Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

[PERSON] (далі позивачка) в особі представника, адвоката Живаги О.В., звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, як пропущеного з поважної причини, в якому вказала про те, що [INFO] помер її дядько, [PERSON] , який із середини 2018 року перебував на повному державному утриманні, оскільки мав групу інвалідності і потребував постійного спеціалізованого догляду, та який до дня своєї смерті постійно проживав і був зареєстрований у Центрі надання інтегрованих соціальних послуг у [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із частини житлового будинку із господарськими спорудами і будівлями, що розташований по [ADDRESS] (співвласником іншої частини житлового будинку є позивачка). Як зазначає позивачка, що за життя її дядько заповіту не складав, тому єдиним спадкоємцем майна померлого за законом другої черги являється його рідний брат відповідач [PERSON] через відсутність спадкоємців першої черги. Відповідач у справі є батьком позивачки, починаючи з початку 2019 року він постійно проживає у вищевказаному житловому будинку у с. Соснівка, фактично займаючи та використовуючи його половину. Весь час відповідач постійно стверджував та наголошував, що він являється єдиним спадкоємцем брата і тільки він має право приймати спадщину. Неодноразово стверджував, що зареєструє своє постійне місце проживання у вказаному будинку, оскільки оформляє спадкові права і має намір подати позов до суду про поділ будинку в натурі. З огляду на зазначене, позивачка не вчиняла будь-яких можливих та необхідних дій щодо прийняття спадщини після смерті свого дядька, адже була впевнена, що спадщину прийняв її батько. Проте, вирішуючи питання про необхідність проведення землевпорядних робіт щодо відновлення меж земельної ділянки під житловим будинком та усунення перетину із сусідньою ділянкою позивачка дізналася, що спадщину після смерті [PERSON] відповідач по справі не приймав. Тому, у травні 2025 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Ольшевського В.С. для подачі заяви про прийняття спадщини та відкриття спадкової справи. Однак нотаріусом було відмовлено у прийнятті заяви та роз`яснено про необхідність звернення до суду із даним позовом через пропуск шестимісячного терміну для подачі заяви про прийняття спадщини. Таким чином, через вказані обставини та неправильну поінформованість позивачка вважає, що строк для подачі заяви про прийняття спадщини нею був пропущений з поважних та об`єктивних причин і підлягає поновленню із наданням додаткового строку достатнього для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, позивачка, посилаючись на ст.ст. 1269, 1272 ЦК України просила суд: визначити їй додатковий строк терміном два місяці, що буде достатнім для подачі заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 17.06.2025 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 24.07.2025 року. Вказаною ухвалою також встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України (а.с.20). Копію ухвали суду від 17.06.2025 року та позовну заяву з додатками представник відповідачки, адвокат Прокопенко М.С., отримав 11.07.2025 року в приміщенні суду, про що свідчить власноручний підпис на супровідному листі суду (а.с.21). Ухвалою суду від 24.07.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.10.2025 року (а.с.29). В судове засідання 21.10.2025 року позивачка та її представник не прибули, згідно поданої письмової заяви представника позивачки, адвоката Живаги О.В., просив розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с.35). Належним чином повідомлені про день та час слухання справи, відповідач та її представник в судове засідання не прибули, причини неявки суду не повідомили, що не перешкоджає розглядові справи. Згідно раніше поданої письмової заяви (а.с.27), представник відповідача просив слухати справу за їх відсутності за наявними у справі матеріалами. Протягом встановленого судом строку відповідач відзиву на позов не подав, а тому суд розглядає справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] , у віці 47 років, помер дядько позивачки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями наступних документів, які містяться в матеріалах справи: свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06.10.2023 року (а.с.12), свідоцтвом про народження позивачки серії [NUMBER] від 29.11.1989 року (а.с.7), свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 19.03.1976 року (а.с.13), свідоцтвом про народження відповідача серії [NUMBER] , виданого повторно 23.12.1998 року (а.с.14). Згідно довідки №208, виданої 01.04.2025 року директором Центру надання інтегрованих соціальних послуг В. Рибак, [PERSON] , [INFO] , дійсно перебував на повному державному утриманні та проживав за адресою: [ADDRESS] з 27.06.2018 року по день смерті [INFO] (а.с.11). Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина, зокрема, на частину житлового будинку із господарськими спорудами і будівлями, що розташований по [ADDRESS] . Факт належності вказаного майна [PERSON] підтверджується договором купівлі-продажу від 19.05.2000 року, зареєстрованого за р. №1797 (а.с.8) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №262175088 від 17.06.2021 року (а.с.10). Позивачка [PERSON] є спадкоємицею п`ятої черги за законом майна померлого [PERSON] , оскільки є його племінницею. Станом на дату смерті [PERSON] позивачка не проживала та не була зареєстрована з померлим за однією адресою. Але окрім позивачки, спадкоємцем за законом є рідний брат померлого [PERSON] [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями наступних документів, які містяться в матеріалах справи: свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06.10.2023 року (а.с.12), свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 19.03.1976 року (а.с.13), свідоцтвом про народження відповідача серії [NUMBER] , виданого повторно 23.12.1998 року (а.с.14). Як вбачається з витягу із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №81251815 від 21.05.2025 року, виданого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Ольшевським В.С. у спадковому реєстрі відсутня інформація щодо наявності спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.16). Як вказала позивачка, 20.05.2025 року вона звернулася до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Ольшевського В.С. для подачі заяви про прийняття спадщини та відкриття спадкової справи після смерті дядька. Однак нотаріусом листом було відмовлено у прийнятті заяви та роз`яснено про необхідність звернення до суду із даним позовом через пропуск шестимісячного терміну для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с.15). Строк подачі до нотаріуса заяви після смерті [INFO] [PERSON] становив з 05.10.2023 року по [INFO] . Враховуючи вказані позивачкою причини з яких вона пропустила строк подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті дядька, суд вважає за можливе його поновити. Вирішуючи вимоги за даним позовом, суд керується наступним. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 та ст. 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1, ч.ч. 2, 3 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Спадкування особливий правовий інститут. Можливість стати спадкоємцем не залежить від соціального статусу особи, її дієздатності, громадянства тощо. Водночас, законодавство встановлює певні умови, дотримання яких є обов`язковим для оформлення прав на спадкове майно. Однією із таких умов є дотримання спадкоємцем строку на прийняття спадщини. Цивільний кодекс України встановлює для прийняття спадщини строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини (смерті спадкодавця). Протягом 6 місяців спадкоємець повинен подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо протягом вказаного строку заяву про прийняття спадщини не подано, спадкоємець вважається таким, що не прийняв спадщину. Разом із тим, пропуск строку для прийняття спадщини не є безумовною підставою, що позбавляє спадкоємців права на спадок. Закон передбачає механізм захисту прав спадкоємців і дозволяє подати заяву про прийняття спадщини поза межами 6-місячного строку. Спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, може бути встановлений додатковий строк: за письмовою згодою інших спадкоємців, які прийняли спадщину; за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Верховний Суд у своїй постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/14 висловив свою позицію, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Тож, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивачка належать до спадкоємців за законом після смерті [PERSON] та пропустила строк для прийняття спадщини із поважної причини. Оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою позову, судові витрати з відповідача не стягуються та покладаються на позивачку. Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved