Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

І. Описова частина 1.1. Короткий виклад позиції позивача та відповідача [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Перша черкаська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом. Позивач зазначає, що після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , та земельна ділянка площею 0,0322 га з кадастровим номером 7110136700:03:011:0618. На підставі заповіту спадкодавець заповів усе своє майно своїм дітям [PERSON] та [PERSON] у рівних частках. [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину житлового будинку, однак у видачі свідоцтва на земельну ділянку державний нотаріус відмовив, мотивуючи це відсутністю належних правовстановлюючих документів на землю на ім`я спадкодавця. На переконання позивача, таке право виникло у спадкодавця ще за життя на підставі ст. 377 ЦК України, оскільки 26.05.2005 він набув у власність житловий будинок разом із господарськими спорудами, розташованими на зазначеній земельній ділянці. Вважаючи, що право власності на земельну ділянку виникло у спадкодавця одночасно з набуттям права власності на житловий будинок, та не маючи можливості оформити це право у нотаріальному порядку, позивач просить суд визнати за нею право власності у порядку спадкування за заповітом на частину земельної ділянки площею 0,0322 га, кадастровий номер 7110136700:03:011:0618, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю [PERSON] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] правом на подання відзиву не скористалися. 1.2. Рух справи в суді першої інстанції, процесуальні рішення Позовна заява [PERSON] 07.04.2025 надійшла до Соснівського районного суду м.\~Черкаси разом із клопотанням про витребування доказів. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.04.2025 відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Одночасно задоволено клопотання позивача та витребувано у Першої черкаської державної нотаріальної контори копії спадкової справи. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.04.2025 виправлено описки в указаній ухвалі суду від 08.04.2025. Ухвалами суду від 29.05.2025 задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про витребування інформації в Першої черкаської державної нотаріальної контори та про залучення співвідповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 17.09.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 20.10.2025. Позивач [PERSON] у судове засідання 20.10.2025 не з`явилася. Від представника позивача [PERSON] 20.10.2025 надійшло клопотання, в якому він просив розгляд справи проводити без участі позивача та її представника. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, хоча про місце, день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без їхньої участі до суду не подали. ІІ. Мотивувальна частина рішення 2.1.Положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини Статтею 1216\~ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 цього Кодексу). Відповідно до ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 368 ЦК України\~(тут і далі - в редакції, чинній на час прийняття спадщини позивачем) спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. За змістом ч. 1\~ст. 86 ЗК України\~земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно зі\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Частинами 1, 2\~ст. 1226 ЦК України\~визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до ч. 1, 4\~ст. 120 ЗК України\~до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Відповідно до\~ст. 377 ЦК України\~до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.06.2020 у справі № 689/26/17, не відступаючи від правових позицій Верховного Суду України, висловлених у постановах від 11.02.2015 у справі № 6-2цс15, від 12.10.2016 у справі № 6-2225цс16, від 13.04.2016 у справі № 6-253цс16 та інших, зробила висновок, що при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, слід враховувати те, що зазначена норма\~ст. 120 ЗК України\~закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства. 2.2.\~Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, оцінка суду Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку від 18.08.2003 [PERSON] на підставі рішення сесії міської ради від 26.06.2003 № 3-507 набув право власності на земельну ділянку площею 322 кв. м., розташовану по [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На підставі договору дарування, укладеного 26.05.2005 між [PERSON] та [PERSON] останній набув право власності на житловий будинок з надвірними спорудами за [ADDRESS] , що розташований на земельній ділянці площею 322 кв.м. [PERSON] помер [INFO] та після його смерті спадкова справа не заводилася, що підтверджується довідкою зі Спадкового реєстру. [PERSON] помер [INFO] в м. Черкаси, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після його смерті в Першій черкаській державній нотаріальній конторі відкрито спадкову справу, відповідно до якої спадщину прийняли [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно із заповітом [PERSON] від 03.09.2009 все своє майно він заповів [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, а яхту ЧА-36-К «Яна» - [PERSON] , [PERSON] [PERSON] в рівних частках кожному. Державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Миколенко\~І.М. 19.09.2016 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , який спадкодавець у рівних частках заповів дочці [PERSON] та сину [PERSON] . У липні 2024 року [PERSON] звернулася до Першої черкаської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частки земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . У задоволенні цієї заяви відмовлено через ненадання необхідних документів, які підтверджують перехід права власності на земельну ділянку від [PERSON] до [PERSON] . З договору дарування від 26.05.2005 вбачається, що [PERSON] набув право власності на житловий будинок із надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці площею 0,0322 га. На момент укладення договору дарування житлового будинку від 26.05.2005 діяли приписи ст. 377 ЦК України (у тодішній редакції) і ст. 120 ЗК України, за якими до особи, що набула право власності на житловий будинок (не багатоквартирний), будівлю чи споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо ж договір не визначає розміру, переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята будинком (спорудою), та на частину, необхідну для його (її) обслуговування. Із змісту договору дарування від 26.05.2005 убачається, що домоволодіння по [ADDRESS] розташоване на земельній ділянці площею 322 кв. м, що кореспондує даним державного акта 2003 року. Отже, застосовуючи наведену норму, до набувача [PERSON] одночасно з переходом права власності на будинок перейшло право власності на всю земельну ділянку площею 0,0322 га (322 кв. м) у визначених договором межах. Відсутність окремого правовстановлюючого документа на землю на ім`я [PERSON] чи його державної реєстрації не спростовує виникнення права власності на ділянку в силу закону та договору. На момент смерті [PERSON] ( [INFO] ) спірна земельна ділянка входила до складу спадщини як така, право власності на яку виникло у спадкодавця в силу закону (ст. 1216, 1218, 1220 ЦК України у системному зв`язку зі ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України). Заповітом від 03.09.2009 «усе майно» спадкодавець заповів [PERSON] та [PERSON] у рівних частках, тоді як [PERSON] заповідано конкретне майно (яхта). Отже, спадкоємцями прав на спірну земельну ділянку є [PERSON] та [PERSON] у рівних частках. З огляду на викладене, суд вважає доведеною наявність у спадкодавця права власності на спірну земельну ділянку, належність цієї ділянки до складу спадщини та наявність у позивача як спадкоємця за заповітом права на 1/2 частку в ній. Обраний спосіб захисту є належним та ефективним. Підстав для відмови в позові або для зменшення заявлених вимог не встановлено. У з`язку з цим, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. 2.3. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У поданій 20.10.2025 заяві представник позивача [PERSON] просив залишити судові витрати за позивачем. У зв`язку з цим суд не здійснює розподілу судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved