Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

Представник Харківського\~обласного центру\~зайнятості в\~особі Харківської\~філії Харківського\~обласного центру\~зайнятості -\~Гринь Н.\~звернулася до\~суду з\~позовною заявою\~про стягнення\~виплати грошової\~допомоги,\~в якій\~просить стягнути\~з [PERSON] \~допомогу по\~безробіттю у\~розмірі 2\~736,12\~грн.\~та судові\~вттратт.В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] звернулася за сприянням у працевлаштуванні до Харківського міського центру зайнятості, де згідно поданої заяви від 18.07.2022 року відповідачу надано статус безробітного, та з 18.07.2022 року призначено допомогу по безробіттю з 18.07.2022 року по 26.01.2023 року у розмірі, встановленому законодавством. Перебувала на обліку у статусі безробітного з 18.07.2022 по 29.11.2022. Також відповідач ознайомлена з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та відомостей, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного, призначення матеріального забезпечення та зобов`язання своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення, надання соціальних послуг. Харківським міським центром зайнятості на поточний рахунок [PERSON] перераховано допомогу по безробіттю за період з 08.09.2022 по 27.11.2022 у сумі 5472,24 грн. За допомогою засобів телефонного зв`язку з фахівцем служби зайнятості 02.08.2022, 30.08.2022, 27.09.2022, 25.10.2022, 22.11.2022 [PERSON] дистанційно отримувала консультації із працевлаштування, пропозиції роботи та підтверджувала намір шукати роботу, хоча з 09.08.2022 вже перебувала за кордоном. В порушення вимог п. 4 ч. 2 ст.44 ЗУ «Про зайнятість населення» відповідач не повідомив у встановлений термін Харківський міський центр зайнятості про обставини, що впливають на прийняття рішень про припинення реєстрації безробітних, а саме приховала факт міграції. 30.11.2022 припинено реєстрацію в центрі зайнятості, у зв`язку з поданням [PERSON] письмової заяви про припинення реєстрації, відповідно до абз. 16 п.п.1 п.30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів країни від 19 вересня 2018 року № 792. Невиконання відповідачем встановлених законодавством вимог призвело до безпідставної виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття в розмірі 5742,24 грн. Директором Харківського міського центру зайнятості прийнято наказ № 314 від 14.12.2022 року про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю відповідачці в розмірі 5472,24 грн., який разом з листом-претензією № ХМЦЗ-02-5794 від 20.12.2022 року з пропозицією у добровільному порядку сплатити суму боргу направлені відповідачу. На момент подання позовної заяви сума незаконно отриманої допомоги по безробіттю та коштів відповідачем на рахунок Філії частково повернута. Таким чином розмір заборгованості становить 2736,12 грн., які представник позивача просить стягнути з відповідача на свою користь. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.06.2025 визначено на суддю Чорну Б.М. Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 30.10.2025 року прийнято до розгляду та відкрито у спрощеному провадженні. 02.09.2025 від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог. Представник позивача Мазуренко А., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила розгляд справи проводити за відсутності представника центру, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція, яка була повернута оператором поштового зв`язку у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою, шляхом розміщення оголошення на веб-сайті Судової влади та направленням смс-повісток. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано. Відповідно до постанови КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч. 3 ст. 131 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідач не використала наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у її відсутності до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлялася про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, приходить до наступного. 18.07.2022 року [PERSON] звернулася із заявою про надання статусу безробітного та призначення виплати по безробіттю до Харківського міського центру зайнятості. В заяві про надання статусу безробітного від 18.07.2022 року відповідач зазначила та засвідчила власним підписом, що надала згоду на обробку своїх персональних даних. Інформувала, що не належить до зайнятого населення відповідно до ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» та через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, зокрема не забезпечує себе роботою самостійно. Готова та здатна приступити до роботи. Перебуває на території України. З правами та обов`язками безробітного ознайомлена та несе відповідальність за достовірність поданих даних та відомостей. Надала згоду на використання, внесення до Єдиної інформаційної-аналітичної системи Державної служби зайнятості та здійснення верифікації (перевірки) і моніторингу достовірності інформації, поданих ним для нарахування та отримання матеріального забезпечення на випадок безробіття, її персональних даних /а.с.6-8/. Згідно поданої заяви від 18.07.2022 року [PERSON] було надано статус безробітної та з 18.07.2022 року відповідно до ч.ч. 1 ст.22, ч. 1 ст.23 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженої Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України № 624 від 06.04.2020 року, призначено допомогу по безробіттю з 18.07.2022 р. по 26.01.2023 р., у розмірі встановленому законодавством, що підтверджується рішенням, прийнятим центром зайнятості/філією центру зайнятості щодо зареєстрованого безробітного /а.с.10/. Харківським міським центром зайнятості на поточний рахунок [PERSON] перераховано допомогу по безробіттю за період з 08.09.2022 по 27.11.2022 у сумі 5\~472,24 грн., що підлягає поверненню. Усього ж за період перебування на обліку в статусі безробітного, особі виплачено з 18.07.2022 по 27.11.2022 допомогу по безробіттю у сумі 9\~706,75грн., що підтверджується нарахуванням допомоги по безробіттю та платежі /а.с.12/. 30.11.2022 року від [PERSON] надійшла заява про припинення реєстрації в центрі зайнятості /а.с.13/. На підставі наказу від 30.11.2022 №НТ 221130 [PERSON] знята з реєстрації як безробітна та припинено виплату допомоги по безробіттю, у зв`язку з тим, що на дату набуття чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування служби зайнятості, соціального страхування на випадок безробіття, сприяння продуктивній зайнятості населення, у тому числі молоді, та впровадження нових активних програм на ринку праці" - строк виплати допомоги по безробіттю перевищує 90 днів, а виплата допомоги по безробіттю припиняється через 30 календарних днів з дня набрання чинності цим Законом /а.с.11/. Під час проведення звірки начальником відділу розслідування страхових випадків Харківського обласного центру зайнятості Вікторією Качаловою з надходженням даних з Державної прикордонної служби виявлено, що відповідач [PERSON] з 09.08.2022 року перебувала за межами території України /а.с.14-16/. У зв`язку з чим Харківським міським центром зайнятості проведено перевірку обґрунтованості виплат матеріального забезпечення на випадок безробіття, за результатом якої складено акт №234/2022 від 08.12.2022 року /а.с.17-20/. Відповідно до наказу №314 від 14.12.2022 Харківського обласного центру зайнятості про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю [PERSON] , наказано вжити заходів по поверненню коштів за період з 08 вересня 2022 року по 27.11.2022 року в сумі 5\~472,24 грн. /а.с.21/. 20.12.2022 року за вих. № ХМЦЗ-02-5794 на адресу відповідача [PERSON] направлено лист-претензія про повернення коштів /а.с.22/. Відповідно до заяви, поданої [PERSON] 18.04.2023 року до Харківського обласного центру зайнятості, остання просила дозволити сплачувати заборгованість частинами, та повернула суму у розмірі 2\~736,12 грн., що підтверджується реєстром персональної картки «повернення» /а.с.23-25/. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Харківський міський центр зайнятості (позивач) є державною установою у централізованій системі державних установ державної служби зайнятості, яка виконує завдання та функції у сфері зайнятості населення, трудової міграції та соціального захисту населення від безробіття, а також функції виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, визначені\~Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Законом України «Про зайнятість населення». Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. За положеннями п. 2 ч.1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» (в редакції на час виникнення правовідносин) безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи (п. 1 ч.1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» в редакції на час виникнення правовідносин). Згідно до частини 3 статті 44 Закону України «Про зайнятість населення», відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Умови виплати допомоги по безробіттю, визначені статтею 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», пов`язуються з початком настання безробіття, тобто наданням особі статусу безробітного. Нормами ст.45 ЗУ «Про зайнятість населення» передбачено припинення реєстрації безробітного. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо функціонування сфер зайнятості та загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття під час дії воєнного стану» від 21.04.2022 № 2220-IX, який набув чинності 07.05.2022, було доповнено: - пунктом 52 зокрема абз.28 розділ XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про зайнятість населення», відповідно до якого під час дії воєнного стану реєстрація безробітного у територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється з підстав, визначених частиною першою статті 45 цього Закону, а також у разі перебування безробітного за кордоном понад 30 календарних днів; - пунктом 33 зокрема абз. 16 розділ VIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», відповідно до якого під час дії воєнного стану виплата допомоги по безробіттю припиняється з підстав, визначених статтею 31 цього Закону, а також у разі перебування безробітного за кордоном понад 30 календарних днів. Абзацом 2 пункту 28 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2018 року № 792 (чинного на момент виникнення правовідносин) (далі - Порядок № 792) передбачено, що зареєстрований безробітний у разі виїзду за кордон під час воєнного стану зобов`язаний повідомити про це центр зайнятості, а у разі перебування його за кордоном понад 30 календарних днів подати до центру зайнятості відповідну заяву про припинення реєстрації як безробітного. Окрім того, в абз. 25 пп. 1 п. 30 Порядку № 792, зазначено, що центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного з дня встановлення факту перебування зареєстрованого безробітного за кордоном понад 30 календарних днів під час воєнного стану. Отже, перебування безробітної за кордоном понад 30 календарних днів впливає на умови виплати забезпечення, а тому у відповідача виник обов`язок подавати відомості про перебування закордоном понад 30 календарних днів до центру зайнятості так як вона перебувала більше цього терміну. Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно з ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливали на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено обов`язок зареєстрованого безробітного інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону. У силу вимог абз. 5 ч. 1 ст. 34 Закону України ««Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою. Отже, відповідно до вимог статей 34 та 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» відповідач зобов`язана повернути незаконно отримані кошти, виплачені як безробітній у вигляді допомоги по безробіттю. Судом встановлено, що внаслідок невиконання своїх обов`язків щодо повідомлення Харківського міського центру зайнятості про перебування за кордоном понад 30 календарних днів у період перебування на обліку служби зайнятості з метою отримання коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття [PERSON] незаконно отримала допомогу по безробіттю за період з 08.09.2022 (31-й календарний день перебування за кордоном) по 27.11.2022, р. чим завдала суттєвих збитків державній службі зайнятості. На момент подання позовної заяви сума незаконно отриманої допомоги по безробіттю та коштів [PERSON] на рахунок Філії частково повернута в розмірі 2\~736,12 грн. відповідно до заяви про сплату боргу частинами. Таким чином розмір заборгованості відповідача перед Харківським міським центром зайнятості становить 2\~736,12 грн. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»). Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку (п. 8 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним). Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування лише в разі, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Вимогами ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Позов Харківського обласного центру зайнятості в особі Харківської філії Харківського обласного центру зайнятості задоволено повністю, отже судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved