Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~07.07.2025 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що 22.03.2024 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу спільних дітей не мають. Підставою для розірвання шлюбу є кардинально різні погляди на життя та сім`ю, відсутність спільних інтересів. Між ними зникло взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, проживають окремо. Примирення з відповідачем вона не бажає, оскільки це буде суперечити її інтересам. Просить суд шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 22.03.2024 року Луцьким відділом ДРАЦС у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за актовим записом № 236, розірвати. До початку судового засідання від позивачки до канцелярії суду надійшла заява з проханням розгляд справи здійснювати у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 20). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 22.03.2024 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Луцьким відділом ДРАЦС у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за актовим записом № 236, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові один до одного та різні погляди на шлюб та сімейне життя. Сторони спільне господарство та побут не ведуть, спільний бюджет у них відсутній, вони проживають окремо. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідно до\~ч.\~6\~ст.\~141\~ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що позивач звільнена від сплати судового збору як інвалід другої групи на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (а.с. 9). Таким чином, суд вважає за необхідне витрати по сплаті судового стягнути з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112 СК України,

Outcome: approved