Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», в особі директора Наваренка В.Г., звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , про стягнення заборгованості, в якій просить стягнути з відповідачки на свою користь суму заборгованості за Кредитним договором № б/н від 20.11.2018 в розмірі 31639,41 грн та судові витрати. Заявлені вимоги мотивує тим, що 20.11.2018 року між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкрито відновлювальну кредитну лінію. Мета Кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200000,00 грн. Процентна ставка 24 % річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав своєчасно у повному обсязі, надавши відповідачці у розпорядження кредитні кошти. Наведене підтверджується випискою по рахунку за кредитною карткою відповідачки. 20.12.2021 між АТ «Альфа Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено Договір факторингу, відповідно, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідачки. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 20.11.2018. Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає 31639,41 грн, яку позивач просить стягнути на свою користь, крім того просить стягнути витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу. 15.09.2025 на адресу суду від представника відповідачки адвоката Смірнової Н.А., надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. При цьому вказала, що розрахунок заборгованості за кредитним договором не є первинним документом, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Також зазначила, що надані розрахунок та паспорт споживчого кредиту є неналежної якості, у зв`язку з чим неможливо встановити їх зміст та ознайомитися з умовами належним чином. Вказала, що позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження видачі відповідачці кредитних коштів за договором від 20.11.2018, а визначена позивачем сума заборгованості за договором є недоведеною належними, допустимими та достатніми доказами. Враховуючи вищевикладене у сукупності, сторона відповідачки вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставини, на наявності яких наполягає останній, а тому наявні підстави для відмови у задоволенні позову. Крім того, просила відмовити у стягненні витрат на надання професійної правничої допомоги та звернула увагу суду на те, що відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень позивачем платіжна інструкція № 4953 від 01.10.2024 на підтвердження витрат на правничу допомогу надавались до інших справ, зокрема у справах № 498/374/25, 642/7866/24, 643/7177/24, 243/10064/24, 173/3316/24, 688/5615/24, 335/29/25, 524/13993/24. Також просила суд застосувати строк позовної давності. 24.09.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив. В якій останній просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, при цьому вказав, що надані позивачем виписки по рахунку є доказами видачі кредиту та доказами наявності заборгованості відповідачки. Також заборгованість відповідачки підтверджується у сукупності умовами кредитного договору, виписками по рахунку та розрахунком заборгованості, який зроблено на підставі даних документів. Щодо посилання Відповідачки на пропущення строку позовної давності вказав, що вказаний строк позивачем не пропущено так, як згідно чинного законодавства на період карантину, який було запроваджено з 12.03.2020 та завершено 30.06.2023, а також на період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24.02.2022, перебіг позовної давності, визначений ЦК України, зупиняється. Учасники справи про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином. Представник позивача у позовній заяві просив суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка та її представник адвокат Смірнова Н.А. у судове засідання не з`явилися, [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її та відповідачки відсутності, у задоволенні позовних вимог просила відмовити з підстав, викладених і відзиві на позовні заяву. У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які учасники справи посилалися як на підставу своїх вимог, дійшов наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 20.11.2018 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. AT «Альфа банк» прийняв пропозицію відповідачки на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». За умовами оферти відповідачка отримала кредит, мета кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200000,00 грн. Процентна ставка 24% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. Відповідачка погодилась на приєднання до публічної пропозиції, підтвердила акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодилась з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. У пункті 5 оферти зазначено, зокрема, що у разі настання відкладальних обставин, що визначені договором, запропоновано застосовувати умови Програми «Моментальна розстрочка на карту», що вказані у Додатку № 4 до Договору. Крім того, відповідачкою підписано також Паспорт споживчого кредиту, який містить відповідні умові кредитування, що і підписана оферта, а саме максимальною сумою кредиту зазначено 200000,00 грн, строк кредитування 12 місяців з можливістю пролонгації, процентна ставка 24% річних. Тип процентної ставки фіксований. Відповідно до частини першої статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України). Отже встановлено, що 20.11.2018 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір, шляхом акцептування банком оферти про обслуговування та відкриття кредитної лінії. За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до частини 2 статті 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Положеннями статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем в свою чергу жодних належних доказів на спростування позовних вимог не надано. Судом враховано, що АТ «Альфа-Банк» свої зобов`язання перед [PERSON] за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Проте, у порушення норм закону та умов договору відповідачка за вказаним договором зобов`язань належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість з погашення кредиту у загальній сумі 31639,41 грн. Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, до ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" договором факторингу № 4 від 20.12.2021 перейшло право грошової вимоги до відповідачки згідно договору № б/н від 20.11.2018 у розмірі 31639,41 грн, яка складається з: 28545,47 грн залишок по тілу кредиту; 3093,94 грн залишок заборгованості за штрафними санкціями, що підтверджується актом приймання-передачі реєстру боржників від 20.12.2021 до договору факторингу № 4 від 20.12.2021, платіжним дорученням № 34291 від 20.12.2021, випискою з реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами до договору факторингу № 4 від 20.12.2021. Враховуючи те, що [PERSON] отримала кредит, однак своїх зобов`язань щодо повернення кредитних коштів у повному обсязі не виконала, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки заборгованість за договором від 20.11.2018 № б/н. Щодо суми заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачки, суд зазначає наступне. Позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 20.11.2018 № б/н в загальному розмірі 31639,41 грн, яка складається з: 28545,47 грн залишок по тілу кредиту; 3093,94 грн залишок заборгованості за штрафними санкціями. Однак, відповідно до кредитного договору від 20.11.2018 № б/н, паспорту споживчого кредиту та інших матеріалів справи не передбачено нарахування комісії. Наданими позивачем доказами не підтверджено того, що при укладенні зазначеного кредитного договору відповідачка погодила (в тому числі шляхом власноручного підписання) порядок та розміри нарахування комісії. На підтвердження правових підстав, розміру, порядку нарахування комісії позивачем не було надано відповідних доказів. За таких обставин суд вважає, що вимоги ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 20.11.2018 № б/н в загальному розмірі 28545,47 грн, з яких: 28545,47 грн загальна заборгованість по тілу кредиту. Щодо заперечень відповідачки, викладених у відзиві, а саме: що розрахунок заборгованості за кредитним договором не є первинним документом, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), що позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження видачі відповідачці кредитних коштів за договором від 20.11.2018, суд не приймає, оскільки вони спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи, які є належними та допустимими та не суперечать один одному, зокрема підписаною 19.11.2028 власноручно відповідачкою офертою № 631045902 та паспортом споживчого кредиту, а також випискою по рахунку за період з 20.11.2018 по 20.12.2021. Щодо заяви представника відповідачки адвоката Смірнової Н.А. про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин. Для обчислення позовної давності застосовують загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252, 255 ЦК України. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що кредитний договір № б/н між сторонами укладено 20.11.2018 на строк 12 місяців днів з можливістю пролонгації. Договір факторингу між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено 20.12.2021, отже перебіг строку загальної позовної давності розпочався 20.12.2021 і повинен був сплинути 20.12.2024. Із позовом ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернулося до суду 24.06.2025, про що свідчить відмітка на документах. Проте суд зазначає, що відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положеннях ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 257, 258 (позовна давність), продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з 12.03.2020 на всій території України введено карантин, який неодноразово продовжувався відповідними постановами КМУ, кінцева дата карантину 30.06.2023. Крім того, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан неодноразово було продовжено, який діє і на теперішній час. 17.03.2022 набрав чинності Закон від 15.03.2022 №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19 - «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Надалі Законом України від 08.11.2023 № 3450-IX «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини», який набрав чинності 30.01.2024, п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в наступній редакції:" У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану". Отже, починаючи з 12.03.2020 перебіг загального строку позовної давності продовжився до 30.01.2024, а з 30.01.2024 зупинився до закінчення дії воєнного стану в Україні (в редакції Закону на момент подачі позову). Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позивачем не було пропущено строк позовної давності в три роки. Також суд зауважує, що заборгованість відповідачки утворилась в період з 20.11.2018 до 20.12.2021 та в подальшому вона не змінювалась, жодних штрафних санкцій кредитором не нараховувалось, що відповідає чинному законодавству та умовам договору. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, і питання як розподілити між сторонами судові витрати. Позивач при пред`явленні позову до суду сплатив судовий збір в сумі 3028,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією від 17.06.2025 № 2845. Таким чином, з огляду на часткове задоволення позовних вимог, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача 2731,86 (90,22%) гривень на відшкодування понесених позивачем судових витрат. Крім того, у порядку розподілу судових витрат позивач просить суд стягнути із відповідачки витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9200,00 гривень. Частиною 1-4 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В обґрунтування витрат на правничу допомогу стороною позивача було подано копію договору про надання правничої допомоги № 03-07/24 від 03.07.2024 між ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» та адвокатом Литвиненко О.І., Акт приймання передачі наданих послуг № 1 від 15.07.2024, а також платіжну інструкцію № 4953 від 01.10.2024, згідно якої адвокат Литвиненко О.І. отримала оплату на суму 9200,00 грн, згідно договору надання правничої допомоги № 03-07/24 від 03.07.2024. При цьому, надана стороною позивача платіжна інструкція не містять посилань, що послуги були надані адвокатом клієнту саме в межах представництва інтересів клієнта щодо стягнення заборгованості з боржника [PERSON] за договором № б/н від 20.11.2018. Також, суд звертає увагу, що відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень позивачем вищевказані докази, зокрема Договір та платіжна інструкція № 4953 від 01.10.2024 на підтвердження витрат на правничу допомогу надавались до інших справ, зокрема у справах № 195/420/25, 576/726/25, 642/7866/24, 643/7177/24, 243/10064/24, 173/3316/24, 688/5615/24, 335/29/25, 524/13993/24. Таким чином, розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в рамках цивільної справи № 629/4425/25 суд вважає не доведеним, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 9200,00 грн. На підставі ст. 509, 526, 530, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: partial