Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 04.09.2018 року між Акціонерним товариством «Банк кредит Дніпро» та [PERSON] укладений кредитний договір №22036000075976, за яким надав позичальнику кредит, шляхом їх перерахування на особистий рахунок останнього. Відповідно до договору факторингу №15/12/21 від 15.12.2021 року укладеного між АТ «Банк Кредит Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №22036000075976 від 04.09.2018 року. Проте відповідач належним чином не виконав зобов`язання за договором, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 32507,02 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 17348,48 грн.; заборгованості по відсотках 3614,14 грн., заборгованості по комісії 11544,40 грн. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №22036000075976 від 04.09.2018 у розмірі 33222,10 грн.; інфляційні витрати в розмірі 613,84 грн. та 3% річних у розмірі 101,24 грн., судовий збір в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо надавши клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просива задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, відзив на позов не надала, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, повідомлялася про розгляд справи шляхом направлення судової повістки на адресу реєстрації. Згідно з п. 2 ч.7, ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином. За змістом ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, за згодою представника позивача, проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Предметом спору у даній справі є повернення позичальником грошових коштів та сплата відсотків, комісії. Встановлено, що 04.09.2018 року між Акціонерним товариством «Банк кредит Дніпро» та [PERSON] укладений кредитний договір №22036000075976. Відповідно до п.п.1.1 кредитного договору №22036000075976 від 04.09.2018 року банк зобов`язується надати клієнту грошові кошти (далі - кредит) у тимчасове платне користування, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому договором. Згідно з п.п.1.2 кредитного договору №22036000075976 від 04.09.2018 року кредит надається на наступних умовах: сума кредиту 23560,00 грн., строк кредитування 24 місяців; кінцева дата повернення кредиту: 04.09.2020 року; цільове призначення: на споживчі потреби; щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості: 3,5% від суми кредиту, на строкову заборгованість 0,001% річних, за прострочену заборгованість за кредитом 56,0% річних. (а.с.88). Відповідно до п.п.1.4 кредитного договору №22036000075976 від 04.09.2018 року кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта, відкритий в АТ «Банк Кредит Дніпро». Згідно з п.п.3.1 кредитного договору №22036000075976 від 04.09.2018 року платежі за погашення заборгованості, сплати процентів та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюються у вигляді щомісячних ануїтетних (різноманітних) платежів (обов`язків платіж). Дата погашення та розмір обов`язкового платежу визначені в розділі 4 цього договору (а.с.88). АТ «Банк Кредит та Дніпро» 04.09.2018 року надав відповідачу кредитні кошти шляхом зарахування на поточний рахунок, що підтверджується випискою по особовому рахунку. Таким чином, факт укладення договору про надання позики між сторонами та отримання відповідачем коштів є доведеним. Однак, позичальником умови договору позики належним чином не виконувались внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №22036000075976 від 04.09.2018 року за відповідачем станом на 14.12.2021 року рахується заборгованість в сумі 32507,02 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 17348,48 грн.; заборгованості по відсотках 3614,14 грн., заборгованості по комісії 11544,40 грн. (а.с.91). Між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» 15.12.2021 укладений договір факторингу №15/12/21, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором (а.с.70-74). Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №15/12/21 від 15.12.2021 року за договором №22036000075976 від 04.09.2018 року укладеного з [PERSON] заборгованість становить в сумі 32507,02 грн., з яких: 17348,48 грн. заборгованість по тілу; 3614,14 грн. заборгованість по відсотках; 11544,40 грн. заборгованість по комісії (а.с.69 зворотній бік). У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом - ч.1 ст.527 ЦК України. Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч.1 ст.530 ЦК України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу вимог ч.1 ст.610, ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, сплатити неустойку, встановлені договором або законом. Згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Щодо стягнення з відповідача простроченої заборгованості по відсоткам в розмірі 24,69 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до п.1.2 кредитного договору №22036000075976 від 04.09.2018 року строк кредитування до 04.09.2020 року. Відомості щодо продовження строку кредитування в матеріалах справі відсутні. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 по справі №444/9519/12 дійшла висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Таким чином, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. Згідно з розрахунком заборгованості вбачається, що відсотки в розмірі 3614,14 грн. нараховані за період з 04.09.2018 року по 14.12.2021 рік. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що проценти за користування кредитом, позикодавець має право нараховувати впродовж дії договору позики, тобто до 30.09.2020 року. Отже, відсотки підлягають стягненню з відповідача в період кредитування в сумі 3613,99 грн. Щодо стягнення з відповідача комісії в сумі 11544,40 грн., суд зазначає наступне. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до\~пункту 5\~Правил про\~споживчий кредит\~банк надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною в договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг банку, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит додатка 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 06.11.2023 у справі №204/224/21 висловлено позицію про те, що у разі відсутності у кредитному договорі переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), не зазначення та недоведення банком наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». В кредитному договорі №22036000075976 від 04.09.2018 року зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача комісію в сумі 11544,40 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача заборгованості за кредитним договором №22036000075976 від 04.09.2018 року у розмірі 32506,87 грн., з яких: 17348,48 грн. заборгованість по тілу кредиту; 3613,99 грн. заборгованість по відсотках, 11544,4 грн. комісія. Підстави стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом в розмірі 33222,1 грн. суд не вбачає підстав, оскільки позивачем не доведено наявність заборгованості саме в цьому розмірі. Щодо розрахунку інфляційних витрат та 3% річних за період 15.12.2021 року по 31.12.2021 року. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок інфляційних витрат: У період з 15.12.2021 року по 23.02.2022 року індексація на суму 17348,48 грн. [Сукупний індекс інфляції] = 100,60% * 101,30% * 101,60% = 103,538% (за період Грудень 2021 - Лютий 2022) [Інфляційні нарахування] = 17348,48 грн. (сума боргу) * 103,538% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 17348,48 грн. (сума боргу) = 613,84 грн. Отже, з боржника на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі 613,84 грн. Розрахунку 3% річних: Період розрахунку: з 15.12.2021 року по 31.12.2021 року - 17 днів [Проценти] = 17348,48 грн. (сума боргу) * 3,000% (процентна ставка) / 100% * 17 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 24,24 грн. Період розрахунку: з 01.01.2022 року по 23.02.2022 року 54 дні [Проценти] = 17348,48 грн. (сума боргу) * 3,000% (процентна ставка) / 100% * 54 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 77 грн. Отже, на користь позивача з боржника підлягає стягненню 3% річних у розмірі 101,24 грн. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Так, позивач звернувся з позовом на загальну суму 33222,1 грн.; позов задоволений на суму 32506,87 грн., тобто на 97,84 %. Отже, на користь позивача підлягають стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог, в сумі 2370,07 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2935,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial