Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

На адресу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Чужикова Дениса Юрійовича, який діє в інтересах [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві представник позивачки зазначає, що 23 березня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Апостолівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 25. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що шлюбне життя з відповідачем не склалося через відсутність спільних інтересів, наявність різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння. Сімейно-шлюбні відносини фактично припинені з вересня 2022 року. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім`ї з відповідачем є неможливим, збереження шлюбу недоречним, а призначення будь-яких строків для примирення є недоцільним. Просить суд розірвати їх шлюб. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Стаття 105 ч. 1 СК України вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Статтею 109 СК України передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно із ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 СК України передбачено, що документ, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 23 березня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Апостолівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 25, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане 13 квітня 2017 року, [INFO] народилась [PERSON] , батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане 21.08.2012 року, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] . Позивач та відповідач однією сім`єю не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що сторони по справі є різними людьми. Сім`я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача. На підставі викладеного, оскільки відповідач визнав позов, при подачі позову до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 гривень, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, відтак наявні підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору.

Outcome: approved