Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

І. СУТЬ СПРАВИ [PERSON] звернулася до суду із позовом згідно із уточненою редакцією якого просила скасувати та зняти заборону (реєстраційний номер обтяження 3195605 від 11 травня 2006 року) на нерухоме майно: житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] . У обґрунтування заявленого позивачка вказала, що за життя її батько [PERSON] придбав у громадянина [PERSON] вищевказаний житловий будинок. У подальшому, зазначене майно після смерті [PERSON] у якості спадщини перейшло до позивачки. У ході оформлення своїх спадкових прав [PERSON] дізналася, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявне обтяження щодо вказаного домоволодіння, оскільки попередній власник цього будинку - [PERSON] уклав договір застави зазначеного домоволодіння яке, у подальшому, за наслідками проведення публічних торгів, було придбано [PERSON] .. Разом з тим, запис про наявність обтяження щодо такого майна в реєстрі досі не скасований. Отже, [PERSON] вважає, що згадане обтяження порушує її право власності на вище згаданий будинок, а тому вона вимушена звернутися до суду із цим позовом. ІІ. ПРОЦЕДУРА ТА КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН 30 травня 2025 року ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області в цій справі відкрито загальне позовне провадження. У подальшому, 23 вересня 2025 року відповідною ухвалою суду завершений підготовчий розгляд цієї справи та вона призначена до розгляду по суті. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про існування цього спору, правом на подання відзиву не скористалися та будь-яким іншим чином не висловили свого ставлення щодо заявлених вимог. У судове засідання учасники справи не з`явилися, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином. Разом із тим, від представника позивачки адвоката Гербеди К.О. до суду надійшло клопотання про здійснення судового розгляду справи за відсутності сторони позивача. Причини неявки інших учасників справи суду не відомі. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ураховуючи зазначений перебіг подій, суд уважає за необхідне здійснювати розгляд цієї справи у заочному порядку відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ [INFO] народилася [PERSON] батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). 18 липня 1997 року між [PERSON] та комерційним банком «Західінкомбанк» укладений договір застави відповідно до якого на забезпечення виконання зобов`язань за кредитною угодою № 1807/716-32 від 18 липня 1997 року [PERSON] заставив належний йому будинок [ADDRESS] (а.с. 14 зворот). 21 липня 1997 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Ковальовою Т.В. на ім`я Третьої Житомирської державної нотаріальної контори скерований лист № 42 у якому остання просить накласти арешт на жилий будинок [ADDRESS] у зв`язку із посвідченням вказаним нотаріусом договору застави, що зареєстрований в реєстрі за № 1921, та укладений між ЖФ КБ «ЗахідІнкомБанк» та [PERSON] (а.с. 15). Відомості про накладення цього арешту внесені до Державного реєстру речових прав та вказаному обтяженню присвоєний номер 3195605 (а.с. 16). 31 серпня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу жилого будинку загальною площею 49,5 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Доброльожею В.В. та зареєстрований в реєстрі за № 450 (а.с. 9). Відомості про право власності [PERSON] на вказаний будинок також внесено до реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 11). Водночас, як вбачається із ухвали Житомирського районного суду Житомирської області від 09 квітня 2003 року по справі № 2-100/03 за позовоим [PERSON] до [PERSON] про визнання торгів недійсними, у задоволенні зазначеного позову 15 червня 2000 року судом [PERSON] відмовлено і цією ж ухвалою скасовано заборону проводити дії по відчуженню будинку [ADDRESS] , яка накладена ухвалою суду від 05 червня 2000 року (а.с. 12). 24 липня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб після державної реєстрації якого дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 8). [INFO] у віці 61 рік в селі Виступовичі Овруцького району Житомирської області помер [PERSON] (а.с. 7). 26 лютого 2025 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування після [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 4). Того ж дня на підставі вищевказаного свідоцтва приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Демецькою С.Л. зареєстровано право власності [PERSON] на вищевказане нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав (а.с. 4 зворот). IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА СУДОВА ПРАКТИКА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Нормами законодавства вказані правовідносини врегульовані наступним чином. Відповідно до ст. 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За правилами ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Нормою ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із приписами статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Разом із тим, у постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12, від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20, від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15, від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09, провадження № 61-12406св21, від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц виснувано, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. V. МОТИВИ ТА ОЦІНКА СУДУ Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із нормами законодавства, якими врегульовані зазначені правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення цього позову із огляду на наступне. Судом у ході розгляду справи установлено, що позивачка отримала у спадщину нерухоме майно щодо якого існує обтяження за правочином, що вчинений особою, яка володіла вищевказаним нерухомим майном задовго до спадковдаця позивачки - [PERSON] . Зазначений перебіг подій, на переконання суду, призводить до невиправданого втручання у право власності [PERSON] і унеможливлює останню повноцінно реалізувати конституційно гарантоване їй право власності, а тому вищевказане обтяження має бути скасованим, а позов задоволений у повному обсязі. VІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ У порядку ст. 141 ЦПК України із відповідачів на користь позивачки підлягають до стягнення в солідарному порядку понесені останньою та документально підтверджені судові витрати за розгляд цієї справи, що складаються із витрат по сплаті судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved