Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

28 серпня 2025 року, представник відповідача [PERSON] , адвокат Погорілий О.В., звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» на користь [PERSON] понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 44 000,00 грн. Вимоги обґрунтовані тим, що у відзиві на позов було зазначено орієнтовний розмір витрат. На підтвердження фактично понесених витрат заявником надано договір про надання правничої допомоги від 01 червня 2025 року, ордер, акт прийому-передачі виконаних робіт №1 від 28 серпня 2025 року та Звіт про виконані роботи (детальний опис) на загальну суму 44 000,00 грн. Позивач, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ», в особі представника Пархомчука С.В., подав заперечення на заяву, в яких просив відмовити у задоволенні заяви. Заперечення мотивовані тим, що заявлена сума є завищеною, не узгоджується з критеріями малозначності спору та рівнем його фактичної складності. Позивач вказував, що витрачений час на консультації, ознайомлення та підготовку відзиву не відповідає вимогам реальності та співмірності, а ціна позову (9 080,00 грн) є явно неспівмірною із заявленими витратами (44 000,00 грн). Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, заяву представника відповідача та заперечення представника позивача, приходить до наступного. Рішенням Хаджибейського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2025 року у задоволенні позову ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено повністю. При ухваленні рішення судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До таких витрат, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несе сторона, яка таку допомогу отримувала. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами. Частинами 3 та 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1.складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2.часом, витраченим адвокатом; 3.обсягом наданих\~послуг та виконаних робіт; 4.ціною позову та (або) значенням справи для сторони. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд також враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору (ч. 3 ст. 141 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі її витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial