Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

В провадженні Дніпровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовною заявою Приватного акціонерного товариства Страхової компанії «Альфа Страхування» до [PERSON] , про відшкодування шкоди в порядку суброгації. Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями матеріали позовної заяви були розподіленні до провадження судді Бойко О.М. В позовних вимогах просять суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» (Код ЄДРПОУ 30968986) 200253,00 грн. матеріальної шкоди в порядку суброгації. В обґрунтування позову вказано, що 12.07.2021 року між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та ПРАТ «ЮЖКОКС» було укладено Договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №340.1583333.911. Предметом Договору страхування є страхування транспортних засобів згідно Додатку 1, в переліку яких в п. 3 є ТЗ Toyota Corolla, д.н.з. [NUMBER] . 26.08.2022 року на перехресті автодороги Т-0417 та вул. Юліана Гуцька в с. Миколаївка Дніпровського району Дніпропетровської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю Застрахованого ТЗ Toyota Corolla, д.н. [NUMBER] та колісного трактора (мотоблока) Forte б/н, під керуванням [PERSON] . Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2022 року по справі № 175/2485/22 водія [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП. В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено Застрахований ТЗ Toyota Corolla, д.н. [NUMBER] , що підтверджується Постановою суду. Враховуючи наявність Договору страхування, власник пошкодженого Застрахованого ТЗ звернувся до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. З метою фіксації пошкоджень та визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Toyota Corolla, д.н. [NUMBER] , було проведено його огляд, про що складено Акт огляду від 02.09.2022 року. Також отримано Рахунок на оплату № АМ34191 від 11.10.2022 року, згідно якого вартість ремонту пошкодженого ТЗ Toyota Corolla, д.н. [NUMBER] становить 200753,00 грн. Крім того, ПрАТ «СК «Альфа Страхування» здійснено розрахунок, який відображений у ремонтній калькуляції №1258.206.2 від 11.10.2022 року, згідно якої вартість ремонту пошкодженого ТЗ складає 203190,64 грн. На виконання умов договору страхування та на підставі зібраних документів ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» складено страховий акт по справі №1258.206.21.01-1 на суму 200253,00 гривень та здійснено виплату на рахунок СТО, що підтверджується платіжним дорученням №33609 від 25 жовтня 2022 року. Отже, сума страхового відшкодування складає 200253,00 грн. Будь-яких заяв від відповідача до суду не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Позивач у судовому засіданні не з`явився, у позовній заяві просив суд розглянути справу у його відсутність. У судовому засіданні відповідач не з`явився, клопотань, щодо поважних причин його відсутності не надавав, а також клопотань про відкладення розгляду справи. Правом подання відзиву не скористався. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, правом на подання відзиву не скористався. За даних обставин суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи за правилами Глави 11 Розділу 3 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. 12.07.2021 року між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та ПРАТ «ЮЖКОКС» було укладено Договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №340.1583333.911. Предметом Договору страхування є страхування транспортних засобів згідно Додатку 1, в переліку яких в п. 3 є ТЗ Toyota Corolla, д.н. [NUMBER] . 26.08.2022 року на перехресті автодороги Т-0417 та вул. Юліана Гуцька в с. Миколаївка Дніпровського району Дніпропетровської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю Застрахованого ТЗ Toyota Corolla, д.н. [NUMBER] та колісного трактора (мотоблока) Forte б/н, під керуванням [PERSON] . Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2022 року по справі № 175/2485/22 водія [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП. В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено Застрахований ТЗ Toyota Corolla, д.н. [NUMBER] , що підтверджується Постановою суду. Враховуючи наявність Договору страхування, власник пошкодженого Застрахованого ТЗ звернувся до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. З метою фіксації пошкоджень та визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Toyota Corolla, д.н. [NUMBER] , було проведено його огляд, про що складено Акт огляду від 02.09.2022 року. Також отримано Рахунок на оплату № АМ34191 від 11.10.2022 року, згідно якого вартість ремонту пошкодженого ТЗ Toyota Corolla, д.н. [NUMBER] становить 200753,00 грн. Крім того, ПрАТ «СК «Альфа Страхування» здійснено розрахунок, який відображений у ремонтній калькуляції №1258.206.2 від 11.10.2022 року, згідно якої вартість ремонту пошкодженого ТЗ складає 203190,64 грн. На виконання умов договору страхування та на підставі зібраних документів ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» складено страховий акт по справі №1258.206.21.01-1 на суму 200253,00 гривень та здійснено виплату на рахунок СТО, що підтверджується платіжним дорученням №33609 від 25 жовтня 2022 року. Отже, сума страхового відшкодування складає 200253,00 грн. Згідно ст. 108 Закону України «Про страхування» «Страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Згідно ст. 1187 ч.2 Цивільного кодексу України «шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку». Відповідно до ч.1 ст. 993 Цивільного кодексу України «до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Отже, оскільки розмір витрат Позивача на виплату страхового відшкодування складає 200253,00 грн., та враховуючи, що винуватцем ДТП визнано [PERSON] , то Відповідач зобов`язаний відшкодувати ПрАТ «СК «Альфа Страхування» в порядку суброгації відповідно до ч. 1 ст. 993 Цивільного кодексу України, ст. 108 Закону України «Про страхування» 200253,00 грн. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правові відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв?язку з пошкодження транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов?язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ч.1 ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов?язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, згідно вказаного вище Позивач отримав право вимоги на таке відшкодування. Згідно ст. 108 Закону України «Про страхування» «Страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Згідно ст. 1187 ч.2 Цивільного кодексу України «шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку». Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є Закон України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (ст. 2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Статтею 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Частиною першою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (ст. 1188 ЦК України). Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. За змістом ст. 28 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана у тому числі з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 29 наведеного Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Статтею 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою особою, у формі, що визначається страховиком. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За змістом статті 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має\~до особи, відповідальної за завдані збитки. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц зроблено правовий висновок про те, що згідно з ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20). З огляду на такі обставини, позивач виконав покладені на нього обов`язки, передбачені договором страхування, та оплатив спричинені ДТП збитки в порядку виплати страхового відшкодування, то на користь позивача з відповідача належить стягнути\~200253,00 грн. У рішеннях Європейського суду з справ людини неодноразово робились висновки про те, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує національні суди обґрунтовувати свої рішення. Це зобов`язання не можна розуміти як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, і питання дотримання цього зобов`язання має вирішуватись виключно з огляду на обставини справи (див. рішення від 09.12.1994 у справах «Руіз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), п. 29, та «Гарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26). Ці принципи застосовувалися в низці справ проти України (див., наприклад, рішення від 15.11.2007 у справі «Бендерський проти України» (Benderskiy v. Ukraine), заява № 22750/02, п.п. 42-47; від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, п. 25; від 07.10.2010 у справі «Богатова проти України» (Bogatova v. Ukraine), заява № 5231/04, п.п. 18, 19) Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Статтею 133 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Згідно\~ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Статтею 141 ЦПК України\~визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до правової позиції викладеної у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. До позовної заяви, як доказ витрат на професійну правничу допомогу, позивач надав копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копію договору №8/2021 від 06.04.2021 року, копію додатку до договору із зазначенням тарифів, копію договору від 02.08.2021 року, про внесення змін до договору від 06.04.2021, копію договору від 31.12.2021 року, про внесення змін до договору від 06.04.2021, копію договору від 30.12.2022 року, про внесення змін до договору від 06.04.2021, копію договору від 04.09.2023 року, про внесення змін до договору від 06.04.2021, копію договору від 22.11.2021 року, про внесення змін до договору від 06.04.2021. Позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 35000,00 грн. Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню з відповідача у розмірі 10 000 грн. 00 коп. Оскільки позов задоволено частково, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2422,40 грн. судового збору, сплаченого при подачі позову до суду та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Outcome: approved