Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

Короткий зміст позовним вимог У червні 2025 року позивач ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» (надалі - ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») звернулося до суду із вищевказаним позовом, в якому просять стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 1523001 від 28березня 2024 року у загальному розмірі 30845,00 грн., з яких: сума кредиту - 3100,00 грн; сума процентів за користування кредитом - 20847,5 грн.; нараховані проценти за 89 календарних днів - 6897,50 та стягнути судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн., витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказували, що 28 березня 2024 року між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 1523001, за умовами якого відповідач отримав кошти у сумі 3100,00 грн., строком на 360 днів зі сплатою стандартної процентної ставки 2,5% в день, знижена процентна ставка 1,5% в день. Періодичність сплати процентів - кожні 30 днів. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за весь строк користування кредитом за стандартною ставкою становить - 90465,53%, за заниженою - 39025,38%. Кошти надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] (п. 1.3., п. 1.4., п. 1.5., п. 1.9., п. 1.10. та п. 2.1. Договору). 24 грудня 2024 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» укладено договір факторингу № 24122024, відповідно до умов якого останнє отримало право вимоги до боржників, зокрема, і до [PERSON] . В порушення умов кредитного договору відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 30845,00 грн., з яких: сума кредиту - 3100,00 грн; сума процентів за користування кредитом - 20847,5 грн.; нараховані проценти за 89 календарних днів - 6897,50 грн. Посилаючись на право правонаступника вимагати стягнення заборгованості, ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договором. Рух справи Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 серпня 2025 року головуючим суддею у цивільній справі визначено суддю Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28 серпня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду на 23 жовтня 2025 року. Витребувано в АТ «ПУМБ» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), а також підтвердження факту зарахування коштів 28 березня 2024 року на дану платіжну картку банком-емітентом АТ «ПУМБ» у сумі 3100,00 грн., за ініціативою ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «ПЕЙТЕК». 24 вересня 2025 року від АТ «ПУМБ» надійшло повідомлення № КНО [NUMBER] від 10 вересня 2025 року, згідно з яким, в банку на ім`я [PERSON] була випущена банківська платіжна картка [NUMBER] , операція на суму 3100,00 грн. 28 березня 2024 року о 15:21:21 проведена з використання сервісу переказу коштів через АТ «ПУМБ». Між АТ «Пумб» та ТОВ «Пейтек Україна» було укладено договір відповідно до якого АТ «Пумб» надав послуги переказу коштів. Кошти у сумі 3100,00 грн. були направлені на картку [NUMBER] , яка випущена на ім`я [PERSON] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. При цьому, у позовній заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Копія позовної заяви та ухвала суду про відкриття спрощеного позовного провадження надсилалась відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . Поштова кореспонденція повернулась без вручення адресату з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду відповідач не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що 28 березня 2024 року між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 1523001, за умовами якого відповідач отримав кошти у сумі 3100,00 грн., строком на 360 днів зі сплатою стандартної процентної ставки 2,5% % в день, знижена процентна ставка 1,5% в день. Періодичність сплати процентів - кожні 30 днів. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за весь строк користування кредитом за стандартною ставкою становить - 90465,53%, за заниженою - 39025,38%. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за весь строк користування кредитом: за стандартною ставкою - 31000,00 грн.; за заниженою ставкою - 30070,00 грн. Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] (п. 1.3., п. 1.4., п. 1.5., п. 1.9., п. 1.10. та п. 2.1. Договору). Кошти за кредитним договором було перераховано відповідачу на картковий рахунок відповідача, вказаний ним у договорі, що підтверджується повідомленням від АТ «ПУМБ» № КНО-07.8.5/12110БТ від 10 вересня 2025 року, згідно з яким, в банку на ім`я [PERSON] була випущена банківська платіжна картка [NUMBER] , операція на суму 3100,00 грн. 28 березня 2024 року о 15:21:21 проведена з використання сервісу переказу коштів через АТ «ПУМБ». Між АТ «Пумб» та ТОВ «Пейтек Україна» було укладено договір відповідно до якого АТ «Пумб» надав послуги переказу коштів. Кошти у сумі 3100,00 грн. були направлені на картку [NUMBER] , яка випущена на ім`я [PERSON] 24 грудня 2024 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» укладено договір факторингу № 24122024, відповідно до умов якого останнє отримало право вимоги до боржників, зокрема, і до [PERSON] . В порушення умов договору позики відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань, у зв`язку з чим, відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 24122024 від 24 грудня 2024 року, утворилась заборгованість в сумі 25497,5 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 3100,00 грн; сума заборгованості за відсотками - 20847,5 грн.; сума заборгованості за пенею - 1550,00 грн., а кількість прострочених днів за виконання кредитних зобов`язань - 241 день. Згідно з Розрахунком заборгованості за кредитом у гривні ТОВ «Слон Кредит», заборгованість за кредитним договором станом на 23 березня 2025 року становить 32550,00 грн., з яких: сума кредиту - 3100,00 грн; сума відсотків за користування кредитом - 27900,00 грн.; штраф, пеня (за прострочку платежів) - 1550,00 грн. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 30845,00 грн., з яких: сума кредиту - 3100,00 грн; сума процентів за користування кредитом - 20847,5 грн.; нараховані проценти за 89 календарних днів - 6897,50 грн. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згіднозі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважають сяприйняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором;. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, відповідач в свою чергу, всупереч умовам Кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Разом з тим, згідно з долученими позивачем до матеріалів справи розрахунками, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за договором про надання споживчого кредиту № 1523001 від 28 березня 2024 року у розмірі 30845,00 грн., з яких: сума кредиту - 3100,00 грн; сума процентів за користування кредитом - 20847,5 грн.; нараховані проценти за 89 календарних днів - 6897,50 грн. У зв`язку з тим, що відповідачем не надано до суду заперечень проти позову, доказів в підтвердження того, що нею належним чином виконувалися умови кредитного договору, розрахунок заборгованості, наданий позивачем, відповідачем також не було спростовано, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованими. Проте, суд не може в повному обсязі погодитися з визначеним позивачем розрахунком заборгованості за відсотками за договором про надання споживчого кредиту № 1523001 від 28 березня 2024 року, з огляду на наступне. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Враховуючи, що кредитним договір про надання споживчого кредиту № 1523001 було укладено 28 березня 2024 року, тобто після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», тому до даних договорів слід застосувати положення частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», яким передбачено максимальний розмір відсотків за користування кредитними коштами 1% на день. Отже, суд приходить до висновку, що умови укладеного кредитного договору в частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами, суперечать чинному законодавству, тому згідно з ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемними. Суд розраховує заборгованість по відсоткам за укладеним між сторонами договором про надання споживчого кредиту № 1523001 від 28 березня 2024 року, зважаючи на встановлену ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальну денну процентну ставку 1%. Тобто, заборгованість відповідача по несплаченим відсоткам за договором про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» № 1523001 від 28 березня 2024 року становить 11160,00 грн., відповідно до розрахунку (31 грн./добу - 1% х 360 днів). Отже, з урахуванням вимог чинного законодавства, на час укладення договору про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» № 1523001 від 28 березня 2024 року, розмір заборгованості відповідача за вказаним договором буде становити 14260,00 грн., з яких: 3100,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11160,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. У зв`язку з усім зазначеним вище, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у загальному розмірі 14260,00 грн. Щодо стягнення судових витрат. Відповідно до приписів ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати, пов`язані з витребуванням доказів та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до платіжної інструкції № 4548 від 12 серпня 2025 року позивачем при зверненні з даною позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору, пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 1119,90 грн., відповідно до розрахунку (14260,00 грн. х 2422,40 грн. : 30845,00 грн.). Крім того, вирішуючи питання витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає про таке. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положення ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомогу. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05 липня 2012 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини друга-четверта статті 137 ЦПК України). На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу представником позивача надано: договір про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року укладений між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім М.М.; Заявку № 9893 від 14 липня 2025 року на виконання доручення до Договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року; Акт № 9893 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 12 серпня 2025 року згідно з Договором № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, за яким загальна сума понесених витрат на правничу допомогу становить 10000,00 грн.; Рахунок на оплату №9893-12/08-2025 від 12 серпня 2025 року адвокату Столітньому М.М. від ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у розмірі 10000,00 грн.; ордер на надання правничої допомоги. Враховуючи категорію справи, яка не є складною, обсяг фактичних витрат понесених стороною позивача, обсягу наданих адвокатом послуг зі складання позовної заяви,

Outcome: partial