Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики № 79192459 у розмірі 27107,32 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 3028 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26.07.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №79192459, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. Згідно з п. 1 Договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути таку позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позик, або достроково, та сплати позикодавцю плату від суми позики. 14.06.2021 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ\~«ФК «Європейська агенція з повернення боргів»\~укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передає/відступає ТОВ\~«ФК «Європейська агенція з повернення боргів»\~за плату належні йому права вимоги, а ТОВ\~«ФК «Європейська агенція з повернення боргів»\~приймає належні ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №40 від 23.12.2024 до договору факторингу № 14-06/2021 від 14.06.2021 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 27107,32 грн., з яких: 14647,2 грн.\~сума заборгованості за основною сумою боргу; 4233,00 грн. заборгованість за відсотками; 8227,12 грн.\~заборгованість по процентам за понадстрокове користування позикою. Всупереч умов договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання та не здійснив відповідного платежу для погашення заборгованості ні на рахунки ТОВ\~«ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ\~«ФК «Європейська агенція з повернення боргів»\~за договором позики № 79192459 від 26.07.2024 у розмірі 27107,32 грн. Оскільки, [PERSON] продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за вище вказаним договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, тому ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» змушене звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 19.08.2025 року відкрите провадження у справі та призначений розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи відповідно до ч.5\~ст. 279 ЦПК України\~не надходило. В позовній заяві представник позивача просив проводити розгляд за його відсутності. Позовні вимоги підтримують повністю. Не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача адвокат Перебийніс С.В., яка діє в інтересах [PERSON] , подала відзив, в якому просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Свою позицію представник мотивує тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту укладення кредитного договору, отримання відповідачем грошових коштів, а також правомірності переходу до позивача права вимоги за договором факторингу. Представник відповідача звертає увагу на те, що надані позивачем документи є неповними та неналежно оформленими. Зокрема, договір позики не містить сторінок із підписами сторін, відсутні додатки, які є невід`ємною частиною договору факторингу, а також відсутній належний розрахунок заборгованості. Поданий розрахунок не підписаний уповноваженою особою, не містить відомостей про всі складові заборгованості та не підтверджений первинними бухгалтерськими документами. Також до матеріалів позову не додано доказів перерахування коштів від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на рахунок відповідачки, відсутні документи, що підтверджують отримання нею кредитних коштів. Надані копії витягів із статутних документів позивача та первісного кредитора не дозволяють перевірити повноваження осіб, які підписували відповідні договори, зокрема в частині видачі довіреностей на представництво інтересів товариства. Представник відповідача посилається на положення статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до яких електронний договір може вважатися укладеним у письмовій формі лише за умови його підписання сторонами за допомогою електронного підпису або іншого ідентифікатора. Однак у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували підписання відповідачкою будь-якого електронного договору. Крім того, представник відповідача зазначила, що позивач не довів факт правомірного відступлення права вимоги відповідно до вимог статей 512, 514, 517, 1077 Цивільного кодексу України, оскільки не надано доказів передання первісним кредитором усіх документів, які підтверджують права вимоги, новому кредитору. 23.09.2025 року представник позивача [PERSON] подала відповідь на відзив, в якій зазначає, що доводи відповідача безпідставні та необґрунтовані. Кредитні кошти були надані відповідачу в безготівковій формі на вказану ним банківську картку, що підтверджується даними первісного кредитора. Оригінали банківських документів не можуть бути надані позивачем, оскільки містять банківську таємницю. ТОВ «ФК «ЄАПБ» наголошує, що відповідач не надав суду доказів, які б спростовували факт отримання кредитних коштів або належність банківського рахунку. Відповідач, користуючись кредитом і здійснюючи часткові платежі, фактично визнав укладення договору та отримання коштів. Позивач зазначає, що кредитний договір був підписаний Відповідачем в електронній формі шляхом введення одноразового ідентифікатора (SMS-коду), що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію». Представник позивача посилається на те, що відступлення права вимоги за договором факторингу в повній мірі відповідає вимогам ст. 512, 514 ЦК України та позивач надав витяг з Реєстру боржників, який підтверджує перехід права вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Позивач вважає, що надані документи (договір позики, розрахунок заборгованості, витяг з Реєстру боржників) є належними, допустимими та достатніми доказами існування заборгованості, а тому просить задовольнити позов у повному обсязі. У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за без виклику сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено, що позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» порушив спір з приводу договірних правовідносин у сфері кредитування. В обґрунтування своїх вимог позивач надав Договір позики №79192459 від 26.07.2024 року, укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача (Додаток № 1 до Договору позики), Паспорт споживчого кредиту до Договору №79192459 від 26.07.2024 року, розрахунок заборгованості за договором позики №79192459 від 26.07.2024 року, сформований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 10.06.2025 року, договір факторингу факторингу № 14/06/21 14.06.2021 року між ТОВ\~«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів»,\~додаткову угоду\~№ 2\~до Договору\~факторингу від\~28.07.2021\~року,\~додаткову угоду\~№ 7\~до Договору\~факторингу від\~13.06.2022\~року,\~додаткову угоду\~№ 45\~до Договору\~факторингу від\~23.12.2024\~року, акт прийому-передачі реєстру боржників № 40 від 23.12.2024 року, витяг з реєстру боржників до договору факторингу та платіжну інструкцію про перерахування коштів за договором факторингу. Представник відповідача, яка діє в інтересах [PERSON] , заперечує проти позовних вимог, вказуючи на те, що позивачем не доведено факт отримання відповідачем грошових коштів, факт наявності заборгованості, та не надано доказів правомірного відступлення прав вимоги. Статтею 76 ЦПК Українивизначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Стаття 80\~ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст.\~95\~ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з вказаною нормою Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Позивач долучив в якості доказу існування кредитних відносин між первісним кредитором та відповідачем копію договору позики, який підписаний позичальником\~за допомогою\~електронного підпису\~одноразовим ідентифікатором\~25641\~та Паспорт\~споживчого кредиту,\~щопідписаний позичальником за допомогою електронного підпису іншим одноразовим ідентифікатором 87236, однак не надав доказів на підтвердження того, що відповідач [PERSON] отримувала вказані одноразові ідентифікатори для підписання електронного договору та Паспорта споживчого кредиту. Відомості про те, що відповідач пройшов ідентифікацію та верифікацію особи, підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику, здійснив акцептування кредитного договору, шляхом надсилання електронного повідомлення підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором та підписав договір одноразовим ідентифікатором, відповідно до\~Закону України "Про електронну комерцію",\~Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги"\~та\~Закону України\~"Про\~платіжніпослуги" в\~матеріалах справи\~відсутні та\~вказані обставини належними, допустимими та достатніми доказами не доведено. Будь-який формуляр заяви на отримання кредиту, який би мав бути складеним і підписаним електронним підписом відповідача, електронна ідентифікація (автентифікація) якого здійснена з дотриманням вимог Закону, та який би був підтверджений і сумнівів у суду не викликав, в матеріалах справи відсутній. Документи, що підтверджують особу позичальника в матеріалах справи також відсутні. Крім того, позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту надання кредиту (перерахування коштів) відповідачу [PERSON] та належності їй карткового рахунку [NUMBER] , що зазначений в Договорі позики. З клопотанням про витребування відповідних доказів позивач до суду не звертався. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75\~виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Виписки з рахунків позичальника можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором, проте вони позивачем надані не були, в зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити наявність підстав для стягнення заборгованості з відповідача. Відповідно до вимог ст.ст. 512, 514, 517\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, щоіснували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Позивачем, до якого за договором факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача, не надано на підтвердження своїх позовних вимог первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували факт укладення договору споживачем з первісним кредитором, що ставить під сумнів дійсність кредитних відносин. Згідно з правовим висновком Верховного Суду, що викладений в постанові від 21.07.2021 року в справі 287/363/16, при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування є важливим елементом змагальності судового процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про недоведеність. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд має право винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі (правова позиція Верховного Суду в постанові від 29 вересня 2022 року в справі 857/7/22). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність кредитних відносин з відповідачем, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості належним чином перевірити видачу відповідачу кредитних коштів, користування ним кредитними коштами, а тому в задоволенні вказаного позову слід відмовити за недоведеністю та необґрунтованістю. Оскільки в задоволені позову відмовлено, відповідно до п.2 ч.2 ст.\~141\~ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed