Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

29 квітня 2025 року Самарівська міська рада Дніпропетровської області звернулася до суду з вищезазначеною заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме квартира загальною площею 48,6 кв.м., житловою площею 27,6 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Зазначена квартира загальною площею 48,6 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належала померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 25 березня 2002 року Новомосковською житлово-експлуатаційним об`єднанням на підставі розпорядження № 06561 від 19.03.2002 року, що підтверджується архівною копією вказаного свідоцтва № [NUMBER] від 21.04.2025 року та довідко № 979 від 25.03.2002 року про склад сім`ї. Так, згідно довідки про склад сім`ї № 979 від 25.03.2002 року у квартирі за адресою: [ADDRESS] був зареєстрований та проживав [PERSON] . Станом на сьогоднішній день у вказаній квартирі ніхто не зареєстрований, що підтверджується відповіддю начальника відділу реєстрації та обліку громадян від 24.03.2025 року № 567/0/2-25. Згідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] відомості відсутні. В той же час, право власності на вказану кварту зареєстровано за [PERSON] 25 березня 2002 року в Новомосковському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 213-1. Отже, станом на 20 березня 2025 року вищевказана спадщина не переоформлена, померлий [PERSON] на день смерті мешкав та був зареєстрованим за вказаною адресою сам. З урахуванням наведеного заявник вважає, що спадкоємці за заповітом та за законом після смерті [PERSON] відсутні, оскільки такі протягом строку, встановленого статтею 1270\~ЦК України, не подали заяву про прийняття спадщини, а отже вважаються такими, що не прийняли її. У зв`язку з наведеним, Самарівська міська рада Дніпропетровської області, посилаючись на приписи ст. 1277 ЦК України, ст.ст. 334, 338 ЦПК України, просила суд: - визнати відумерлою спадщину, що відкрилася\~після смерті\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~померлого [INFO] та складається з квартири загальною площею 48,6 кв.м., житловою площею 27,6 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - передати у власність територіальної громади міста Самар в особі Самарівської міської ради Дніпропетровської області відумерлу спадщину після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , у вигляді квартири загальною площею 48,6 кв.м., яка складається з: 2-х кімнат житловою площею 27,6 кв.м.; кухні площею 7,4 кв.м.; ванної кімнати площею 2,7 кв.м.; вбиральні площею 1,4 кв.м., коридору площею 6,9 кв.м.; вбудованого приміщення площею 0,3 та 0,4 кв.м., обладнаної лоджією площею 1,9 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 30 квітня 2025 року відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено в порядку окремого провадження. Ухвалою суду від 18 червня 2025 року зобов`язано Самарівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надати на\~адресу суду належним чином посвідчену копію актового запису про смерть [PERSON] ,\~ [INFO] (актовий запис про смерть від 27.07.2023 № 1571, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Ухвалою суду від 27 серпня 2025 року зобов`язано Першу Самарівську державну нотаріальну контору Дніпропетровської області надати на\~адресу суду належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] (актовий запис про смерть від 19.08.2023 № 1571, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). В судове засідання представник заявника Самарівської міської ради Дніпропетровської області не з`явився, згідно заяви просив розглядати справу за його відсутності, вимоги підтримав у повному обсязі, просив заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Першої Самарівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, згідно заяви просив розглядати справу за його відсутності. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані заявником письмові докази, приходить до наступного. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що \~ [INFO] у віці 72 роки помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується актовим записом про смерть № 19 серпня 2023 року, складеним Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального міністерства юстиції (м. Одеса). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно,а саме квартира загальною площею 48,6 кв.м., житловою площею 27,6 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Зазначена квартира загальною площею 48,6 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належала померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 25 березня 2002 року Новомосковською житлово-експлуатаційним об`єднанням на підставі розпорядження № 06561 від 19.03.2002 року, що підтверджується архівною копією вказаного свідоцтва № [NUMBER] від 21.04.2025 року та довідко № 979 від 25.03.2002 року про склад сім`ї. Право власності на вказану кварту зареєстровано за [PERSON] 25 березня 2002 року в Новомосковському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 213-1. Приписами ст. 328 ЦК України визначено, що 1. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. 2. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. У відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі - Закон № 1952-IV),цей Закон регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав. Пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону № 1952-IV визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Згідно вимог ст. 4 Закону № 1952-IV, право власності на нерухоме майно підлягає державної реєстрації. До 01 січня 2013 року право власності на нерухоме майно реєструвалося у відповідних органах Бюро технічної інвентаризації. Пунктом 3 частини 3 статті 10 Закону № 1952-IV визначено, що під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. У постанові Верховного суду від 20.05.2020 року у справі № 303/6974/16-ц висловлена правова позиція, відповідно до якої, відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 418901845 від 20 березня 2025 року, відомості про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] відсутні. В той же час, як встановлено вище, право власності на вказану кварту зареєстровано за [PERSON] 25 березня 2002 року в Новомосковському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 213-1. Таким чином, [PERSON] проведено державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно. Станом на дату видачі свідоцтва про право власності (25.03.2002 року), державна реєстрація права власності на нерухоме майно проводилася відповідними органами Бюро технічної інвентаризації за місцезнаходженням нерухомого майна. В той же час, Державна реєстрація прав власності на нерухоме майно не є підставою набуття права власності, а\~лише засвідчує\~вже набуте особою право власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації, відповідні правові висновки висловлені у\~постанові КГС ВС від 24 січня 2020 року № 910/10987/18. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідко № 979 від 25.03.2002 року про склад сім`ї. Станом на сьогоднішній день у вказаній квартирі ніхто не зареєстрований, що підтверджується відповіддю начальника відділу реєстрації та обліку громадян від 24 березня 2025 року № 567/0/2-25. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 82523028 від 12 вересня 2025 року спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] не заводилась. Вирішуючи питання по суті заявлених вимог, суд застосовує наступні норми закону. У відповідності до статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 3 статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до\~ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені\~Конституцією України, цим та іншими законами. Відповідно до п. 8 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою. Відповідно до\~ст. 334 ЦПК України, заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених\~Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Відповідно до\~ст.1220 ЦК України,\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1221 ЦК України\~визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1\~ст. 1269 ЦК України\~встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із\~ст. 1272 ЦК України\~якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Статтею 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст. 1282 ЦК України\~спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Статтею 1277 ЦК України визначено, що,\~ У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно. Заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана кредитором спадкодавця, а якщо до складу спадщини входять земельні ділянки сільськогосподарського призначення - власниками або користувачами суміжних земельних ділянок. У такому разі суд залучає до розгляду справи органи місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Особи, які мають право або зобов`язані подати заяву про визнання спадщини відумерлою, мають право на одержання із Спадкового реєстру інформації про заведену спадкову справу та видане свідоцтво про право на спадщину. 2. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. 3. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна. 4. Територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до\~статті 1231\~цього Кодексу. Якщо власниками відумерлого майна стали декілька територіальних громад, вимоги кредиторів спадкодавця задовольняються територіальними громадами пропорційно до вартості відумерлого майна, набутого у власність кожною з них. 5. Спадщина, не прийнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою відповідно до\~статті 1283\~цього Кодексу. Згідно\~ст. 338 ЦПК України\~суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Беручи до уваги вищенаведене та те, що після смерті [PERSON] минуло понад два роки, спадкоємці майна померлого відсутні, оскільки такі протягом строку, встановленого статтею 1270\~цього Кодексу не подали заяви про прийняття спадщини, а отже вважаються такими, що не прийняли її, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що заява про визнання спадщини відумерлою ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права, а тому є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved