким чином позивачці належить право вимоги за пред`явленим до відповідача позовом, про стягнення аліментів на утримання дітей. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З акту обстеження матеріально побутових умов сім`ї позивачки складеного депутатом Тересвянської селищної ради від 09.09.2025 року вбачається, що діти проживають з позивачкою у власному будинку по [ADDRESS] , яка здійснює повне утримання і виховання дітей, матеріально-побутові умови добрі (а.с.24). Таким чином під час судового розгляду встановлено, що відповідач не проживає разом з дітьми. Належну матеріальну допомогу на їх утримання не надає, однак, виходячи з того, що він у свідоцтві про народження дітей зазначений батьком, він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дітей на користь позивачки, з якою вони проживають. Вирішуючи спір та визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів на утримання дітей, суд виходить з наступного. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини можуть бути присуджені у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» установлено у 2025 році прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років з 1 січня 3196 гривень. Разом з тим, судом встановлено, що згідно довідки №556 від 01.10.2025 року виданої адміністратором Центру надання адміністративних послуг Тересвянської селищної ради Бенко О.Б., [PERSON] , [INFO] , яка згідно пенсійного посвідчення № [NUMBER] , являється інвалідом ІІІ групи, проживає разом з [PERSON] , [INFO] (а.с.36-37). З свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , виданого 23.06.2025 року в м. Кладно Чеської Республіки та зареєстровано в книзі реєстрації народжень в збірці 92 за 2025 рік вбачається, що батьком дитини являється [PERSON] (а.с.38-40). Таким чином, судом встановлено наявність інших осіб на утриманні відповідача. При визначенні розміру аліментів на утримання спільних дітей, суд враховує майновий стан позивачки, яка веде догляд за дітьми, вік дітей, майновий стан відповідача, який є особою молодого та працездатного віку, відсутність постійного місця роботи та стабільного джерело доходу, розмір цього доходу, часткове визнання позову, наявність у нього на утриманні інших утриманців, а також вимоги щодо розміру аліментів, який має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі по 3000 (три тисячі) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи з 15.09.2025 року і до їх повноліття, оскільки така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дітей мінімальним та найнеобхіднішим. Доказів того, що відповідач спроможний сплачувати більший розмір аліментів при вирішенні розглядуваного спору, позивачкою суду не надано. У відповідності із ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачка за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 гривень судового збору. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: partial