Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~До Шевченківського районного суду міста Дніпра за підсудністю надійшла позовна заява ПАТ «СК «УСГ» до [PERSON] , в якому позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу матеріальну шкоду за виплачене страхове відшкодування в розмірі 32007,91 грн. та судові витрати. \~ \~ \~ \~Представник позивача надав суду заяву, якою просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, відповідно до ст. ст. 128, 129 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про розгляд справи без його участі або про відкладення судового засідання від нього на адресу суду не надходило. У встановлений ухвалою суду про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані у справі докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.12 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено: 30.05.2023 року о 12:40 год. у м. Київ, по Дніпровській набережній сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу марки «ВАЗ 2107» державний номерний знак [NUMBER] , яким керував відповідач [PERSON] , та транспортного засобу марки «Kia Soul», державний номерний знак [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.08.2023 року у справі №755/7781/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. На момент ДТП майнові інтереси власника автомобіля «Kia Soul», державний номерний знак [NUMBER] були застраховані у позивача згідно Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-0101-01Р/00488 від 15.11.2022 року. Власник пошкодженого автомобіля «Kia Soul», державний номерний знак [NUMBER] звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 31.05.2023 року. Позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 72280,27 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ВАЗ 2107» державний номерний знак [NUMBER] була застрахована в ТДВ «СК «Кредо» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, у зв`язку з чим ТДВ «СК «Кредо» здійснило виплату страхового відшкодування на корить ПАТ «СК «УСГ» в розмірі 40272,36 грн. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. У Постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі №6-691ЦС15 зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці. На підставі цього висновку Верховний Суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові №686/17155/15-ц від 03.10.2018 року визначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу, а решта - безпосередній винуватець. Як передбачено ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Ч. 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Враховуючи наведене, у позивача після виплати страхового відшкодування виникло право заявити вимогу в порядку суброгації до відповідача про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування. За таких обставин відповідач, як особа відповідальна за завданий збиток, повинна відшкодувати позивачу різницю між сумою страхового відшкодування, сплаченого згідно Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-0101-01Р/00488 від 15.11.2022 року, та сумою страхового відшкодування, виплаченому ТДВ «СК «Кредо» на користь ПАТ «СК «УСГ» в сумі 32007,91 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачену суму завданої майнової шкоди в розмірі 32007,91 грн.. При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволені, - з відповідача слід стягнути на користь позивача зазначену суму судового збору. На підставі вищенаведеного, ст. 979, 989, 993, 1166, 1187, 1188, 1191,1194 ЦК України, ст. 22, 29, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.27 Закону України «Про страхування»,

Outcome: approved