Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги в розмірі 13\~221,66 грн. В обґрунтування позову зазначає, що комунальним підприємством Теплокомуненерго міста Монастирище (далі - підприємство, позивач або КП Теплокомуненерго м. Монастирище) надаються послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем теплопостачання, абонентське обслуговування багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] , в тому числі і для квартири [ADDRESS] . Власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] . Особовий рахунок на послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем теплопостачання, абонентського обслуговування для квартири [ADDRESS] відкрито на [PERSON] . 19.11.2017 між КП Теплокомуненерго міста Монастирище і [PERSON] було укладено договір про надання послуг з централізованого теплопостачання. Новий договір з відповідачами про надання послуг з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем теплопостачання не укладено. Відсутність договорів не звільняє відповідачів від сплати заборгованості за спожиті послуги. Відповідачі, як споживачі комунальних послуг свій обов`язок із оплати спожитих послуг по вказаному приміщенню не виконують. Відповідно до законодавства у сфері житлово-комунальних послуг, підприємство надає споживачу вчасно та відповідної якості послуги з постачання теплової енергії із здійсненням обслуговування і поточного ремонту внутрішньобудинкової системи теплопостачання, абонентського обслуговування, а споживач, у свою чергу, не проводить оплату за фактично надані послуги відповідно до встановлених тарифів. Відповідачі, згідно норм діючого законодавства, мають обов`язок перед позивачем з оплати послуг з постачання теплової енергії із здійсненням обслуговування і поточного ремонту внутрішньобудинкової системи теплопостачання, абонентського обслуговування. Підприємство забезпечує споживачів послугами якісно та безперебійно, однак вартість спожитих послуг відповідачі належним чином не оплачують. Оплату спожитих житлово-комунальних послуг в обумовлений законом термін не проводять, порушуючи норми п. 5 ч. другої статті 7, ч. 1 ст. 9 Закону України Про житлово-комунальні послуги № 2189-VIII, ч. 35-38 Правил надання послуг з постачання теплової енергії затверджених постановою КМУ № 830, абз. 6 ст. 19 Закону України Про теплопостачання № 263З-IV. Станом на 01.08.2025 споживачі заборгували підприємству за спожиті послуги 12\~554 грн 55 коп. Борг утворився за період з 01.12.2022 по 31.03.2024, включно. Споживач знає про наявний борг. Спору відносно суми боргу немає. 17.04.2025 відповідачам було направлено досудове попередження з вимогою оплатити наявний борг. В добровільному порядку борг не сплачено. Споживачі безпідставно ухиляється оплатити його. Просить стягнути з [PERSON] в розмірі 9\~916,25 коп, з [PERSON] в розмірі 3\~305,41 грн на користь комунального підприємства Теплокомуненерго міста Монастирище боргу за спожиті житлові комунальні послуги та стягнути судовий збір з відповідачів в розмірі 2\~272 грн та 757,00 грн, відповідно. Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 26.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням справи до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 28.10.2025 вирішено проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. В судове засідання представник позивача КП «Теплокомуненерго» м. Монастирище не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. На адресу суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] повторно не з`явились. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені за зареєстрованим місцем проживання; жодних заяв чи клопотань не подавали, правом на надання відзиву на позов не скористались. Передбачених ч. 2\~ст. 223 ЦПК України\~підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. 280 - 283 ЦПК України. Оскільки, відповідно до вимог\~ст. 279 ЦПК України, справа розглядається без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.\~12,\~13 ЦПК України\~суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перевіривши викладені у заяві по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 1\~ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~(із змінами) № 2189-VIII від 09.11.2017 (далі Закон № 2189 від 09.11.2017) передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно з п. 6 ч. 1 ст.\~1, п. 2 ч. 2 ст.\~Закону № 2189 від 09.11.2017, обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг одночасно покладено як на споживача (відповідача), так і на виконавця (позивача). Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~1\~Закону №\~2189\~від 09.11.2017 індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; Колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги. Таким чином, споживачем житлово - комунальних послуг в розумінні Закону № 2189 від 09.11.2017 є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 399422376 від 16.10.2024, [PERSON] є власником частини квартири [ADDRESS] (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.08.2015 [PERSON] є власником частини квартири [ADDRESS] (а.с. 8). Відповідно до рішення Монастирищенської міської ради № 17-45/VIII від 21.12.2023 «Про зміну назв вулиць і провулків, демонтажу (часткового демонтажу) елементів символіки з пам`ятників, пам`ятних знаків та інших об`єктів топоніміки Монастирищенської міської територіальної громади», зокрема, змінено назву вулиці із Суворова на Сагайдачного (а.с. 10, 11). Згідно з свідоцтвом про право власності на житло від 24.10.1994 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 8 зворотна сторона). Відповідно до договору дарування частки квартири від 17.09.2015, [PERSON] подарувала своєму синові [PERSON] належну їй на праві власності частини квартири [ADDRESS] (а.с. 9). Тобто, відповідачі [PERSON] в розмірі 75%, а [PERSON] в розмірі 25% є власниками квартири [ADDRESS] . Відповідно до відповіді на запит з Єдиного державного демографічного реєстру № 1671579 від 15.08.2025, [PERSON] зареєстрований у квартирі [ADDRESS] (а.с. 54). Стаття 156\~Житлового кодексу УРСР, встановлює права і обов`язки членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) та передбачає, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку(квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території та проведенню ремонту. Згідно з ст. 162 ЖК України у будинках (квартирах), що належить громадянинові плата за користування житловим приміщенням встановлюється угодою сторін, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Оскільки, [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири в певних частинах, а тому відповідно до ст. 156, 162 ЖК України зобов`язані брати участь у витратах по утриманню квартири, відповідно до розміру своїх часток та відповідно до Закону № 2189 від 09.11.2017 є споживачами житлово-комунальних послуг. Відповідно до\~ст. 13 Закону № 2189 від 09.11.2017\~договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Виконавець комунальної послуги, який займає монопольне становище на ринку, за наявності у нього технічних можливостей надання комунальної послуги не вправі відмовити в укладенні відповідного договору споживачеві чи іншій особі, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, якщо інше не передбачено законом. Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. 03.11.2017 між КП «Теплокомуненеорго» м. Монастирище та [PERSON] був укладений договір про надання послуг з централізованого опалення № 38114Т на квартиру [ADDRESS] (а.с. 13 - 14). Відповідно до змісту позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача заборгованість з 01.12.2022 до 31.03.2025. Договору з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії (із здійсненням обслуговування і поточному ремонту внутрішньобудинкової системи теплопостачання) у період часу з 01.12.2022 до 31.03.2025 матеріали справи не містять. Проте,\~відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~9\~Закону №\~2189\~від 09.11.2017\~споживач здійснює\~оплату за\~спожиті житлово\~ комунальні\~послуги щомісяця,\~якщо інший\~порядок та\~строки не\~визначені відповідним\~договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Таким чином, за період з 01.12.2022 до 31.03.2025 споживачі [PERSON] та [PERSON] не звільняється від оплати отриманих ними житлово-комунальних послуг. Згідно з\~ч.\~1\~ст. 901 ЦК України\~передбачено, що \~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 2 ст. 901 ЦК України положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно з довідкою № 485, виданою 31.07.2024 виконавчим комітетом Монастирищенської міської ради, послуги з постачання теплової енергії, абонентського та технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання для усіх споживачів міста Монастирище та села Нове Місто упродовж періоду з червня 2021 по червень 2024 років, включно, надавалися комунальним підприємством «Теплокомуненерго» міста Монастирище безперебійно та якісно (а.с. 16). Відповідно до довідки № 202, виданою 07.04.2025 виконавчим комітетом Монастирищенської міської ради, послуги з постачання теплової енергії, абонентського та технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання для усіх споживачів міста Монастирище та села Нове Місто упродовж періоду з липня 2024 по березень 2025 років, включно, надавалися комунальним підприємством «Теплокомуненерго» міста Монастирище безперебійно та якісно (а.с. 16 зворотна сторона). Згідно з рішенням Монастирищенської міської ради № 154 від 28.09.2022 «Про початок опалювального сезону 2022 - 2023 років» розпочато опалювальний сезон 2022 - 2023 років житлових і адміністративних будинків, дитячих навчальних закладів та інших установ при умові зниження середньодобової температури зовнішнього повітря до +8 С і нижче протягом трьох діб та з урахуванням правового режиму воєнного стану (а.с. 26 зворотна сторона). Відповідно до рішення Монастирищенської міської ради № 209 від 04.10.2023 «Про початок опалювального сезону 2023 - 2024 років» розпочато опалювальний сезон 2023 - 2024 років житлових і адміністративних будинків, дитячих навчальних закладів та інших установ при умові зниження середньодобової температури зовнішнього повітря до +8 С і нижче протягом трьох діб та з урахуванням правового режиму воєнного стану (а.с. 26). Згідно з рішенням Монастирищенської міської ради № 249 від 25.09.2024 «Про початок опалювального сезону 2024 - 2025 років» розпочато опалювальний сезон 2024 - 2025 років житлових і адміністративних будинків, дитячих навчальних закладів та інших установ при умові зниження середньодобової температури зовнішнього повітря до +8 С і нижче протягом трьох діб та з урахуванням правового режиму воєнного стану (а.с. 27). Відповідно до ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання»\~№ 2633-IV від 02.06.2005 (із змінами) (далі Закон № 2633-IV від 02.06.2005) споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості в судовому порядку. Згідно з ст.7 Закону № 2189 від 09.11.2017, ст. 67, 68 Житлового кодексу України передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а також встановлено обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 5 ст.\~13\~Закону\~№\~2189\~від\~09.11.2017 відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Виходячи з аналізу вищезазначених норм Закону споживачі зобов`язанні оплатити житлово-комунальні послуги якщо вони фактично користувались ними як на виконання умов договору так і отриманих споживачем до укладення відповідного договору. Так, судом встановлено, що між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON] не укладено договір з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії (із здійсненням обслуговування і поточному ремонту внутрішньобудинкової системи теплопостачання), разом з тим, споживач у період часу із 01.12.2022 до 31.12.2025 фактично користувалася житлово - комунальними послугами з постачання теплової енергії та обслуговуванням внутрішньобудинкових систем теплопостачання, що підтверджується довідками №\~485 та № 202,\~виданих 31.07.2024 та 07.04.2025 виконавчим комітетом\~ Монастирищенської\~міської ради про надання за адресою споживача комунальним підприємством «Теплокомуненерго» міста Монастирище безперебійно та якісно послуг з централізованого постачання теплової енергії. А тому споживач зобов`язаний оплачувати житлово -комунальні послуги, отримані ним до укладення відповідного договору та у період дії договору, якими він фактично користувався. Позиція суду повністю узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду у справі № 712/8916/17 від 07.07.2020.\~ Рішеннями виконавчого комітету Монастирищенської міської ради № 127 від 31.08.2020, № 155 від 28.09.2022, № 183 від 31.08.2023, № 247 від 24.10.2023, № 247 від 25.09.2024, № 408 від 23.12.2024 та № 28 від 25.02.2025 було встановлено тарифи для потреб населення на теплову енергію, на послугу з централізованого опалення тощо та було проведено їх коригування (а.с. 28 - 41). Так, судом встановлено, що позивач в повному обсязі виконав свої зобов`язання по наданню послуг. Доказів протилежного, зокрема, ненадання відповідачам [PERSON] та [PERSON] послуг, надання неякісних послуг тощо, судом не встановлено. Однак, відповідачі належним чином зобов`язання по оплаті послуг з теплопостачання не виконують, внаслідок чого утворилася заборгованість за отримані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення і технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.12.2022 до 31.03.2025 в розмірі 12\~554,55 грн, що підтверджується випискою заборгованості [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] , яка надана позивачем та приймається судом до уваги, як належний та допустимий доказ, при цьому, відповідачем зазначений розрахунок заборгованості не оспорений, не спростований, контррозрахунок заборгованості суду не надано. Крім цього, відповідачами частково проводилась оплата (а.с. 15).\~ Позивач 17.04.2025 надіслав відповідачеві досудове попередження з вимогою оплати заборгованість за надані послуги станом на 01.04.2025 ( а.с. 12). Відповідно до\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов про стягнення з відповідача [PERSON] 9\~415,92 грн , з відповідача [PERSON] в розмірі 3\~138,64 грн, а в загальному розмірі 12\~554,55 грн на користь позивача боргу за спожиті житлово комунальні послуги, із врахуванням розміру часток відповідачів, підлягає до задоволення повністю. Позивач, пред`являючи вимоги про стягнення основної суми боргу, просив у тому числі, стягнути інфляційні втрати в розмірі 110,52 грн та три проценти річних від простроченої суми 556,59 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №\~2189\~від\~09.11.2017 у\~разі несвоєчасного\~здійснення платежів\~за житлово-комунальні\~послуги споживач\~зобов`язаний сплатити\~ пеню в\~розмірі,\~встановленому в\~договорі,\~але не\~вище 0,01\~відсотка суми\~боргу за\~кожен день\~прострочення.\~Загальний розмір\~сплаченої\~ пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Згідно з ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Закріплена у ч.1 ст. 26 Закону № 2189 від 09.11.2017\~правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та 3 % річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові. Згідно з розрахунком суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних за весь час прострочення платежу по [PERSON] та [PERSON] ( [ADDRESS] ), який наданий позивачем (а.с. 15), станом на 01.08.2025 відповідачі мають заборгованість по оплаті наданих послуг: сума основного боргу - 12\~554,55 грн, інфляційні за час прострочення зобов`язання 110,54 грн, 3% річних від простроченої суми 556,59 грн, які нараховані на основну суму боргу. Разом з тим, указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та триває по цей час. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 05.03.2022\~№ 206\~«Деякі питання\~оплати житлово-комунальних\~послуг в\~період воєнного\~стану» було визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування 06.03.2022 року і застосовується з 24.02.2022. Постанова в такій редакції, яка встановлювала мораторій на стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних була чинною до 01.01.2024, тобто з 24.02.2022 до 01.01.2024 заборонено нарахування компенсаційних нарахувань на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Разом з тим вимоги позивача про стягнення з відповідачів 3-х відсотків річних та інфляційних втрат нараховані з серпня місяця 2023 року до червня місяця 2025 року включно. Таким чином, нарахування інфляційних втрат та процентів річних з серпня місяця 2023 року до грудня місяця 2023 року є незаконним та задоволенню не підлягає, враховуючи законодавчі обмеження, а тому позов в цій частині підлягає до часткового задоволення за період з грудня місяця 2024 року до червня місця 2025 року включно та становить три відсотки річних в сумі 314,49 грн, інфляційні втрати в сумі 84,21 грн. Відтак,\~суд дійшов\~висновку,\~що позовні\~вимоги в\~частині стягнення\~компенсаційних санкцій підлягають до\~задоволення частково: інфляційних втрат\~у розмірі 84,21 грн, 3-х % річних від простроченої суми в розмірі 314,49 грн. Отже, позов підлягає до задоволення в частині стягнення основної суми боргу в розмірі 12\~554,55 грн, інфляційних втрат\~розмірі 84,21 грн, 3% річних від простроченої суми в розмірі 314,49 грн, а всього в сумі 12\~953,25 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Так, позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір за подачу позову в сумі 3\~028,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~Враховуючи,\~що обґрунтованими\~є вимоги\~позивача про\~стягнення з\~відповідачів кредитної\~заборгованості у\~сумі 12\~953,25 грн\~(тобто\~97,97 % від заявленої вимоги), то розмір судового збору,\~який підлягає\~стягненню з\~відповідачів\~становить 2\~966,53 грн, а судовий збір у сумі 61,47 грн суд покладає на позивача, що пропорційно становить [PERSON] в сумі 741,63 грн, [PERSON] в сумі 2\~224,90 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial