Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

19 січня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи\~Фінанс» (далі - позивач) через свого представника Романенка Михайла Едуардовича в системі «Електронний суд» сформувало до Миколаївського районного суду Миколаївської області позовну заяву до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи позовні вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи\~Фінанс» посилалося на те, що 28.07.2021 ТОВ «Мілоан» та [PERSON] уклали Кредитний договір № 4781925 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. У цей же день, 28.07.2021 ТОВ «Мілоан» перерахувало грошові кошти в сумі 4 700 грн на банківську картку, реквізити якої було надано Відповідачем. Відповідач умови договору щодо повернення кредитних коштів, сплати комісії та процентів не здійснює. 11 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи\~Фінанс» укладено Договір відступлення прав вимоги № 12Т. Право вимоги за кредитним договором № 4781925 від 28.07.2021 перейшло до ТОВ «Діджи\~Фінанс». Посилаючись на порушення відповідачем умов кредитного договору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи\~Фінанс» просило суд стягнути з відповідача на свою користь: 20 402 грн 70 коп., з яких: 4 700 грн 00 коп. - заборгованість за кредитом; 15 340 грн 80 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам. Крім того позивач просить судові витрати, які складаються із судового збору у сумі 2 422 грн 40 коп. покласти на відповідача та стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 6\~000 грн. 29 січня 2025 року ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю\~«Діджи\~Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без руху. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 04 лютого 2025 року, після усунення недоліків позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю\~«Діджи\~Фінанс» прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. 29 квітня 2025 року рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області задоволено позов Товариства\~з\~обмеженою відповідальності\~«Діджи\~Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» суму заборгованості за кредитним Договором № 4781925 від 28.07.2021 в розмірі 20 402 грн 70 коп., з яких 4 700 грн за тілом кредиту, 15 340 грн 80 коп. за відсотками, одноразова комісія 361 грн 90 коп., також стягнуто судовий збір в сумі 2 422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 000 грн 00 коп. Ухвалою Миколаївського\~районного суду\~Миколаївської області\~від 24\~червня 2025\~рокускасовано заочне рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 29 квітня 2025 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи\~Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 16 липня 2025 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву в якій зазначив, що з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи\~Фінанс» про стягнення заборгованості за кредитним договором не згоден, заборгованості не має, жодних документів з Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи\~Фінанс» не підписував, всі документи наданні позивачем викликають сумніви. Вважає, що підписання заяви про приєднання до публічної оферти на укладення кредитного договору не може вважатись уклаленням договору, так як заява не містить жодних істотних умов кредитування, у тому числі процентів, а тому вимоги про стягнення заборгованості за відсотками не підлягають задоволенню. Також зазначає, що позовну заяву подано із порушенням строків позовної давності, просить застосувати загальні строки позовної давності, відмовити у позові та покласти судові витрати на позивача. Крім того, відповідач заявив клопотання про витребування у позивача оригіналів всіх наданих до позовної заяви доказів. 23 липня 2025 року представником позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи\~Фінанс» - Романенко Михайлом Едуардовичем в системі «Електронний суд» сформовано відповідь на відзив, у якій зазначено, що відповідно до умов кредитного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні Договору про споживчий кредит № 4781925 від 28.07.2021. Вважає доведеним належними доказами факт, що Договір про споживчий кредит № 4781925 від 28.07.2021 був дійсно підписаний з ТОВ «МІЛОАН» саме Відповідачем, а отже матеріали справи містять належні докази укладення даного правочину між ТОВ «МІЛОАН» та Відповідачем. Первісний кредитор свої зобов`язання за Кредитним договором виконав належним чином та відповідно до норм чинного законодавства ТОВ «МІЛОАН» на виконання умов Договору про споживчий кредит № 4781925 від 28.07.2021 перерахувало Відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок № [NUMBER] в сумі 4 700,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 52337169 від 28.07.2021, копія якого знаходиться в матеріалах справи. Враховуючи, що Відповідач кредит в сумі 4 700,00 грн. не повернув, а продовжував користуватися кредитними коштами, то ТОВ «МІЛОАН» відповідно до умов Кредитного договору, з якими погодився Відповідач, нарахував проценти за користування кредитом, а саме за п. п. 1.5.2, 2.3.1.1 Кредитного договору та за п. п. 1.6, 2.3.1.2 Кредитного договору, і таке нарахування відповідає вимогам вищенаведених норм ЦК України та умовам Кредитного договору та спростовує доводи Відповідача про стягнення процентів за користування кредитом після визначеного періоду (строку) кредитування. Щодо відступлення прав вимоги, то 11.11.2021 згідно умов Договору відступлення прав вимоги №12Т, ТОВ «МІЛОАН» (ЄДРПОУ: 40484607) відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 4781925 від 28.07.2021 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (ЄДРПОУ: 42649746), а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до Відповідача. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Отже, зміна суб`єктного складу внаслідок укладення Договору відступлення прав вимог № 12Т від 11.11.2021 не впливає на зміну зобов`язань боржника та не порушує його права. Таким чином матеріали справи містять належні та допустимі докази, які підтверджують факт відступлення права вимоги до відповідача від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за кредитним договором. У відповіді\~на відзив\~відповідач також\~заявив клопотання\~про витребування\~доказів відАТ КБ «ПриватБанк», а саме інформації щодо наявності у [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) карткового рахунку № [NUMBER] відкритого у банку станом на 28.07.2021 року та виписку по рахунку за номером картки № [NUMBER] в період з 28.07.2021 року по 02.08.2021 року. 29\~липня 2025\~року ухвалою\~Миколаївського районного\~суду Миколаївської\~області визнано обов`язковою явку відповідача [PERSON] у судове засідання для дачі особистих пояснень відносно вимог позовної заяви. Відповідач [PERSON] 29 серпня 2025 року подав до суду письмові пояснення відповідно до яких зазначає, що у розрахунках відповідача містяться суттєві розбіжності, відсутні відомості про порядок обчислення вказаних у ньому грошових сум, а також посилання на належні докази, на підставі яких він виконаний. Позовна заява не містить обґрунтований розрахунок сум, що стягуються, зазначені суми у якості розрахунку містить в собі лише певні цифри, тому такий розрахунок не може слугувати доказом. Тому позивач просить суд визнати розрахунок не обґрунтованим, недопустимим, неналежним, недостовірним доказом у справі. У зв`язку з викладеним вище відповідач просить відмовити у задоволені позову. 04 вересня 2025 року представником позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи\~Фінанс» - Романенко Михайлом Едуардовичем в системі «Електронний суд» сформовано додаткові пояснення щодо розрахунку заборгованості, а саме зазначено, що розрахунок містить період та складові суми заборгованості: відомості про щоденні нарахування та погашення ТОВ «МІЛОАН», сума боргу Відповідача. Звертає увагу суду, що за весь період перебування права вимоги за вищезазначеним Кредитним договором у ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», Позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до Відповідача. Відтак, Позивач лише просить суд стягнути із Відповідача ту заборгованість за кредитним договором, яка була нарахована первісним кредитором. 04 вересня 2025 року ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області поновлено позивачу\~пропущений процесуальний\~строк для\~подання до\~суду клопотання\~про витребування\~доказів та витребувано від Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» інформацію, а саме: наявності у [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) карткового рахунку № [NUMBER] відкритого у банку станом на 28.07.2021 року; виписку по рахунку за номером картки № [NUMBER] в період з 28.07.2021 року по 02.08.2021; витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» оригінали доказів для огляду у судовому засіданні, копії яких долучено до позовної заяви та на які позивач посилається як на підставу своїх вимог (договір факторингу, реєстр прав вимоги (боржників) до Договору факторингу, анкету-заяву на кредит, договір про споживчий кредит, та інші. 23 вересня 2025 року від АТ КБ «ПриватБанк» на адресу суду надійшли документи на виконання ухвали суду від 04.09.2025. 24 вересня 2025 року від ТОВ «Діджи Фінанс» на адресу суду надійшли документи на виконання ухвали суду від 04.09.2025. У судове засідання представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи\~Фінанс» не з`явився, при цьому в додаткових поясненнях сформованих в системі «Електронний суд» 04 вересня 2025 року просив розглядати справу без його участі. Відповідач [PERSON] не з`явився, при цьому 29 серпня 2025 подав заяву, з якої слідує, що відповідач просить відмовити у позові та розглядати справу без його участі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України)фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. 28 липня 2021 року ТОВ «Мілоан» та [PERSON] уклали Договір про споживчий кредит № 4781925 (далі - Кредитний договір) у формі електронного документа з використанням електронного підпису J89060(т. 1 а.с. 27-31, 194). Так, за умовами пункту 1.1 договору, кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим Договором, на строк, визначений п.1.3. Договору, надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. Сума (загальний розмір) кредиту становить 4 700.00 грн у валюті: Українська гривна (пункт 1.2 Договору). Сторони домовились, що кредит надається строком на 30 днів з 28.07.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 27.08.2021. Загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 1602.70 грн. в грошовому виразі та 3,451.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Комісія за надання кредиту: 361.90 грн., яка нараховується за ставкою 7.70 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 1240.80 грн., які нараховуються за ставкою 0.88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього Договору (а.с. 27-31). Відповідно до ч. 1\~ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно\~ст. 1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частин 1-3\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За таких обставин, суд вважає доведеним факт укладення Кредитного договору, шляхом підписання його відповідачем одноразовим ідентифікатором J89060, та погодження всіх істотних його умов. Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» взяті на себе зобов`язання за вказаним Кредитним договором №4781925 від 28.07.2021 виконало у повному обсязі та надало [PERSON] кредит, що підтверджується платіжним дорученням №52337169 від 28.07.2021 (а. с. 34, 241). Випискою за договором б/н за період 28.07.2021-02.08.2021, наданої на виконання суду АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] емітовану картку № [NUMBER] 28.07.2021 зараховано кошти у сумі 4\~700 грн від Miloan, ID платіж 1718213988 (а. с. 233). 11 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи\~Фінанс» укладено Договір відступлення прав вимоги № 12Т (а. с. 16-20, 244-252). Право вимоги за кредитним договором № 4781925 від 28.07.2021 перейшло до ТОВ «Діджи\~Фінанс». Предметом договору факторингу № 12Т від 11.11.2021 є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.2. внаслідок передачі (відступлення) Портфеля Заборгованості, новий кредитор заміняє Кредитора у Кредитних договорах, що входять до Портфеля Заборгованості та відповідно вказаних у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових вимог Кредитора за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань. Пунктом 6.2.3. встановлено, що права Вимоги переходять до Нового кредитора з моменту підписання сторонами цього Договору, після чого Новий Кредитор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості. Відповідно до витягу з Додатку до Договору факторингу №\~12Т\~від 11.11.2025, Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи\~Фінанс» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 20 402 грн 70 коп., з яких 4 700 грн за тілом кредиту, 15 340 грн 80 коп. за відсотками (а. с. 13, 243). Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи\~Фінанс» нарахування відсотків не здійснювало. Таким чином, відповідно до ч. 1 ст.\~512\~, ст.\~514\~ЦК\~України Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи\~Фінанс» набуло права грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором № 4781925 від 28.07.2021. Згідно з п. 1) ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. Крім того, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі №5026/886/2012 тощо. З доказів, наданих позивачем вбачається, що на підтвердження факту набуття ТОВ «Діджи\~Фінанс» права вимоги до відповідача за кредитним договором, позивач надав копії відповідних документів, зокрема\~договір відступлення прав вимоги, реєстр прав вимоги, акту прийому-передачі реєстру боржників за договором відступлення, відомість про щоденні нарахування та погашення по особовому рахунку боржника. Отже суд установив, що між первісним кредитором та позичальником укладено Кредитний договір, який було підписано одноразовим ідентифікатором, надісланим відповідачу, на умовах визначених у вищевказаному договорі, відповідачу надано кредит, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, та зі встановленими строками їх повернення. Неналежним виконанням зобов`язань за Договором відповідач порушує умови Договору, права позивача, та вимоги ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Так, згідно з положеннями ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно долученої позивачем виписки з особового рахунку позичальника [PERSON] ,\~зальний розмір\~заборгованості складає 20 402 грн 70 коп., з яких: 4 700 грн 00 коп. - заборгованість за кредитом; 15 340 грн 80 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам, 361 грн 90 коп. заборгованість по комісії ( т. 1 а. с. 14 та на звороті, 242 та на звороті). Щодо тверджень відповідача про нарахування процентів поза строком кредитування, суд зазначає наступне. Пунктом 2.2.2. Договору про споживчий кредит, який підписаний відповідачем встановлено, що нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору. Пунктом 2.3.1. Договору передбачено, що продовження вказаного в п.1.3 Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах. При цьому, у пункті 2.3.1.2 Договору зазначено, що пролонгація на стандартних (базових) умовах відбувається: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування(пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. Отже, нарахування відсотків поза межами строку кредитування за стандартною (базовою) ставкою здійснювалось протягом 60 днів, що відповідає умовам укладеного Договору. Стосовно стягнення комісії суд погоджується з позицією позивача про те, що вказана комісія є комісією за надання кредиту, а не за обслуговування кредиту, а тому заборгованість за комісією в сумі 361 грн 90 коп. підлягає стягненню з відповідача. Відповідач розмір заборгованості за кредитним договором не спростовував, у добровільному порядку станом на день розгляду справи не сплатив. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Надавши належну оцінку доказам, суд вважає, що позивачем доведено факт укладення кредитного Договору та перехід до позивача ТОВ «Діджи\~Фінанс» право грошової вимоги до [PERSON] , а тому позов в цій частині підлягає задоволенню повністю. Разом з тим, судом не приймається до уваги доводи відповідача про пропущення Позивачем строків звернення до суду виходячи з такого. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільним кодексом України визначено два види строків позовної давності: а) загальний; б) спеціальний. Загальні строки позовної давності є абстрактними, поширюються на всі цивільні правовідносини, за винятком тих, щодо яких законом встановлений інший строк або які взагалі виведені з-під дії строків позовної давності. Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України). Відповідно до Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, з 12 березня 2020 року на всій території України встановлено карантин. Такий неодноразово продовжувався та діяв до 24:00 год. 30 червня 2023 року. Відповідно до пунктів 12, 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. З 24 лютого 2022 року в України діє воєнний стан, підставами якого є Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (з наступними змінами). Відповідно до пункту 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257- 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Вказана норма закону діяла до 04 вересня 2025 року. Ураховуючи наведене, строк позовної давності позивачем не пропущено. Щодо витрат позивача на правничу допомогу у розмірі 6 000 грн суд враховує таке. Відповідно до положень ч. 1 - 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, втраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Поряд з цим, відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми витрат на правничу допомогу, яка підлягає стягненню з відповідача, суд враховує відсутність будь-яких заперечень та клопотань зі сторони відповідача та висновки, викладені у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2025 року, справа № 275/150/22, провадження № 61-13766св24, зокрема: саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої\~статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності». За таких\~обставин,\~з відповідача\~на користь\~позивача слід\~стягнути судові\~витрати,\~понесені на\~правничу допомогу\~згідно Договору\~№ 42649746\~від 01.11.2024\~про надання\~правової допомоги,\~укладений між\~ТОВ «Діджи\~Фінанс» та\~адвокатом Стародуб\~І.В.;\~Додаткової угоди\~№4781925\~від 30.11.2025\~до Договору\~№42649746\~від 01.11.2024;\~ Акту\~№4781925\~про підтвердження\~факту надання\~правничої допомоги\~від 30.11.2024,\~детального опису\~робіт,\~виконаний адвокатом\~Стародуб І.В.\~від 30.09.2024 в сумі 6 000 грн. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, згідно з положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп., сплачений позивачем при поданні позовної заяви.

Outcome: approved