Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

Позивач, від імені якого діє представник, звернувся до суду через Електронний суд з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.11.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Авентус Україна (далі - Товариство) та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №3237436 (далі Договір), відповідно до умов якого відповідачці надано кредит на суму 10 000,00 грн., а відповідачка зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки визначені договором. Товариство виконало умови договору повністю та надало відповідачці кредит, однак у зв`язку з неналежним виконанням останньою своїх зобов`язань за договором, у неї виникла заборгованість у розмірі 27 880,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8 500,00 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 19 380,00 грн. 21.09.2021 року між ТОВ Авентус Україна та ТОВ ФК КРЕДИТ-КАПІТАЛ було укладено Договір факторингу №ККАУ-21092021, відповідно до умов якого позивач отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ Авентус Україна, включно і до [PERSON] за договором №3237436 від 23.11.2020 року. Враховуючи вище вказане, позивач був змушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано час для подання заяв по суті та задоволено клопотання позивача про витребування доказів. На виконання ухвали до суду з АТ КБ ПРИВАТБАНК надійшла інформація, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] на яку 23.11.2020 року було здійснено переказ коштів у сумі 10 000,00 грн. Судом було здійснено перехід до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Виклик відповідачки здійснювався шляхом розміщення оголошення. У судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву, у якій просив проводити розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Лозівського міськрайонного суду Харківської області. Причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з викладеного, суд здійснює розгляд справи в заочному порядку, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Письмовими матеріалами справи наявними в системі "Електронний суд" встановлено, що 23.11.2020 року між ТОВ Авентус Україна та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №3237436, відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит на суму 10 000,00 грн. Відповідно до п.2.1 Договору кошти надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобовязань за договором, у останньої виникла заборгованість у розмірі 27 880,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8 500,00 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 19 380,00 грн. про що свідчить розрахунок заборгованості. 21.09.2021 року між ТОВ Авентус Україна та ТОВ ФК КРЕДИТ-КАПІТАЛ було укладено Договір факторингу №ККАУ-21092021, відповідно до умов якого позивач отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ Авентус Україна, включно і до [PERSON] за договором №3237436 від 23.11.2020 року. Враховуючи вище вказане, позивач був змушений звернутись до суду з даним позовом. Так, позивачем направлялася досудова вимога відповідачці, однак жодних дій для погашення боргу останньою здійснено не було. У звязку з вище вказаним, ТОВ ФК КРЕДИТ-КАПІТАЛ звернулося до суду з даним позовом. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Як встановлено при розгляді справи, позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов Договору кредиту, а також вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконав. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом статті 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Стаття 627 ЦК України та ст.6 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Дослідивши всі докази в їх сукупності, зважаючи на те, що відзив на позовну відповідачкою не надано, беручи до уваги, що позивач є новим кредитором [PERSON] суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ ФК КРЕДИТ-КАПІТАЛ підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 8 000 грн., суд зазначає наступне. Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. При визначенні суми відшкодування таких витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказав, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим, та відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано акт наданих послуг №969, детальний опис наданих послуг до акту №969, договір про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025 року. Суд вважає, що витрати понесені позивачем, є фактичними, відповідають обсягу наданих послуг та виконаних робіт, неминучими (у зв`язку із виконанням умов договору про правничу допомогу), справа має для позивача важливе значення. Суд дійшов висновку, що заявлений розмір витрат є обґрунтованим та доведеним, та підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, також враховуючи те, що відповідачка з приводу розміру правової допомоги заперечень не надала. В порядку ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2422,40 грн., сплачений позивачем під час звернення з даним позовом до суду, та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved