Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~05.08.2025 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, якою просить стягнути з відповідача в його користь заборгованість за: кредитним договором № 1010677943 від 09.11.2022 в розмірі 85680,61 гривень, з яких: 63713,78 гривень - заборгованість за кредитом; 8,41 гривень - заборгованість за процентами; 21958,42 гривень - заборгованість за комісією; кредитним договором № 1012737056 від 01.09.2023 в розмірі 56465,00 гривень, з яких: 44414,94 гривень - заборгованість за кредитом; 4,63 гривень - заборгованість за процентами; 12045,43 гривень - заборгованість за комісією. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] 09.11.2022 та 01.09.2023 укладено кредитні договори: 09.11.2022 кредитний договір № 1010677943, за яким позичальнику видано кредит у сумі 99893,05 гривень; 01.09.2023 кредитний договір №1012737056, за яким позичальнику видано кредит у сумі 47531,91 гривень. Однак, відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 09.04.2025 склала: за кредитним договором № 1010677943 від 09.11.2022 в розмірі 85680,61 гривень, з яких: 63713,78 гривень - заборгованість за кредитом; 8,41 гривень - заборгованість за процентами; 21958,42 гривень - заборгованість за комісією; кредитним договором № 1012737056 від 01.09.2023 в розмірі 56465,00 гривень, з яких: 44414,94 гривень - заборгованість за кредитом; 4,63 гривень - заборгованість за процентами; 12045,43 гривень - заборгованість за комісією. Тобто, загальна сума заборгованості за вищевказаними кредитними договорами станом на 09.04.2025 становила 142145,61 гривень. Позивач вказував, що ним було направлено письмові вимоги (повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку вона зазначила у анкеті на отримання кредиту, однак, у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. З огляду на наведене, просив стягнути загальну суму заборгованості за обома кредитними договорами та витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 гривень. Ухвалою від 13.08.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено на 18.09.2025, який відкладено на 24.10.2025 року. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у визначений строк відзиву на позовну заяву не подав. В судове засідання 24.10.2025 року сторони не з`явились. Представник позивача у позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутності, при цьому зазначивши, шо проти ухвалення заочного рішення у випадку неявки відповідача не заперечує. Відповідач не повідомила суду про причини своєї відсутності, заяв чи клопотань не подала, хоча належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, що стверджується довідками Укрпошти. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ст.247 ЦПК України, розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, перевіривши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09.11.2022 [PERSON] підписала Заяву №1010677943 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, у якій клієнт підписанням цієї заяви беззастережно підтверджує, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі з текстом - ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку) (а.с.27-28). [PERSON] просила надати їй споживчий кредит у сумі 99893,05грн, строком на 36 місяців, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 1,4%, розмір процентної ставки 0,01% річних, разова комісія 0,00% від суми кредиту+0 грн. Зазначена вище заява №1010677943 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 08.08.2021 містить електронний підпис клієнта [PERSON] . Також позивачем подано копію паспорта споживчого кредиту, підписаного [PERSON] (а.с.29) який містить інформацію про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, інші важливі правові аспекти. Відповідно до копії платіжної інструкції № TR.61189314.64481.25578 від 09.11.2022, надавач платіжних послуг платника: АТ «ПУМБ», перерахував отримувачу: [PERSON] , кредитні кошти за договором №1010677943 від 09.11.2022 в розмірі 99893,05 грн. (а.с.59). Як вбачається із розрахунку заборгованості по кредитному договору №1010677943 від 09.11.2022, у [PERSON] станом на 09.04.2025 наявна заборгованість в розмірі 85680,61 гривень, з яких: 63713,78 гривень - заборгованість за кредитом; 8,41 гривень - заборгованість за процентами; 21958,42 гривень - заборгованість за комісією (а.с.61-64). Також встановлено, що 01.09.2023 [PERSON] підписала Заяву №1012737056 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, у якій клієнт підписанням цієї заяви беззастережно підтверджує, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі з текстом - ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку). (а.с.30-32) [PERSON] просила надати їй споживчий кредит у сумі 47531,90 гривень на строк 48 місяців, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 1,6%, розмір процентної ставки 0,01% річних, разова комісія 0,00% від суми кредиту+0 грн. Зазначена вище заява №1012737056 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 01.09.2023 містить електронний підпис клієнта [PERSON] . Також позивачем подано копію паспорта споживчого кредиту, підписаного [PERSON] (а.с.36-37), який містить інформацію про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, інші важливі правові аспекти та графік платежів, який є додатковм№1 до заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, де вказана реальна річна процентна ставка 36,338% та загальна вартість кредиту 84045,81грн. (а.с.33-34). До даної заяви позивачем додано публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції, що діє з 04 квітня 2022 року (в новій редакції). (а.с.42-53) Відповідно до п.2.2.5. Розділу І Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» підписанням заяви на приєднання до договору, клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення договору клієнт ознайомився з повним текстом договору ( в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами договору. Пунктом 2.4.1 Розділу І Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» визначено, що договір діє протягом невизначеного строку і може бути розірваний за ініціативою Банку або за ініціативою Клієнта , якщо інший порядок не встановлений будь-якими іншими умовами договору або законом. Відповідно до п. п. 5.1.4, 5.1.6., 5.1.7. Розділу І Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодувати Банку сплачені ним кошти, своєчасно та в повному обсязі оплачувати Банку вартість послуг, які надані Банком за Договором та інші платежі, відповідно до умов Договору та встановлених тарифів, сплачувати заборгованість по Договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені Договором. Відповідно до копії платіжної інструкції № TR.70691857.121673.25578 від 01.09.2023, надавач платіжних послуг платника: АТ «ПУМБ», перерахував отримувачу: [PERSON] , кредитні кошти за договором №1012737056 від 01.09.2023 в розмірі 47531,91 грн. (а.с.60). На підтвердження наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором №1012737056 від 01.09.2023 позивачем надано розрахунок заборгованості за цим правочином станом на 09.04.2025 загальний розмір заборгованості складає 56465 гривень, з яких: з яких: 44419,94 гривень - заборгованість за кредитом; 4,63 гривень - заборгованість за процентами; 12045,43 гривень - заборгованість за комісією (65-67). Відповідно до виписок з особового рахунку [PERSON] з 01.09.2023 по 09.04.2025 встановлено, що на рахунок перераховано кошти в сумі 47531,91грн за договором №1012737056 від 01.09.2023 (а.с.70-72) та з 09.11.2022 по 09.04.2025 перераховано 99893,05грн за договором №1010677943 від 09.11.2022 та що відповідач користувалася вказаними коштами. (а.с.68-69) 10.04.2025 позивач надіслав відповідачу [PERSON] письмову вимогу (повідомлення) за вих. № КНО-44.2.2/580 від 10.04.2025, у якій вимагав виконати зобов`язання перед АТ «Перший Український Міжнародний Банк», а саме: погасити заборгованість в загальному розмірі 142145,61 гривень протягом тридцяти днів з моменту отримання цього листа (а.с.54). У частинах першій, третій\~статті 509 ЦК України\~вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 6\~ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до ч.1ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно дост.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 628\~ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно дост.ст.1054-1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами ). Загальні правила щодо форми договору визначено уст.639 ЦК України, згідно з якою, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді статті 205, 207 Кодексу ). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 08 серпня 2022 року у справі №234/7298/20. Закон України\~«Про електронну\~комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3\~цього Закону визначено, що електронний договір\~це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. У статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом, зокрема, заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ч.ч.7, 12\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12\~зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п.6 ч.1ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором\~це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з ч.ч.1, 2ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки статтею 12\~зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №243/6552/20, який є обов`язковим для врахування судом відповідно до ч.4ст.263 ЦПК України. Згідно зі ст.ст.526,530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно дост.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Встановлено, що заявки на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 1010677943 від 09.11.2022 та № 1012737056 від 01.09.2023 року підписані [PERSON] за допомогою електронного підпису, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між АТ «ПУМБ» та [PERSON] правочинів. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори не були б укладеними. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідач таких не надала, що в силу положень статей 12,81 ЦПК України, є її процесуальним обов`язком. З огляду на викладене вище, суд вважає доведеним факт підписання [PERSON] електронних договорів шляхом використання електронного підпису, відтак укладення договорів узгоджуються з вимогами статей\~6,\~627 ЦК України\~та статей\~11,\~12 Закону України «Про електронну комерцію». Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитних договорів. При цьому, суд бере до уваги те, що відповідачем не вчинено жодних дій щодо розірвання кредитних договорів, або визнання його недійсними, відповідач користувалася кредитними коштами та часткового погашала заборгованість по кредитних договорах, а відповідно до позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеній в постанові від 10 січня 2019 року у справі № 526/405/13 факт не вчинення жодних дій щодо розірвання кредитних договорів, або визнання їх недійсними тривалий час, а також користуванням кредитними коштами та сплати відповідачем в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитними договорами - є нічим іншим як визнання вище наведених кредитних договорів такими що укладені з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердженням отриманням всіх благ передбачених кредитними договорами. Таким чином матеріалами справи підтверджено укладення [PERSON] договорів № 1010677943 від 09.11.2022 та № 1012737056 від 01.09.2023 з АТ «ПУМБ». Із матеріалів справи вбачається, що на виконання кредитних договорів № 1010677943 від 09.11.2022 та № 1012737056 від 01.09.2023 АТ «ПУМБ» було видано [PERSON] кредитні кошти у сумі 99893,05 грн, 47531,91 грн здійснивши переказ коштів відповідачу на банківський рахунок відповідача, що підтверджується платіжними інструкціями № TR.70691857.121673.25578, №№TR.61189314.64481.25578. Наведені вище обставини свідчать про факт отримання відповідачем кредитних коштів, схвалення ним, як умов Договору про споживчий кредит так і визнання своїх фінансових зобов`язань перед позивачем. Разом з цим, відповідач свого зобов`язання за кредитними договорами № 1010677943 від 09.11.2022 та № 1012737056 від 01.09.2023 не виконала, у передбачений у договорі строк кошти (суму кредиту) не повернула, внаслідок чого у неї станом на 09.04.2025 виникла заборгованість за кредитним договором № 1010677943 від 09.11.2022 в розмірі 85680,61 гривень, з яких: 63713,78 гривень - заборгованість за кредитом; 8,41 гривень - заборгованість за процентами; 21958,42 гривень - заборгованість за комісією; кредитним договором № 1012737056 від 01.09.2023 в розмірі 56465,00 гривень, з яких: 44414,94 гривень - заборгованість за кредитом; 4,63 гривень - заборгованість за процентами; 12045,43 гривень - заборгованість за комісією. Доказів повернення кредитних коштів в повному обсязі матеріали справи не містять, відповідачем протилежного не доведено. Відтак, позичальник (відповідач) свої зобов`язання за договорами належним чином не виконала, кредит не повернула, що призвело до виникнення заборгованості. З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту Кредитного договору 1010677943 від 09.11.2022 у розмірі 63713,78 грн. та Кредитного договору № 1012737056 від 01.09.2023 у розмірі 44414,94 грн слід задовольнити. Щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами суд виходить з наступного. Частиною першою статті 1048\~ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до умов кредитних договорів передбачено проценти за користування кредитом які нараховуються за ставкою 0,01% річних. При цьому, як вбачається з Кредитних договорів № 1010677943, № 1012737056, сторони погодили, що кредит надається строком на 36 та 48 місяців відповідно, тобто, кредитор мав право нараховувати відсотки за договорами 36 та 48 місяців відповідно, починаючи з дня укладення договорів. З матеріалів справи вбачається, що проценти нараховувались у межах строку передбаченим кредитними договорами. Таким чином, оскільки Кредитними договорами №1011116446, №1011116472, визначено умови щодо нарахування процентів за користування кредитом та такі проценти нараховувались у межах строку дії договору, суд приходить висновку, що стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом за Кредитним договором № 1010677943 у розмірі 8,41 грн, за Кредитним договором № 1012737056 у розмірі 4,63 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо вимоги про стягнення комісії за кредитними договорами № 1010677943 від 09.11.2022 у сумі 21958,42 грн та № 1012737056 від 01.09.2023 в сумі 12045,43 гривень, яка встановлена п.2.5 договору, суд враховує, що згідно умов договору така встановлена за обслуговування кредитної заборгованості. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту. Згідно з ч. 2 ст. 8 цього Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з ч.ч.1, 2, 5, 7 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику. Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15. Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства. Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду, від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15, від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15, від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15, від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 та від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15-ц. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що положення договорів про надання кредиту № 1010677943 від 09.11.2022 та № 1012737056 від 01.09.2023 щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за обслуговування кредитної заборгованості суперечать положенням ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави для стягнення такої з відповідача, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, суд, з огляду на часткове задоволення позовних вимог, адже вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, вважає, що до стягнення підлягає судовий збір у розмірі 1842 грн 91 коп., виходячи з наступного розрахунку 108141,76 грн. (сума задоволених позовних вимог) х 2422,40 грн. (ставка судового збору) : 142145,61 грн. (сума заявлених позовних вимог). На підставі наведеного та

Outcome: partial