Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

У вересні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з 07.04.2022 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 23.07.2025. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем та повністю перебувають на її утриманні. Позивач перебуває у відпустці по догляду за молодшим сином [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним трох років. Добровільно матеріальну домогу на утримання дітей та на її утримання відповідач не надає. Інших дітей у відповідача немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться. У зв`язку з вищевикладеними обставинами, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно з дня звернення до суду та до досягнення дитиною трьох років, а також стягнути судовий збір з відповідача. Ухвалою суду від 24.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, в якому зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, надав до суду письмову заяву про визнання позовних вимог щодо стягнення аліментів, просив провести розгляд справи без його участі, відзив на позовну заяву, пояснень, клопотань чи заперечень не надав. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши докази в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони у справі перебували у шлюбі, який рішенням Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 23.07.2025 року розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] та свідоцтва про народження [NUMBER] /а.с.6,7/. Малолітні діти проживають разом з позивачкою, що не оспорювалось сторонами та підтверджується матеріалами справи, а довідкою про склад сім`ї від 11.09.2025 /а.с.5/. Відповідно до ст.84\~СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст.80\~СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 4 ст.\~84\~СК України встановлено, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та не залежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 червня 2018 року у справі № 750/9224/16-ц. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини - матері на утримання чоловіком - батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Право визначення способу стягнення аліментів належить стягувачу. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, інших дітей та дружини на утриманні не має, а позивач у зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, немає змоги працювати і утримувати себе. При цьому, суд враховує матеріальний стан, стан здоров`я відповідача, наявність інших осіб на утриманні, так як при визначенні розміру аліментів береться до уваги можливість надання такої допомоги чоловіком, а також те, що стягнення з відповідача аліментів на дружину по даній справі буде носити обмежений у часі період та є обов`язком чоловіка по допомозі дружині, яка перебуває у відпустці по догляду за спільною дитиною, яка не досягла трирічного віку. Виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає задоволенню в розмірі 1/6, зважаючи на відсутність доказів того, що відповідач не спроможний сплачувати аліменти та визнання відповідачем позовних вимог. Згідно з п.1 ч.2 статті 141\~ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, то витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved