Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-23 00:00:00

02.09.2025 року на адресу суду надійшла вищевказана позовна заява ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» в особі представника Пархомчука С.В. від 31.08.2025 року, в якій він просить: стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», код ЄДРПОУ 44243120, заборгованість за кредитним договором №3374318862/220523 від 25.01.2020 року у розмірі - 13505,40 грн.; стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», код ЄДРПОУ 44243120, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме судовий збір у розмірі - 2422,40 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилається на те, що 25.01.2020 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №3374318862/220523 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого остання отримала кредит у сумі 4100 грн., строк кредиту 30 днів, відсоткова ставка 1,85% на добу. Договір було укладено в електронному вигляді та підписано [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідачка не виконала свого зобов`язання та не повернула наданий їй кредит в строки, передбачені Кредитним договором. Тому станом на день подачі позову сума заборгованості перед позивачем становить13505,40 грн., з яких: 4100 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9405,40 грн. - сума заборгованості за відсотками. 31.05.2021 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» і ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» був укладений договір факторингу №1-31/05/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» набуло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №3374318862/220523 від 25.01.2020 року. 03.06.2021 між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» і ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» був укладений договір факторингу №1-03/06/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №3374318862/220523 від 25.01.2020 у загальній сумі 13505,40 гривень, з яких: 4100,00грн.сума заборгованості за основною сумою боргу; 9405,4 грн. - сума заборгованості за відсотками. 02.09.2025 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області, позовну заяву було прийнято до свого провадження з призначенням її до розгляду в порядку спрощеного провадження. 29.09.2025 року до суду від представника позивача ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» Пархомчука С.В. надійшла заява від 29.09.2025 року про розподіл судових витрат в якій він просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», код ЄДРПОУ 44243120, витрати на професійну правовому допомогу у розмірі 10500 грн.,також просить розглянути справу за відсутності представника позивача, не заперечує проти заочного вирішення справи та ухвалення судом заочного рішення. 24.10.2025 року до суду від відповідачки [PERSON] надійшла письмова заява від 24.10.2025 року в якій вона вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором визнає, щодо стягнення витрат на правову допомогу просить суд зменшити розмір їх стягнення у зв`язку з тим, що вона на даний час проходить дорого вартісне лікуванні та має на утриманні двох малолітніх дітей, яких виховує, забезпечує, навчає, та доглядає, також акож просить суд проводити розгляд справи без її участі. Справу розглянуто в порядку ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, повно та всебічно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази у справі, які мають значення для її розгляду, приходить до висновку що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Ч.1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Між відповідачкою [PERSON] та первісним кредитором ТОВ «ГОУФІНГОУ» укладено кредитний договір, умови якого кредитором виконано, а позичальником прострочено виконання взятих на себе зобов`язань. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч.2 ст.1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, первісний кредитор набув права вимоги до відповідача з приводу не сплачених добровільно сум боргу за кредитним договором. За змістом п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). В силу ч.1 ст.1077ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Первісний кредитор передав своє право вимоги до відповідача, внаслідок чого його кінцевим набувачем наразі є позивач. Ч.1 ст.526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно з п.п.1.1, 1.2 індивідуальної частини договору №3374318862/220523, ТОВ «Гоуфінгоу» надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 41 00,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 23.02.2020 року. Строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором. Відповідно до п.1.3 договору за користування кредитом клієнт сплачує товариству 675,25 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,85 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Згідно з п.1.4 договору кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Відповідачкою [PERSON] у кредитному договорі були зазначені реквізити платіжної банківської карти № [NUMBER] для перерахування кредитних коштів. Як встановлено з повідомлення ТОВ «Платежі Онлайн» №2025-ПО/217 від 19.08.2025 року, була проведена успішна транзакція 25 01.2020 року в сумі 4100 грн., за реквізитами вказаної платіжної картки № [NUMBER] . Таким чином, суд вважає, що первісний кредитор виконав своє зобов`язання. Також судом встановлено, що 31.05.2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» і ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» було укладено договір факторингу №1-31/05/21, відповідно до умов якого та витягу з Реєстру прав вимоги до договору факторингу №1-31/05/21 від 31.05.2021 року, яким підтверджено перехід від первісного кредитора до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №3374318862/220523 від 25.01.2020 року. 03.06.2021 року між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» і ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» було укладено договір факторингу №1-03/06/2021, відповідно до умов якого та витягу з Реєстру прав вимоги до договору факторингу №1-31/06/21 від 03.06.2021 року ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №3374318862/220523 від 25.01.2020 року у загальній сумі 13505,40 грн., з яких: 4100 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9405,40 грн. - сума заборгованості за відсотками. З урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги, що відповідачка [PERSON] за кредитним договором №3374318862/220523 від 25.01.2020 року отримала кредит у сумі 4100 грн. з процентною ставкою 1,85% на день, та не повернула ані первісному, ані новому кредиторові ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», суд доходить висновку, що стягненню підлягає заборгованість в сумі 6375,50 грн., з яких: 4100 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 2275,50 грн. - сума заборгованості за відсотками в межах строку кредитування - 30 днів, оскільки позивачем не надано доказів пролонгації зазначеного кредитного договору а відтак, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками нарахованими поза межами строку кредитування задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно задоволених позовних вимог, а саме судовий збір у розмірі 1143,38 грн. (6375,50Х100:13505,4=47.20.%; 2422,40Х47,20:100=1143,38). Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, а саме витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу з іншої сторони, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу у сумі 4956 грн. (співвідношення до 47,20% задоволених позовних вимог), оскільки саме цей розмір є достатнім та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14.11.2018 року у справі №753/15687/15. Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial