Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі - ТОВ ФК «Ейс») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 43812,24 грн. В позовній заяві зазначав, що 05 серпня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №530615964. В подальшому між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01, до якого в подальшому вносилися зміни. Відповідно до Реєстру боржників № 253 від 10.10.2023 року до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 530615964. 31.07.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 31/0724-01. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 31.07.2024 до Договору факторингу № 31/0724-01 від 31.07.2024 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача. 29.05.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу № 29/05/25-Е відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 43812,24 грн. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Ейс», ні на рахунки попереднього кредитора. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 530615964 у розмірі 43812,24 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 9200,00 грн., заборгованість за відсотками - 34612,24 грн. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 23 червня 2025 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач [PERSON] надала відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечила (а.с. 217-223). У відзиві посилалась на те, що матеріали справи не містять достатніх доказів відчуження права вимоги за кредитним договором № 530615964 від 05.08.2023 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» на користь ТОВ «ФК «ЕЙС». Так, згідно наявних в матеріалах справи доказах вбачається, що спірний кредитний договір було укладено між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачем саме 05.08.2023 року. В той же час, обґрунтовуючи право вимоги за спірним кредитним договором набутим саме від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» позивач посилається на договір факторингу від 28.11.2018 року, укладений між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», договір факторингу від 31.07.2024 р. укладений між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», договір факторингу від 29.05.2025 р. укладений між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС». З матеріалів справи вбачається що договір факторингу між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено за п`ять роки до укладення кредитного договору ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» із відповідачем. Тобто відповідна вимога не могла бути відчужена за договором факторингу до моменту укладення кредитного договору із відповідачем. У зв`язку із чим вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 530615964 від 05.08.2023 року не можуть бути задоволені. Крім того, витяги з реєстрів прав вимог до договорів факторингу не підписані та не завірені печатками сторін. Фактично додані витяги є документом, що надруковані позивачем та підписані його представником, що не є ідентичним копії оригінальних документів. Отже, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що підтверджували б наявність у ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» права вимоги до [PERSON] , відповідно право на позов взагалі відсутнє. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЙС» є неналежним позивачем, оскільки не має права вимагати від [PERSON] сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 05.08.2023 між ним та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога». Також зазначала, що позивачем не надано доказів одержання нею кредитних коштів, оскільки у матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, зокрема копії меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень, виписки по картковому рахунку, тощо, на підтвердження перерахування на рахунок [PERSON] грошових коштів за кредитними договорами. [PERSON] не отримувала грошових коштів за вказаним договором. Крім того посилалась на неправомірне нарахування процентів після закінчення строку дії кредитного договору. Посилаючись на ці та інші обставини, відповідач просила суд відмовити в задоволенні позову. Не погодившись з доводами відповідача, викладеними у відзиві, позивач надав відповідь на відзив, у якій просив позов задовольнити в повному обсязі (а.с.227-234). Інші заяви по суті справи та клопотання сторони суду не подавали. У судове засідання представник позивача не з`явився, звернувшись в тексті позовної заяви з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання також не з`явились. В тексті відзиву звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи без участі сторони відповідача. Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Дослідивши та вивчивши долучені до матеріалів справи докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктом 12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що одноразовий Ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ст. 642 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 05 серпня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] в електронній формі було укладено договір кредитної лінії №530615964. Згідно з п.2.1 договору, за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 9200 грн 00 коп. (дев`ять тисяч двісті грн. нуль коп.) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі - Правила). Згідно пункту 2.2. договору Сума Кредитного ліміту, вказана в п. 2.1. Договору, це максимальна сума Кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні Позичальника. Пунктом 2.3. передбачено, що Кредитодавець надає Позичальнику перший Транш за Договором в сумі 9200 грн 00 коп. (дев`ять тисяч двісті грн. нуль коп.) 05.08.2023 (що є датою надання Кредиту). Згідно пунктів 7.1. - 7.3. договору рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми Кредиту за всіма наданими Траншами є дата закінчення Дисконтного періоду кредитування - 04.09.2023, а саме протягом 30 (тридцять) днів від дати отримання першого Траншу Позичальником. В обов`язковому порядку сума Кредиту має бути повернена Позичальником не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії Договору в порядку, передбаченому п. 11.1 Договору; дострокового припинення дії Договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п. 9.1.1.7. Договору. Кінцева дата повернення (виплати) Кредиту - 04.09.2028. Пунктом 11.1. договору передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє протягом 5 (п`яти) років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання. Згідно п. 8.3.1. договору за період від дати видачі Кредиту до 04.09.2023 р. (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 262,800 (двісті шістдесят дві цілих вісім десятих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 0,720 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування ним (Дисконтна процентна ставка). Згідно п. 8.3.2. договору у разі якщо Позичальник вчинить описані в п. 3.2. Договору дії щодо продовження Дисконтного періоду (ініціює Пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 04.09.2023 р. проценти нараховуються за ставкою 747,340 (сімсот сорок сім цілих тридцять чотири сотих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,050 відсотків в день від суми Кредиту за кожний день користування ним (Індивідуальна процента ставка). Після закінчення Дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,700 (одна тисяча вісімдесят сім цілих сім десятих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,980 відсотків в день від суми залишку Кредиту, що знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним (п. 8.4.). Для суми Кредиту за першим Траншем, що вказана в п. 2.3. Договору, за перші 30 (тридцять) днів Дисконтного періоду орієнтовна загальна вартість Кредиту складе 11187 грн 20 коп. (одинадцять тисяч сто вісімдесят сім грн. двадцять коп.) та буде включати в себе загальні витрати за Кредитом у вигляді процентів за користування Кредитом у розмірі 1987 грн 20 коп. та суму Кредиту у розмірі 9200 грн 00 коп. Орієнтовна реальна процентна ставка, розрахована згідно методики Національного банку України, складе 979,840 % річних, при цьому загальна вартість першого Траншу за Кредитом у процентному вираженні за строк Дисконтного періоду складає 121,60 % від суми першого Траншу. (п.8.8). На підставі викладеного судом встановлено, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] на підставі договору кредитної лінії №530615964 виникли кредитні правовідносини, за змістом яких ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало [PERSON] кредит в сумі 9200 грн, а [PERSON] зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти. Факт перерахування ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на рахунок [PERSON] підтверджується платіжним дорученням № 4341d292-24af-4ce5-8a2c-f9d511274e2d від 05.08.2023 року, яким підтверджується переказ коштів згідно договору № 530615964 від 05.08.2023, одержувачем яких є [PERSON] , код [NUMBER] , для зарахування на платіжну картку № [NUMBER] . Згідно інформації, наданої АТ «Універсал Банк» за вих. № БТ/Е-8914 від 26.07.2025 на виконання ухвали суду від 23.06.2025 року про витребування доказів, банком було ініційовано детальну перевірку, в ході якої встановлено, що банком на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) емітовано платіжну картку № [NUMBER] . За період з 05.08.2023 по 10.08.2023 року на платіжну картку № [NUMBER] було зарахування коштів в сумі 9200 грн. Номер телефону [NUMBER] є фінансовим номером телефону за платіжною карткою № [NUMBER] та знаходиться в анкетних даних [PERSON] (а.с. 209). Аналізуючи вказані докази в їх сукупності, суд встановив, що факт отримання відповідачем від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитних коштів в сумі 9200 грн підтверджено. У зв`язку з цим суд відхиляє посилання відповідача на відсутність належних доказів перерахування коштів на її рахунок. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. 28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01. 31.12.2021 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31.12.2022 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31.12.2023 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року. Пунктом 2.1. Розділу 2 (предмет договору) Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 передбачено, що згідно умов Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.2. Договору визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 253 від 10.10.2023 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 530615964 від 05 серпня 2023 року. Таким чином, на підставі наведеного договору факторингу з наступними змінами, що внесені додатковими угодами, та на підставі Реєстру прав вимоги № 253 від 10.10.2023 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року ТОВ «Таліон плюс» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 530615964 від 05 серпня 2023 року. Зазначеним спростовуються посилання відповідача на те, що право вимоги за кредитним договором № 530615964 від 05 серпня 2023 року у встановленому законом порядку передано не було. 31.07.2024 між ТОВ «Таліон Плюс та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 31/0724-01. ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на виконання Договору факторингу підписали Реєстр прав вимоги № 1 від 20.12.2023 до Договору факторингу № 31/0724-01, за яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги. 29.05.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивачем укладено Договір факторингу № 29/05/25-Е відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. Відповідно до п.1.2. Договору факторингу перехід від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до Позивача Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2, після чого Позивач стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Відповідно до Реєстру Боржників № б/н від 29.05.2025 за Договором факторингу № 29/05/25-Е від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 43812,24 грн. При цьому суд відхиляє посилання відповідача на те, що надання позивачем витягів з вказаних вище договорів та реєстрів не є належним підтвердженням переходу прав вимоги за договором. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Надання позивачем до справи не повних текстів реєстрів, а витягів з них в повній мірі відповідає вимогам ст. 95 ЦПК України. Отже, внаслідок укладення вказаних вище договорів факторингу, відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «ФК «Ейс» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 05 серпня 2023 року №530615964. З матеріалів справи вбачається, що вказаний договір №530615964 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладений 05 серпня 2023 року в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), що відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів» та не суперечить приписам ч.1 ст.205, ст.6, 207, 627-628, ч.2 ст.639 ЦК України. При цьому, на виконання приписів ч.1ст.638 ЦК України сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положеньст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. На час розгляду справи вказаний кредитний договір є чинним. Будь-яких доказів того, що він визнаний недійсним або розірваний відповідач до матеріалів справи не надав. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача за договором №530615964 становить 43812,24 грн., з яких: заборгованість по основному боргу - 8100 грн., заборгованість за відсотками - 34612,24 грн. При цьому, як передбачено пунктом 8.4. кредитного договору після закінчення Дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,700 (одна тисяча вісімдесят сім цілих сім десятих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,980 відсотків в день від суми залишку Кредиту, що знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним. Згідно п. 11.1. строк дії договору - 5 років. З наведеного вбачається, що кредитним договором передбачено нарахування процентів і поза межами дисконтного 30-денного періоду, якщо продовжується користування коштами. Заборгованість за відсотками в сумі 34612,24 грн нарахована кредитором в межах строку дії договору за період з 05.08.2023 по 31.07.2024 року, що не суперечить умовам, визначеним у пунктах 8.4. та 11.1. кредитного договору. Будь-яких доказів того, що нею повністю або частково виконано зобов`язання за кредитним договором № 530615964 від 05.08.2023 року, відповідач до матеріалів справи не надала. Тому, розглядаючи справу на підставі наявних доказів, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за основною сумою кредиту у розмірі 9200 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 34612,24 грн., а всього 43812,24 грн. Тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати позивача складаються з витрат на сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. Вказана сума витрат на професійну правничу допомогу в повній мірі відповідає складності справи та об`єму проведеної адвокатом роботи. Тому суд не вбачає підстав для задоволення клопотання представника відповідача, наведеного у відзиві, про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. З відповідача на користь позивача відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню на відшкодування понесених судових витрат 9422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved