Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

У поданій в системі «Електронний суд» заяві представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованість за кредитним договором №4073154 від 21 жовтня 2023 року в розмірі 130612 грн. 94 коп. та судові витрати в справі, обґрунтовуючи невиконанням відповідачем договірних зобов`язань. У відзиві на позов відповідач просить в задоволені позову відмовити, мотивуючи тим, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження розміру заборгованості за кредитом, оскільки ним в січні 2024 року достроково повернуто кредит ТОВ «Лінеура Україна» по тілу, сплативши 23080 грн., які безпідставно були зараховані на погашення відсотків, а не тіла кредиту. Тому зобов`язання за кредитним договором припинилися, а нараховані позивачем відсотки значно перевищують розмір одержаного кредиту та на відповідають вимогам Закону України «Про споживче кредитування». У відповіді на відзив позивач з доводами відповідача не погодився, мотивуючи тим, що при вирішенні спору спростовувати доводи позову покладається на відповідача, який наданий суду розрахунок заборгованості не спростував та не врахував, що кредитний договір укладений до внесених змін до ст.8 Закону України «Про споживче кредитування». Кредитним договором визначено черговість зарахування платежів та доказів про дострокове погашення кредиту відповідач не надав. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи в зв`язку з неможливістю прибуття з поважних причин не надходило. Згідно поданого представником позивача клопотання позовні вимоги підтримує повністю та просить розглянути справу без його участі. Представник відповідача в судовому засіданні просить в задоволені позову відмовити з наведених у відзиві підстав. Заслухавши учасників, показання свідків, з`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст. 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини 1 ст.3 ЦК України). Положеннями ст.207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За правилами статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Установлено, що 21 жовтня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір №4073154 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписаний\~електронним підписом\~позичальника шляхом\~використання одноразового\~ідентифікатора відповідно до вимог Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» з урахуванням передбачених Законом України «Про електронну комерція» особливостей, за яким останній отримав кредит в сумі 15000 грн. строком на 360 днів зі сплатою процентів за користування кредитом з розрахунку 2% в день в межах всього строку кредитування (стандартна процентна ставка) та зниженої процентної ставки, що становить 1,6% в день за визначених договором умовах. 22 жовтня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено додатковий договір до договору №4073154 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписаний\~електронним підписом\~позичальника шляхом\~використання одноразового\~ідентифікатора відповідно до вимог Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» з урахуванням передбачених Законом України «Про електронну комерція» особливостей, за яким останній додатково отримав кредитні кошти в сумі 4000 грн., а в п.1.2 договору внесені зміни щодо загального розміру кредиту в сумі 19000 грн.. визначено орієнтовну загальну вартість кредиту за стандартною ставкою 155640 грн. та з урахуванням застосування зниженої ставки 153392 грн. Кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , що підтверджується наданою АТ КБ «ПриватБанк» випискою по вказаному рахунку, що належить відповідачу та не заперечується обставини отримання кредиту його представником. Відповідно до укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові\~операції» договору факторингу №26/07/2024 від 26 липня 2024 року, ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «Українські фінансові\~операції» за плату належні йому права вимоги, зокрема, за кредитним договором №4073154 від 21 жовтня 2023 року, що підтверджується витягом до реєстру боржників до договору факторингу та свідчить про заміну кредитора у спірних правовідносинах. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до ст.530 ЦК України воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно умов кредитного договору (п.4.1) та додатків до нього, паспорту споживчого кредиту порядок повернення кредиту визначено шляхом сплати кожні 30 днів періодичних платежів перший в сумі 8992 грн. зі сплати процентів та 10 платежів по 11400 грн. зі сплати процентів, останній 12 платіж в сумі 30400 грн., який включає проценти в сумі 11400 грн. та кредит в сумі 19000 грн. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом строк. Відповідно до ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. При цьому споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 частини 1 статті 1 цього Закону). Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до рішення Конституційного\~Суду України\~від 10\~листопада 2011\~року №15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини 8 статті 18, частини 3 статті 22\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини 4 статті 42\~Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг), дія цього Закону поширюється і на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем за договором про надання споживчого кредиту), що виникають як під час укладення так і виконання такого договору. Згідно зі статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Відповідно до частини 1 статті 19\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит. Відповідно до частини 1 статті 534\~ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Відповідач передбачені кредитним договором обов`язкові платежі по поверненню суми кредиту та відсотків за його користування у встановлені строки (кожні 30 днів згідно графіку платежів) не сплачував, чим порушив умови договору, а сплачені позичальником кошти в сумі 23080 грн. зараховані відповідно до умов договору на погашення відсотків за користування кредитом. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що загальна заборгованість за кредитом становить в розмірі 130612,94 грн. та складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в сумі 18989,99 грн., простроченої заборгованість за процентами в сумі 80859,17 грн. станом на 26.07.2024 року, та нарахованих відсотків в сумі 30763,78 грн. в межах строку кредитування станом по 15 жовтня 2024 року. Отже, розрахунок заборгованості, проведений позивачем, слід визнати правильним та таким, що відповідає умовам кредитного договору та фактично сплаченим відповідачем коштам. А посилання відповідача на порушення черговості зарахування коштів на погашення простроченого тіла кредиту та процентів суд до уваги не приймає, оскільки строк кредитування між сторонами встановлено в 360 календарних днів та черговість погашення процентів визначена договором, відтак погашення боргу в порядку статті 534\~ЦК України є законним та обґрунтованим. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 викладено, що якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. У пункті 8.38 зазначеної постанови з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що виходячи з принципі розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу так і процентів річних як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання. Однак наявність таких обставин у справі, що розглядається, відповідач не довів та зміни до ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» щодо максимального розміру денної процентної ставки внесені після укладення кредитного договору. А відповідно до статей 12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представник надав копію договору, акт про підтвердження факту надання правничої допомоги та детальний опис виконаних робіт, загальний розмір яких складає 10000 грн. Оцінюючи зміст обсягу фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількості витраченого часу, розміру гонорару, співмірності послуг категорії складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, неминучості витрат, значенню справи, суд погоджується з доводами представника відповідача, що гонорар є завищеним, оскільки має відповідати критерію «розумної необхідності» таких витрат. А тому, суд вважає співмірним стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн., які відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, та понесені ним судові витрати в сумі 2422 грн. 40 коп. На підставі\~наведеного та\~

Outcome: approved