Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

До Лозівського міськрайонного суду Харківської області надійшла уточнена позовна заява ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») до [PERSON] , про стягнення заборгованості за договором позики №79861181 в розмірі 24 483,22 гривень та судових витрат. В обґрунтування позову, представник позивача зазначила, що 24 квітня 2024 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі -Первісний кредитор, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та [PERSON] (далі - Відповідач або Позичальник) було укладено договір позики №79861181 (далі - Кредитний договір). 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №14/06/21 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №32 від 25.09.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 24 483,22 грн, з яких: - 7 766,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 1 281,39 грн - сума заборгованості за процентами, 15 435,83 грн. сума заборгованості за пенею. З урахуванням вище вказаного, зважаючи на те, що відповідачем зобовязання за договором не виконано, позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду позовну заяву було залишено без руху. На виконання ухвали суду позивачем було надано до суду уточнену позовну заяву, якою зокрема було зменшено розмір позовних вимог шляхом виключення вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за пенею. Провадження у справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано учасникам час для подання заяв по суті. Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання зазначила, що відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає частково, а саме визнає суму боргу, заборгованість по відсотках та суму судового збору у розмірі 1 211.20 грн. Заборгованість за пенею у розмірі 15 435,83 грн. відповідач не визнає, оскільки відповідно до чинного законодавства, в період дії воєнного стану, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України до стягнення не підлягає. Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив у якій останній вказує, що ознайомившись з відзивом відповідача, вважає його безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Позивачем не пред`явлено вимоги до суду про стягнення будь-якої пені, будь-яких штрафів за невиконання умов кредитного договору, жодна вимога про стягнення заборгованості за договором, не містить вимогу про стягнення неустойки (штрафу, пені). Нарахування заборгованості здійснювалося виключно на підставі умов договору, укладеного Відповідачем. Враховуючи все вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається Відповідач у Відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволенні позовних вимог - є не обгрунтовані, недоведені та суперечать умовам укладеного правочину, а отже є такими що не підлягає задоволенню та не повинні братися судом до уваги. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів, з урахуванням положень ст.279 ЦПК України, та ухвалити рішення. Дослідивши матеріали справи та заяви по суті, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Так, судом встановлено, що 24 квітня 2024 р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №79861181 (а.с.8-10). Відповідно до умов договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб: сума позики 1 500 грн, строк кредитування 11 днів ( до 04.05.2024), денна процентна ставка 0,90 % в день. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Згідно з умовами Кредитного договору, позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Таким чином, сторони узгодили розмір Позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 28.04.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору позики, яким було збільшено суму наданої позики до 8 000,00 грн. (а.с.5-6). Зі змісту ст. 626, 638 ЦК України, слідує, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Згідно зі ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору та після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача виникло зобов`язання з повернення кредитних коштів. 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №14/06/21 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с.12-17). Відповідно до Реєстру боржників №32 від 25.09.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача (а.с.19). З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] , згідно уточненої позовної заяви у розмірі 9 047, 39 грн., яка складається з 7 766,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 1 281,39 грн - сума заборгованості за процентами. Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом статті 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Стаття 627 ЦК України та ст.6 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Між сторонами виник спір стосовно виконання відповідачем кредитних зобов`язань за укладеним договором позики. Так, згідно зі ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтями 1049, 1054 ЦК України, передбачено, що Позичальник зобов`язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ч.ч.1-2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, дослідивши заяви по суті та надані докази в їх сукупності, беручи до уваги визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Так, позивачем згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів №102716 від 18 березня 2025 року сплачено судовий збір при поданні позову в сумі 3 028 грн. 00 коп. Оскільки, позов відповідачем визнано до початку розгляду справи по суті, тому позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 1514 гривень 00 копійок, а з відповідача стягнути 1514 гривень 00 копійок на користь позивача. На підставі вищевикладеного та ст. ст. 256, 258, 259, 261, 267, 526, 530, 610, 612, 634, 638, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved