Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить збільшити розмір аліментів на утримання дітей та стягувати з нього на її корить аліменти в розмірі 10000 гривень на двох дітей щомісячно та до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які підлягають щорічно індексації відповідно до вимог закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дітей; припинити стягнення аліментів, за рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області у справі №147/1133/22 від 19.01.2023 починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили; стягнути судові витрати з відповідача на користь позивача. Позовні вимоги мотивує тим, що 02 травня 2010 року сторони уклали між собою шлюб під час якого в них народилися діти: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з часом не склалося, шлюб за рішенням суду було розірвано. Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 19 січня 2023 року постановлено стягувати із відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 4000 грн щомісячно на двох дітей. Вказане рішення подано до виконання, і перебуває на виконанні в Тростянецько-Ладижинському ВДВС у Гайсинському районі Вінницької області ЦМУ МЮ (м. Київ), виконавче провадження за №71506202. Аліменти які сплачуються за вказаним судовим рішенням, не забезпечують в повному обсязі матеріальні інтереси дітей. Відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець, здійснює господарську діяльність, має власні аптеки, автомагазин, та має змогу сплачувати аліменти в більшому розмірі. Після ухвалення вказаного судового рішення, матеріальне становище відповідача покращилось, у власності якого перебуває два автомобіля ВМW Х5 2015 року випуску та ВМW530D 2003 року випуску. Має в користуванні житловий будинок, в якому і проживає по даний час, має у власності земельну ділянку. Має у власності аптеки, в яких працюють працівники, яким оплачує заробітну плату, орендує приміщення для розташування аптек та автомагазину. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач вважає, що з відповідача необхідно щомісячно стягувати на користь позивачки для утримання двох неповнолітніх дітей аліменти в твердій грошовій сумі 10000 грн, яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи із дня набрання судовим рішенням законної сили. Розмір аліментів в твердій грошовій сумі 4000 грн на двох дітей позивачу не вистачає в повному обсязі, зважаючи на вартість продуктів харчування, інших речей першої необхідності, одягу тощо. Відповідач подав відзив на позов в порядку ст. 178 ЦПК України, в якому визнає позов частково, а саме в розмірі 6500 грн на двох дітей в задоволенні решти позовним вимог просить відмовити, а також просить стягнути з позивача понесені витрати за надання правничої допомоги в розмірі 10000 грн. В обґрунтування відзиву зазначив, що відповідно до довідки Тростянецько-Ладижинського ВДВС у Гайсинському районі Вінницької області ЦМУ МЮ (м. Київ) від 15.07.2025 №17279 станом на 01.07.2025 заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Відповідач заперечує обставини наведені у позовній заяві, а саме про те, що у відповідача покращилось матеріальне становище, адже автомобіль ВМW530D 2003 року випуску, житловий будинок, в якому відповідач проживає на даний час, земельна ділянка є предметом розгляду по цивільній справі №147/1209/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання договорів дарування житлового будинку з господарськими спорудами, земельної ділянки недійсними через фіктивність, поділ майна подружжя та стягнення грошової компенсації за відчужений транспортний засіб та за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Оскільки зазначене майно було придбане задовго до ухвалення 19.01.2023 Рішення Тростянецького районного суду Вінницької області про стягнення аліментів на утримання дітей, а тому не може підтверджувати покращення матеріального становища відповідача, а скоріше навпаки підтверджує погіршення його матеріального становища, враховуючи судовий спір та позовні вимоги про стягнення половини його вартості на користь позивачки [PERSON] . Також зазначає, що здійснення підприємницької діяльності відповідачем не може бути автоматичною вказівкою на покращення матеріального становища відповідача. Зазначає про наявність заборгованостей по кредитним зобов`язанням на загальну суму 437178,01 грн. Вказаний відповідачем розмір аліментів в сумі 6500 грн, більший за рекомендований розмір (6392 грн) та на думку сторони відповідача буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. 25 липня 2025 року через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, у якій сторона позивача зазначає, що транспортні засоби за відповідачем зареєстровано після розірвання шлюбу між сторонами, що не спростовано відповідачем належними та допустимими доказами. Відповідач здійснює свою підприємницьку діяльність за багатьма КВЕДами, окрім того відповідач не надав інформацію щодо своїх доходів задекларованих в податковому органі, а також витрат на заробітну плату найманим працівникам (в аптеках, магазинах тощо). Зазначає, що відповідач не спростував тих обставин, що транспортні засоби ним було придбано після розірвання шлюбу, і стягнення аліментів, тому ці обставини підтверджують покращення його майнового стану. Також відповідач не спростував тих обставин, що ним орендуються приміщення магазину, аптек у різних населених пунктах Вінницької області, має найманих працівників, яким оплачує регулярно заробітну плату, і відсутня заборгованість по виплаті заробітної плати, що також додатково підтверджує можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі ніж він сплачує позивачу. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 09 липня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено відкрите судове засідання за участю сторін в порядку спрощеного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов. 24 липня 2025 року надійшов відзив на позов в порядку ст. 178 ЦПК України (Т. 1, а.с. 57-81). 25 липня 2025 року надійшла відповідь на відзив (Т. 1, а.с. 82-85). Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 04 вересня 2025 року постановлено задовольнити клопотання представника позивача та витребувано від ПрАТ «ВОПАС 10599» та від ГУ ДПС у Вінницькій області додаткові докази. 22 вересня 2025 року від ГУ ДПС у Вінницькій області надійшли витребувані докази (Т. 1, а.с. 11-112). Також, 22 вересня 2025 року від ПрАТ «Вінницьке обласне підприємство автобусних станцій 10599» надійшли витребувані докази (Т.1, а.с. 120-232). 09 жовтня 2025 року від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про долучення додаткових доказів, а саме висновку експертизи щодо вартості автомобіля ВМW530D 2003 року випуску (Т.2, а.с. 1-40). Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі, оскільки матеріальне становище відповідача покращилось, а витрати на утримання дітей значно збільшились. Також представником позивача заявлено, що протягом п`яти днів ним будуть надані докази на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу. Відповідач та його представник позов визнають частково в розмірі 6500 грн на двох дітей, зазначивши, що стороною позивача не доведено факту поліпшення матеріального становища відповідача, натомість він любить своїх дітей і вважає, що з урахуванням рівного обов`язку обох батьків щодо утримання дітей сума, яку відповідач визнав буде достатньою для їхнього гармонійного розвитку. Додатково зазначили, що сплатою аліментів відповідач не обмежується, і додатково надає їм допомогу, нещодавно надав кошти для того, щоб діти відпочили за кордоном. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем, який розірваний рішенням суду. Від шлюбу народилися діти: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 19 січня 2023 року у справі №147/1133/22 постановлено стягувати із відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 4000 грн щомісячно на двох дітей, на підставі якого винесено виконавчий лист. Факт проживання дітей з позивачкою [PERSON] визнається учасниками\~справи,\~а тому\~не підлягають\~доказуванню відповідно до положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Між сторонами виник спір щодо збільшення витрат на утримання дітей та наявності підстав для збільшення розміру аліментів. Оцінка суду. Суд, дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, надані на обґрунтування позову, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з такого. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3\~ст. 51 Конституції України). Згідно зі ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1 статті 141 СК України\~визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України,\~за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Стаття 184 СК України передбачає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1 ст.192\~СК України та роз`ясненнями, викладеними у п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року,\~розмір аліментів,\~визначений за\~рішенням суду\~або домовленістю\~між батьками,\~може бути\~згодом зменшено\~або збільшено\~за рішенням\~суду за\~позовом платника\~або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо\~обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). У справі ЄСПЛ «М. С. проти України» у рішенні від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, та у рішенні «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§76). На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків. У §54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага й, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Отже, положення про право батьків і дітей бути поряд один з одним не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, при розгляді справи суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини. На думку суду, при вирішенні спорів, що стосуються дітей (в тому числі справи щодо стягнення аліментів) суд зобов`язаний керуватися найкращими інтересами дитини, оскільки, така категорія спорів є особливою через те, що дитина це не завжди захищений учасник суспільних відносин, а тому, визначаючи розмір аліментів, суд повинен брати до уваги найкращі інтереси дитини. При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню наступні базові елементи: (а) погляди дитини, (б) індивідуальність дитини, (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин, (г) піклування, захист і безпека дитини, (ґ) вразливе положення, (д) право дитини на здоров`я, (е) право дитини на освіту (висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі №654/4307/19). Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що діти проживають з нею. Розмір утримання, яких потребує збільшенню: діти зростають, суми аліментів, які сплачує відповідач на даний час не вистачає для того, щоб забезпечити нормальні умови їхнього життя, розвитку та харчування. Водночас, суд часткового погоджується із тим, що заявлений розмір аліментів не відповідає критерію розумності, об`єктивності та справедливості, а також не підтверджений належними та допустимими доказами з огляду на наступне. Суд звертає увагу на те, що звертаючись до суду із позовною заявою про стягнення аліментів, позивачем не надано будь-яких доказів того, що на момент звернення до суду, відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання дітей у заявленому позивачкою розмірі. Витребувані на вимогу сторони позивача документи не дають змоги визначити реальний дохід та витрати [PERSON] , як особи яка займається підприємницькою діяльністю, а тому такі докази на думку суду не свідчить про спроможність відповідача сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі. Державою встановлюється мінімальна та максимальна сума аліментів, перша з яких становить 50% від прожиткового мінімуму, визначеного для дітей відповідної вікової категорії. Відповідно до Державного бюджету на 2025 рік прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає 3196 гривень. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд звертає увагу на наступне. Позивачка просить стягувати з відповідача аліменти, які забезпечать регулярне щомісячне утримання дитини та вказує щомісячну суму аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача, а саме у розмірі 10000 гривень на обох дітей, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Окрім того, суд враховує той факт, що відповідач частково визнав позовні вимоги, а саме в розмірі 6500 грн. На думку суду, часткове визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи часткове визнання позову відповідачем, та ту обставину, що, станом на день розгляду справи, діти сторін проживають разом з позивачкою, остання несе витрати по утриманню дітей, забезпечує їхнє лікуванням в разі потреби, займається вихованням, що потребує не тільки матеріальних витрат, а й значних моральних зусиль, беззаперечне право неповнолітніх дітей на утримання обома батьками, виходячи з найкращих інтересів дітей,

Outcome: partial