Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Заявник подав до Миколаївського районного суду Львівської області заяву про визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатним, встановлення опіки і призначення опікуна. Заяву мотивує тим, що він є племінником (одинокий дядько по батьковій лінії) [PERSON] , який є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства внаслідок психічного захворювання, інвалідність котрому встановлена безтерміново, який через вроджені психічні вади (F71 - розумова відсталість у ступені, вираженої дебільності з 1997 року), зовсім позбавлений можливості не лише усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а й часткової здатності до самообслуговування тощо, а відтак потребує постійного стороннього догляду, нагляду, допомоги та фактично вже тривалий період в часі перебуває під опікою та на утриманні [PERSON] . Заявник стверджує, що раніше, до призову під час мобілізації, його батько, [PERSON] , довготривало виконував фактичні функції щодо догляду та утримання [PERSON] . Як повідомив заявник, інших осіб, які б могли здійснити догляд за [PERSON] , немає, відтак існує необхідність у визнанні його недієздатним та призначення заявника його опікуном. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 01.10.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження. Ухвалою суду від 04.11.2024 призначено у справі судово-психіатричну експертизу та зупинено провадження у справі. Ухвалою від 15.09.2025 поновлено провадження у справі та призначено справу до відкритого судового засідання. У судовому засіданні заявник просив заяву задовольнити, повідомив що [PERSON] проживає з ним протягом тривалого часу, здійснює за ним догляд вдень, оскільки вночі працює у ТОВ "Улар" на посаді водія. У судовому засіданні [PERSON] просила заяву задовольнити та подала клопотання про долучення доказів.. Представник Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області як орган опіки та піклування у судовому засіданні просила заяву задовольнити, зазначила що висновок про можливість призначення заявника опікуном [PERSON] був наданий, зокрема на підставі заяви [PERSON] в якій зазначив, що він є племінником [PERSON] . Представник особи, щодо якої вирішується питання щодо призначення їй опікуна та визнання її недієздатною, [PERSON] , подала клопотання про можливість розгляду справи у її відсутності, щодо задоволення заяви не заперечує. З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04.07.2024(виданого повторно) [PERSON] помер [INFO] у віці 51 року. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 13.05.2009, [PERSON] померла [INFO] у віці 68 років. Відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи №573 від 10.06.2024, №496 від 14.10.2025 [PERSON] здійснює догляд за особою з інвалідністю ІІ групи згідно з висновком ЛКЕ №65 від 29.01.2024 [PERSON] (а.с.14). Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності за наявності судимості» [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Рудники, на території України станом на 10.06.2024 до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с.15). Згідно з витягом з реєстру територіальної громади №2022/002370676 від 27.12.2022, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Згідно з витягом з реєстру територіальної громади №2024/006532913 від 04.06.2024, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , дата реєстрації 04.06.2024 (а.с.24). Відповідно до довідки серії ЛВА-1 №024913, [PERSON] , [INFO] є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства, безтерміново (а.с.17). Згідно з довідкою виданою лікарем-психіатром від 30.09.2024, [PERSON] , [INFO] , числиться на обліку в лікаря-психіатра в КНП «Миколаївська МЛ» Поліклінічне відділення, є розумово відсталим у ступені вираженої дебільності з 1997 року та є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства з приводу даного захворювання (а.с.18). Згідно з висновком №65 від 29.01.2024, виданого КНП «Миколаївська міська лікарня», [PERSON] , [INFO] , потребує постійного стороннього догляду (а.с. 19). Згідно з висновком органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області №165 від 13.08.2024, опікунська рада вважає, що [PERSON] , [INFO] , може бути призначений опікуном [PERSON] , [INFO] , у випадку визнання його судом недієздатним (а.с.20). Згідно з військовообліковим документом [PERSON] , [INFO] є військовозобов`язаним, має відстрочку до 06.12.2025, тип відстрочки бронювання, адреса проживання [ADDRESS] . Відповідно до пенсійного посвідчення № [NUMBER] [PERSON] , мати заявника, є інвалідом ІІІ групи, загальне захворювання. Згідно з посвідчення серії [NUMBER] , [PERSON] , батько заявника є учасником бойових дій. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №1189 від 21.07.2025, [PERSON] , [INFO] , страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді розумової відсталості в ступені вираженої дебільності, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно з ч.1 ст.40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Згідно з п. 1 ч. 2, 4 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Розгляд вказаної категорії справ проводиться судом у складі одного судді і двох присяжних. Відповідно до ч. 6 ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Згідно з ч. 7, 8 ст. 300 ЦПК України клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною першої цієї статті; клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення заяви. Судом встановлено, на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] , [INFO] , страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді розумової відсталості в ступені вираженої дебільності, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що підтверджується висновком судово-психіатричного експерта №1189 від 21.07.2025. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатним. У судовому засіданні заявник повідомив, що його дідусь та мати [PERSON] були двоюрідними братом та сестрою. Відповідно до ч. 4 ст. 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до ч. 3 ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Частиною 1 ст. 71 ЦПК визначено перелік близьких родичів, зокрема це чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, над якою встановлено опіку чи піклування, член сім`ї або близький родич цих осіб. Згідно з ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Сімейний кодекс України не містить визначення кола осіб, які є близькими родичами, але він регулює, зокрема, сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини, між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком, між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому. Водночас, Сімейний кодекс України не регулює сімейні відносини між двоюрідними братами та сестрами, тіткою, дядьком та племінницею, племінником і між іншими родичами за походженням (стаття 2 СК України). Та визначення поняття "близькі родичі" наявне в інших нормах чинного законодавства. Згідно зі ст. 25-1 Кодексу законів про працю України, близькими родичами чи свояками є батьки, подружжя, брати, сестри, діти, а також батьки, брати, сестри і діти подружжя (стаття 25-1 КЗпП України). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 КПК України близькі родичі та члени сім`ї - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі. Згідно з ч. 2 ст. 2 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Як вбачається з матеріалів справи заявником не надано жодних доказів на підтвердження наявності ступеня родинного зв`язку між ним та [PERSON] . Надані заявником архівна довідка Державного архіву Львівської області від 05.03.2015 та фотокопія аркуша книги не доводять обставин родинного зв`язку як дядька ( [PERSON] )та племінника( [PERSON] ) про який зазначив [PERSON] у заяві. При цьому, як повідомив заявник під час розгляду справи інші докази на підтвердження родинного зв`язку між ним та [PERSON] відсутні та не подавались органу опіки та піклування. Окрім цього, доказів того, що [PERSON] та [PERSON] пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, ведуть спільне господарство, матеріали заяви не містять. Щодо акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи суд зазначає, що такий не містить достатніх підстав для підтвердження ведення спільного господарства, тобто наявністі спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Водночас, при внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка. У постанові у справі 641/7190/23 від 28.05.2025 Верховний суд зазначив, що саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому питанні, та належним чином мотивувати своє подання про можливість призначення особи опікуном та, перш за все, необхідність такого. Як вбачається з наявного в матеріалах справи подання органу опіки та піклування про доцільність призначення [PERSON] опікуном, орган опіки не встановив ступеня родинного зв`язку між [PERSON] та [PERSON] , не надав вмотивованого висновку про можливість здійснення [PERSON] опіки над [PERSON] , зокрема щодо зайнятості кандидата, взаємин його з підопічним та наявності альтернативних кандидатур. Враховуючи вищенаведене, суд не знаходить підстав для задоволення заяви в частині призначення заявника опікуном над недієздатним [PERSON] , а висновок органу опіки та піклування щодо можливості призначення його опікуном оцінює як такий, що винесений без повного дослідження всіх обставин. Зважаючи на те, що суд в задоволенні заяви в частині призначення опікуна відмовляє, обов`язки опікуна над недієздатним тимчасово покладаються на орган опіки і піклування за місцем проживання (перебування) недієздатного, до вирішення питання про призначення опікуна в порядку визначеному законом. Тому, суд вважає за необхідне встановити опіку над недієздатним, та тимчасово, до вирішення питання про призначення опікуна над недієздатною, покласти обов`язки опікуна на орган опіки і піклування.

Outcome: partial