Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що 30.09.2024 року між ТОВ "Селфі кредит" та відповідачем було укладено кредитний договір. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит. Відповідач не надавав своєчасно позичальнику грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. Таким чином, у порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 49500,00 грн (тіло кредиту 15000 грн, відсотки 27000 грн, 7500,00 грн пеня), яку відповідач добровільно не сплачує. Ухвалою від 03.10.2025 судді Сосницького районного суду Чернігівської області відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначено сторонам строки для подання заяв по суті справи. З поданого відзиву вбачається, що відповідач позов не визнає, мотивуючи свою позицію наступним. Він не підписував договору і не отримував кредитних коштів, у матеріалах справи також немає доказів того, що саме відповідач погодив всі істотні умови вказаного кредитного договору. Посилання представника позивача на те, що відповідач зареєструвався на веб-сайті в мережі Інтернет https://selfiecredit.ua/, зайшов до особистого кабінету, створив анкету клієнта, ознайомився з відповідними правилами надання коштів у позику шляхом проставляння ним на інтернет сторінці https://selfiecredit.ua/, яка є частиною інформаційно- телекомунікаційної системи (ІТС) товариства підтвердив укладення договору, нічим не доведені та не підтвердженні. Будь-які документи, що підтверджують особу позичальника в матеріалах справи відсутні. Саме тільки зазначення в кредитному договорі персональних даних відповідача не підтверджує проходження ним верифікації та ідентифікації згідно вимог законодавства, що відбулося за відсутності копій (електронних чи паперових) особистих документів, які б підтверджували електронну ідентифікацію фізичної особи відповідача. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що веб-сайт в мережі Інтернет https://selfiecredit.ua/ належить саме ТОВ «Селфі кредит», як і відсутній відповідний документ на підтвердження того, що відповідач отримував смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором. Ні в змісті кредитного договору, ні в будь-яких інших документах оформлених при наданні кредитних коштів, всупереч викладених вище вимог Закону, реквізити повного карткового рахунку відповідача не зазначено. Жодних дій, які б свідчили про визнання заборгованості, [PERSON] не вчиняв, доказів на підтвердження його дійсного волевиявлення на укладення договорів позивачем не надано. По кредитному договору вбачається, що відповідачем не було вчинено дій, направлених на його погашення. Отже, позивачем взагалі не доведено дійсної наявності правовідносин між [PERSON] та позивачем. При цьому враховуючи відсутність зі сторони [PERSON] будь-яких дій, спрямованих на отримання кредиту, вважаю, що кредитні договори є такими, що не укладалися, а права та обов`язки за ним не виникали у сторін. Крім того позивачем незаконно нараховано пеню та відсотки за користування кредитом. Відповідь на відзив не подавалась. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Свеа фінанс" в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, в ухваленні заочного рішення не заперечує. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Журба Вікторія Сергіївна в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, у задоволенні позовних вимог просить відмовити. Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступних висновків. Позивачем на підтвердження укладення договору між ТОВ «Селфі кредит» (товариство) та відповідачем надано копію довору від 30.09.2025 про надання споживчого кредиту № 1801984, сторонами якого вказано ТОВ «Селфі кредит» (товариство) та [PERSON] (споживач). За умовами договору: сума кредиту (загальний розмір) складає: 12500,00 гривень (п.1.2 договору); строк кредиту 364 дні (п.1.3 договору); періодичність платежів зі сплати процентів кожні 28 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів) , первісна редакція якого наведена Додатком №1 до цього Договору. (п.1.4\~договору);\~стандартна процента\~ставка становить 1% в день (п.1.5.1 договору). Згідно п.2.1 договору кошти надаються товариством у безготівковій формі, шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізити електронного платіжного засобу споживача № [NUMBER] . Сума кредиту перераховується протягом 2 днів. Дата надання кредиту 30.09.2024 або 01.10.2024 (п.2.2 договору). У випадку невиконання та/або неналежного виконання Споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом. Споживач зобов`язаний сплатити Товариству штраф: у розмірі 1 875,00 гривень на 4 (четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання; та розмірі 137,50 гривень починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання (п.6.4.1-6.4.2 договору). Штрафи нараховуються протягом строку наявності діючої простроченої заборгованості, згідно з встановленою шкалою штрафів, залежно від кількості днів прострочення. При наявності діючого прострочення за попереднім(и) платежем(ами), що були визначені в Графіку платежів, виникнення додаткового прострочення за новим зобов`язанням (відповідним платежем, визначеним в Графіку платежів), не передбачає додаткового нарахування штрафу за новим зобов`язанням, і не перериває нарахування штрафів для діючого прострочення. Якщо протягом строку дії Договору Споживач повністю поверне прострочену заборгованість і знову через деякий час допустить прострочення платежу, по новому простроченню нарахування штрафів буде здійснюватися знову, враховуючи шкалу штрафів та кількість днів нового прострочення (п.6.4.4 договору). Договір з боку споживача підписано одноразовим ідентифікатором К254 30.09.2024 (а.с.13) Згідно додаткової угоди до договору №1801984, яка підписана одноразовим ідентифікатором А501 11.10.2024, сторони погодили збільшення кредиту на 2500,00 грн, тобто до 15000 грн. (а.с.19-20) Відповідно до довідки ТОВ «Пейтек» на платіжну картку № [NUMBER] \~клієнта ТОВ\~«Селфі кредит»\~30.09.2024\~перерахувало 12500,00\~грн та\~11.10.2024\~-\~2500,00 грн (а.с. 34,35). З розрахунку заборгованості за договором №1801984 вбачається, що заборгованість станом на 31.03.2025 становить 49500,00 грн, а саме: 15000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 27000,00 грн заборгованість за відсотками, 7500,00 штраф (а.с.31-33). Даючи оцінку доводам представника відповідача у поданому відзиві стосовно ненадання доказів підписання відповідачем укладення договору про надання споживчого кредиту, суд зазначає наступне. Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно п.7.1 договору №1801984 про надання споживчого кредиту цей Договір укладається за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт. Електронна дентифікація Споживача в ІКС Товариства здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, що є електронним підписом Споживача -з направлений Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний Споживачем при вході/протягом періоду обслуговування в "сваристві. Код доступу може також надсилатися з використанням месенджерів (Viber, Telegram, тощо), в тому числі з використанням зсботизованого функціоналу таких месенджерів (ботів). При цьому, Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту Товариства. Пунктом 7.2 передбачено, що перед укладенням цього Договору Товариство здійснює віддалену ідентифікацію Споживача з метою надання фінансових послуг. Залежно від технічних особливостей, результатів належної перевірки, умов фінансової послуги використовується один або декілька із зазначених нижче способів ідентифікації та верифікації Споживача (в тому числі здійснений з метою укладення попередніх правочинів між Сторонами) з урахуванням вимог, визначених нормативно-правовим актом Національного банку України з питань здійснення фінансового моніторингу: - отримання через Систему BankID НБУ ідентифікаційних даних; - отримання копії ідентифікаційного документа та довідки про присвоєння РНОКПП (якщо немає необхідної інформації в ідентифікаційному документі), засвідченої КЕП власника ідентифікаційного документа; - отримання ідентифікаційних даних та фінансового номера телефону з бюро кредитних історій (за умови, що джерелом таких даних є банк) та коректного введення особою, верифікація якої здійснюється, otp-пароля, надісланого установою на такий фінансовий номер телефону, та фотофіксації особи із використанням методу розпізнавання реальності особи та особи з власним ідентифікаційним документом, а саме сторінки/сторони, що містить фото власника, з подальшим накладенням КЕП уповноваженим працівником Товариства та кваліфікованої електронної позначки часу на отриманий електронний документ, що містить фото; - використання інструменту покладання шляхом отримання інформації від третьої особи - суб`єкта первинного фінансового моніторингу про ідентифікацію, верифікацію клієнтів. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами Сторін та діє протягом строку, вказаного в п.1.3. Договору (включно), а у випадку, якщо після закінчення вказаного строку, за Договором будуть наявні невиконані грошові зобов`язання, Договір продовжує діяти до повного виконання Споживачем зобов`язань за ним (п.7.3 договору). В позовній заяві вказано, що отримання ідентифікаційних даних споживача і їх верифікація проводилась в порядку передбаченому підпункту 2 пункту 31 Додатку 2 «Порядку ідентифікації, верифікації клієнта (представника клієнта)» «Положення про здійснення установами фінансового моніторингу», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 28.07.2020 № 107 (далі Положення). Згідно з п.п 2 п. 31 Положення, установа у разі дотримання одночасно всіх умов, визначених у пункті 32 додатка 2 до Положення, може здійснити верифікацію клієнта - фізичної особи шляхом отримання через Систему BankID НБУ ідентифікаційних даних. Також п.33 Положення визначено, що У разі здійснення переказу в межах України на суму, що не перевищує 30 тисяч гривень, або суму, еквівалентну зазначеній сумі, у тому числі в іноземній валюті, установа, здійснюючи належну перевірку платника / отримувача переказу в установлених Законом про\~ПВК/ФТ випадках, крім ідентифікаційних документів, може отримувати й інші документи, що оформляються із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру відповідно до Закону України "Про\~Єдиний державний\~демографічний реєстр\~та документи,\~що підтверджують\~громадянство України,\~посвідчують особу\~чи її\~спеціальнийстатус", з метою верифікації таких даних: 1) прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові; 2) місце проживання (або місце перебування фізичної особи - резидента чи місце тимчасового перебування фізичної особи-нерезидента в Україні); 3) РНОКПП; 4) дата і місце народження. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно дост. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст.ст. 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно дост. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач повинен був надати суду докази, які б давали підстави стверджувати щодо укладення кредитного договору, а також з яких можливо встановити виконання кредитодавцем своїх обов`язків за кредитним договором, зокрема щодо перерахування кредитних коштів на банківський рахунок відповідача. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Отже, позивачем не надано жодних доказів про проведення ідентифікації та верифікації відповідача [PERSON] в порядку визначеному Положенням, зокрема шляхом отримання його ідентифікаційних даних через Систему BankID НБУ. Таким чином, позивачем не доведено, що саме відповідач укладав в електронній формі спірний договір про надання споживчого кредиту, що саме його було ідентифіковано належним чином як споживача. Іншим доказом, який міг би доводити отримання кредитних коштів саме [PERSON] є відомості про належність йому електронного платіжного засобу, що вказаний в п.2.1 договору про надання споживчого кредиту, а саме № [NUMBER] . Однак до матеріалів справи не надано доказів належності такого електронного платіжного засобу саме відповідачу, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що доводи позивача про виникнення у відповідача зобов`язань за кредитним договором не підтверджені належними доказами, на підставі чого суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову за необґрунтованістю. При цьому, сам по собі розрахунок заборгованості за кредитним договором, сформований позивачем, не є належним доказом на підтвердження факту перерахування кредитних коштів на банківський рахунок відповідача. Враховуючи викладене, суду не доведено належними, достатніми та допустимими доказами факту укладення між ТОВ «Селфі кредит» та [PERSON] договору про надання споживчого кредиту та отримання [PERSON] кредитних коштів від ТОВ «Селфі кредит» на виконання умов договору. 31.03.2025 між ТОВ «Селфі\~кредит» (клієнт) та ТОВ «Свеа фінанс» (фактор) укладено Договір\~факторингу №24042025,\~у відповідності\~до умов\~якого клієнт\~передає (відступає)\~факторуза плату належні йому права вимоги, а фактор приймає належні клієнту права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників та є невід`ємною частиною договору (а.с. 36-42). Також на підтвердження переходу до позивача права вимоги до відповідача надано: акт прийому-передачі документації за Договором факторингу; акт повернення прав вимог до договору факторингу; акт приймання-передачі реєстру боржників; платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №10015 від 01.04.2025, за якою ТОВ «Свеа фінанс» сплатило ТОВ «Селфі кредит» грошові кошти за відступлення права вимоги та витяг з реєстру боржників з якого вбачається, що в даному реєстрі вказаний боржник [PERSON] , як боржник за договором №1801984 на суму 49500,00 грн (а.с.43-50). Разом з тим, суд зазначає, що подальший перехід прав вимоги від ТОВ «Селфі кредит» до ТОВ «Свеа\~фінанс» шляхом\~укладення Договору факторингу не доводить переходу позивачу прав вимоги до відповідача за договором №1801984, так як не доведено самого факту укладення такого договору саме з відповідачем. Таким чином, у задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed