Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (далі - АТ «ПУМБ») звернулося до Оболонського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що між АТ «ПУМБ» та відповідачем укладено кредитний договір від 05.03.2019 №2001261006001, за яким відповідачу були видані кредитні кошти у розмірі 45000 грн., кредитний договір від 23.10.2019 №1001434566801, за яким відповідачу були видані кредитні кошти у розмірі 31030 грн. та кредитний договір від 11.03.2020 №1001574833201, за яким відповідачу були видані кредитні кошти у розмірі 50000 грн. Відповідач не виконував свої зобов`язання за укладеними кредитними договорами, внаслідок чого станом на 01.12.2024 виникла заборгованість в розмірі 152012,98 грн.: заборгованість за кредитним договором №2001261006001 від 05.03.2019 - 71967,67 грн. (44996,70 грн. - заборгованість за кредитом, 26970,97 грн. - заборгованість за процентами); заборгованість за кредитним договором №1001434566801 від 23.10.2019 - 13838,72 грн. (7646,72 грн. - заборгованість за кредитом, 1,77 грн. - заборгованість за процентами, 6190,23 грн. - заборгованість за комісією); заборгованість за кредитним договором №1001574833201 від 11.03.2020 - 66206,59 грн. (33212,34 грн. - заборгованість за кредитом, 10,25 грн. - заборгованість за процентами та 32984 грн. - заборгованість за комісією). Банк направив відповідачу письмову вимогу про сплату заборгованості, однак у наданий строк заборгованість не погашена. Просив суд стягнути з відповідача на свою користь зазначену заборгованість та судові витрати. 28.02.2025 постановлено ухвалу про передачу справи за підсудністю. 16.04.2025 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження, які повернулися на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 05.03.2019 [PERSON] звернувся до АТ «ПУМБ» з заявою №40016295544 приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб про відкриття поточного рахунку на його ім`я та надання кредитної картки з кредитним лімітом у розмірі 30000 грн. із загальною річною процентною ставкою за користування кредитними коштами 47,88%, строком на 12 місяців. Зазначені умови кредитування були погоджені відповідачем. Згідно з розрахунком позивача станом на 01.12.2024 відповідач має заборгованість за договором №40016295544 від 05.03.2019 в сумі 71967,67 грн., з яких 44996,70 грн. - заборгованість за кредитом, 26970,97 грн. - заборгованість за процентами. 23.10.2019 [PERSON] звернувся до АТ «ПУМБ» з заявою №1001434566801 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб для отриманням кредиту на споживчі цілі у розмірі 31030 грн. з процентною ставкою за користування кредитними коштами 0,01% річних, зі сплатою комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмір 3,99% на місяць строком на 24 місяці. Зазначені умови кредитування були погоджені відповідачем. 23.10.2019 на рахунок [PERSON] банком перераховано 31030 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 23.10.2019. Згідно з розрахунком позивача станом на 01.12.2024 відповідач має заборгованість за договором №1001434566801 від 23.10.2019 в сумі 13838,72 грн., з яких 7646,72 грн. - заборгованість за кредитом, 1,77 грн. - заборгованість за процентами, 6190,23 грн. -заборгованість за комісією. 11.03.2020 [PERSON] звернувся до АТ «ПУМБ» з заявою №1001574833201 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб для отриманням кредиту на споживчі цілі у розмірі 50000 грн. з процентною ставкою за користування кредитними коштами 0,01% річних, зі сплатою комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмір 3,99% строком на 36 місяців. Зазначені умови кредитування були погоджені відповідачем. Аналогічні умови кредитування відповідач погодив у паспорті споживчого кредиту від 11.03.2020. 11.03.2020 на рахунок [PERSON] було перераховано 50000 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 11.03.2020. Згідно з розрахунком позивача станом на 01.12.2024 відповідач має заборгованість за договором № 1001574833201 від 11.03.2020 в сумі 66206,59 грн., з яких 33212,34 грн. - заборгованість за кредитом, 10,25 грн. - заборгованість за процентами та 32984 грн. - заборгованість за комісією. Згідно з випискою з особового рахунку відповідача за період з 05.03.2019 по 01.12.2024 він користувався кредитними коштами Позивач направив письмові вимогу відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкетах на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем не погашено. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договору приєднання були розроблені АТ «ПУМБ», то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредитної заборгованості. Матеріали справи не місять відомостей про те, що відповідач ознайомився з Публічною пропозицією АТ «ПУМБ» на укладення договорів комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та погодився з нею. Роздруківка з сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача можуть будь-коли змінюватися самим банком в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. За таких обставин, суд вважає, що між сторонами 05.03.2019, 23.10.2019 та 11.03.2020 були укладені кредитні договори, умови яких визначені сторонами в пропозиціях укласти договір карткового рахунку, які було підписано обома сторонами, зокрема, суму кредиту, дату його видачі, нарахування та сплати відсотків, розмір нарахування комісії строк кредитування. Відповідач особистим підписом засвідчив, що він погодився на отримання кредиту саме на умовах, що визначені договором, волевиявлення сторін на укладення і підписання договору були вільними. Таким чином, суд вважає доведеними ті обставини, що відповідач, отримавши грошові кошти у порядку та на умовах, що визначені укладеними договорами, взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачені в договорі строки отримані у кредит грошові кошти та нараховані відсотки не повернув, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за кредитними договорами. Відповідач не оспорював кредитні договори, не звертався з вимогами про розірвання договорів у зв`язку із порушенням банком умов договору. Розрахунки заборгованості відповідачем не спростовані. Разом з тим, судом встановлено, що в укладених договорах сторони погодили певний строк кредитування. Так, за договором від 05.03.2019 №2001261006001 строк кредитування становив 12 місяців, за договором від 23.10.2019 №1001434566801 - 24 місяці, а за договором від 11.03.2020 №1001574833201 - 36 місяців. Як вбачається з наданих розрахунків, позивач нарахував відсотки за користування кредитними коштами понад встановлені і погоджені сторонами в договорах строки кредитування. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Виходячи з наведеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами понад строки кредитування за кожним з договорів, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. З урахуванням наведеного, суд вважає можливим стягнути на користь позивача заборгованість в таких розмірах: за кредитним договором №2001261006001 від 05.03.2019 у розмірі 46564,27 грн., з яких 44996,70 грн. - заборгованість за кредитом, 1567,57 грн. - заборгованість за відсотками за період з 04.03.2019 по 04.03.2020; заборгованість за кредитним договором №1001434566801 від 23.10.2019 у розмірі 13836,96 грн., з яких 7646,72 грн. - заборгованість за кредитом, 0,01 грн. - заборгованість за відсотками за період з 22.10.2019 по 23.10.2021, 6190,23 грн. - заборгованість за комісією; заборгованість за кредитним договором № 1001574833201 від 11.03.2020 у розмірі 66196,62 грн., з яких 33212,34 грн. - заборгованість за кредитом, 0,28 грн. - заборгованість за відсотками за період з 10.03.2020 по 11.03.2023, 32984 грн. - заборгованість за комісією. Загалом розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача за трьома кредитними договорами, становить 126597,85 грн. Таким чином , позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (83,28%) в розмірі 2017,37 грн.

Outcome: partial