Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

01.09.2025\~року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив суд, з урахуванням уточнених позовних вимог від 22.10.2025 року: стягнути з [PERSON] на користь позивача боргу у сумі 13831,15 грн. та суму сплаченого судового збору. Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 02.09.2025 року у вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та призначено спрощене провадження у справі. 15.09.2025 року представник відповідачки подав до суду відзив, у якому вказав, що відповідачка визнає позовні вимоги частково у сумі 3438,93 грн., а у задоволенні решти позовних вимог просив відмовити. 22.10.2025 року представник позивача, подала до суду уточнену позовну заяву. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити та просив справу розглядати без його особистої участі. Відповідач в судові засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно, причини неявки до суду не вказала. Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.\~19\~Цивільного процесуального\~кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що відповідачка є споживачем філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС», що підтверджується оформленим особовим рахунком за № [NUMBER] та Договором про надання послуг №118888/20210622/Ч2 від 22.06.2021 року. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України Про затвердження Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення від 05.07.2019 №690, водоканал надавав послуги водопостачання та водовідведення відповідачу за адресою: [ADDRESS] , за які вона у відповідності з п.5 ч. 47 Правил повинен оплачувати надані послуги за цінами/ тарифами, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею об`єкту нерухомості за адресою [ADDRESS] що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №260514729 від 08.06.2021 року та Договором купівлі-продажу квартири від 08.06.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Демидовим С.С., зареєстрований в реєстрі за №607. Відповідно до ст. 9 Закону України Про житлово-комунальні послуги, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 1 Закону України Про житлово-комунальні послуги, індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ст. 13 Конституції України власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Нарахування відповідачу за надані послуги здійснювалися відповідно до тарифів, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 16.12.2020 р. № 2499, від 22.12.2021 р. № 2841, а відповідач в свою чергу користувався такими послугами. Судом встановлено, що нарахування за послуги водопостачання та водовідведення проводилося за відсутності приладу обліку із врахуванням 2-х проживаючих відповідно до Відомостей з Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про кількість зареєстрованих осіб. Пунктом 23 Договором про надання послуг №118888/20210622/Ч2\~від 22.06.2021\~року,\~що укладений\~між сторонами, встановлено, що до встановлення вузла комерційного обліку обсяги споживання питної води визначаються за показаннями вузлів розподільного обліку, а у разі їх відсутності за нормами споживання, встановленими органами місцевого самоврядування. В матеріалах справи, відсутні відомості про наявність у квартирі за адресою: [ADDRESS] , вузла комерційного обліку обсягів споживання питної води, який би дозволив встановити об`єм фактичного споживання послуг за період з травня 2022 року по червень 2025 року. Отже, суд звертає увагу відповідачки, що обсяги споживання води за адресою: [ADDRESS] , визначались за нормами споживання, встановленими органами місцевого самоврядування з розрахунком на 2-х зареєстрованих осіб, а не за показаннями вузлів розподільного обліку (фактичного споживання води), а тому твердження відповідачки, що вона не споживала послуги водокористування за даних обставин не звільняють відповідачку від обов`язку виконувати умови чинного законодавства та Договору про надання послуг №118888/20210622/Ч2 від 22.06.2021 року. Стосовно тверджень\~відповідачки,\~що згідно\~довідки ТОВ\~«ООЕК» з\~початку травня\~2022\~року по\~липень 2023\~року не\~споживалась електроенергія,\~оскільки ніхто\~не проживав\~у квартирі,\~проте заборгованість\~ за\~водокористування була\~нарахована,\~суд зазначає,\~що знову\~ж таки,\~що у\~квартирі відсутній\~ вузл комерційного обліку обсяги споживання питної води, та той факт, що в квартирі не споживалась електроенергія не є безумовною підставою того, що не споживались послуги з водокористування. Відповідно до п.6 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на не оплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Згідно із п. 33 та п.п.10 п. 34 Договору споживач має право на не оплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умови документального підтвердження відповідно до умов Договору. Згідно пунктів п. 111 ч.45 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 р. №690, індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати виконавця про тимчасову відсутність в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів (за відсутності приладів обліку); якщо період відсутності споживача та інших осіб перевищує шість місяців, споживач для реалізації права на не оплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) у місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду зобов`язаний надавати виконавцю оновлену заяву з відповідними підтвердними документами в електронній або паперовій формі. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води. Згідно із нормами чинного законодавства, п. 39 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 р. №690, споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуг. Судом встановлено, в період з 04.03.2024 року по 04.09.2024 р. нараховувалась тільки плата за абонентське обслуговування у розмірі 25,17 грн. щомісячно лише на підставі копії закордонних паспортів з відміткою про перетин кордону України та копії заяви про тимчасовий захист переміщених осіб на [PERSON] та [PERSON] . В зв`язку із невиконанням пункту 111 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 р. №690, а саме у місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду надавати виконавцю оновлену заяву з відповідними підтвердженими документами в електронній або паперовій формі з 05.09.2024 р. та по теперішній час нарахування за послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення відновлені та здійснюються за нормою споживання на 2-х осіб. Судом встановлено, що [PERSON] плату за надані Водоканалом послуги здійснювала не в повному обсязі, та внаслідок чого, утворилась заборгованість у розмірі 13 831,15 грн. за період з 01.05.2022 року по 30.06.2025 року, що підтверджується обґрунтованим розрахунком суми боргу. У відповідності до ст. ст. 67, 68, 162 Житлового кодексу України, ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. №2189-VIII, п.п. 32, 47 Правил, на споживача комунальних послуг покладено обов`язок щомісячної їх оплати. Однак, в порушення наведених норм права, відповідач не сплачує у добровільному порядку заборгованість за надані послуги. Судом встановлено, що філія «Інфоксводоканал» товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» надавала відповідачу як споживачу, за адресою проживання послуги з водопостачання та водовідведення, а відповідач такі послуги приймав, від їх отримання не відмовлявся. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно\~ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи наведене та

Outcome: approved