Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

24.10.2024\~позивач звернулася\~до суду\~з позовом\~до відповідача,\~у якому\~просила розірвати договір оренди земельної ділянки б/н від 19.05.2015, на земельну ділянку площею 2.9926 га, кадастровий номер 6325456700:02:000:1258, укладений між сторонами, та стягнути судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами 19.05.2015 укладено договір оренди земельної ділянки, зареєстрованого Чугуївським МРУЮ (номер запису 9723799 від 19.05.2015), умови якого систематично та грубо порушуються відповідачем. Так позивачем в оренду відповідачу згідно вказаного договору передано земельну ділянку площею 2.9926 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, кадастровий №6325456700:02:000:1258, яка належить позивачу на праві власності. Відповідно до Договору, Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку кадастровий номер 6325456700:02:000:1258 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; нормативно грошова оцінка Земельної ділянки становить 115858,21грн., з урахуванням коефіцієнтів індексації; договір укладено на 25 років, після підписання Сторонами та його державної реєстрації; орендна плата встановлюється в грошовій формі у розмірі 4634,33грн. та нараховується за рік користування; орендна плата виплачується в грошовій формі; за бажанням орендодавця орендна плата може виплачуватися в натуральній або відробітковій формах; обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється щорічно з урахуванням індексу інфляції за попередній рік за даним Держкомстату; плата нараховується з 01 січня по 31 грудня щорічно за звітній період; про точний час та місце видачі орендної плати Орендар повідомляє шляхом розміщення відповідного повідомлення на дошках об 'яв зазначених в п. 10 даного Договору; у разі невнесення з вини Орендаря орендної плати у строки, визначені цим договором, Орендар за вимогою Орендодавця сплачує останньому пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла на момент прострочення, від несплаченої суми за кожний день прострочення (стягнення цих сум та примусове розірвання договору оренди земельної ділянки може бути здійснено Орендодавцем шляхом звернення до суду. Орендна плата за земельну ділянку за наступні періоди до вступу судового рішення в законну силу і передачі земельної ділянки Орендодавцю, виплачується на загальних підставах з урахуванням положень цього пункту); дія Договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом; розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається лише після закінчення сільськогосподарського року та збору Орендарем врожаю, за умови попередження іншої Сторони за тридцять діб до такого розірвання Договору. В той же час, Відповідач не повідомляв Позивача шляхом розміщення відповідного повідомлення на дошках об`яв зазначених в п. 10 Договору, не надсилав рекомендованого листа на адресу Позивача або будь-яким іншим способом не повідомляв про поточний час та місце видачі орендної плати за 2022 та 2023 роки. Позивачем на адресу ТОВ «ТПК «Агроальянс» було надіслано листа з вимогою виплатити заборгованість та повідомила про намір достроково розірвати договір оренди землі в односторонньому порядку. Відповідач не сплатив Позивачу орендну плату, згідно умов Договору, за 2022 та 2023 роки, що є грубим порушенням умов Договору. Заборгованість по орендній платі становить: за 2022 рік - 11204,56 грн„ за 2023 рік - 14184,98 грн., а всього 25 389,54 грн. Враховуючи викладене не сплата відповідачем орендної плати за 2022-23 рр. є істотним порушенням умов договору, а отже наявні юридичні підстави для розірвання спірного договору. 04.12.2024 від представника відповідача директора Рубан А.О. надійшли письмові пояснення, в яких він зазначив, що з 24.02.2022 в Україні введено режим воєнного стану. Територія, на якій розташована в т.ч. земельна ділянка №6325456700:02:000:1258, з 24.02.2022 по 11.09.2022 перебувала в окупації, переважна більшість земельних ділянок в межах Чкаловської ОТГ були заміновані окупаційними військами рф та наразі є непридатними для сільськогосподарської діяльності, тому вказані обставини були непереборною силою, яка заважала відповідачу використовувати вказану земельну ділянку за цільовим призначенням. Враховуючи, несплата орендної плати за 2 роки обумовлена рядом істотних обставин, істотного порушення умов договору зі сторони відповідача немає. 11.03.2025 від представника відповідача адвоката Юрченка В.В. надійшла заява, в якій він зазначив, що проти задоволення позову відповідач заперечує, позивач відмовляється отримувати орендну плату. Представник позивача адвокат Чічерова І.В. 12.05.2025 через систему «Електронний суд» надала заперечення (на відповідь на відзив), в яких зазначила, що з дати постановлення ухвали про відкриття провадження у справі від 30.10.2024 до подання Відповідачем через свого представника відзиву пройшло більше 4 місяців. Отже, Відповідачем, його представником порушено встановлені в ухвалі про відкриття провадження у справі від 30.10.2024 строки для подання відзиву на позов, та не зазначено будь-яких поважних причин пропуску Відповідачем строків для подання свого відзиву. Позивач вважає, що такі дії Відповідача (його представника), а саме: порушення ними встановлених в ухвалі про відкриття провадження у справі від 30.10.2024 строків для подання відзиву на позов; надсилання лише до суду відзиву через чотири місяці після відкриття провадження у цій справі, призводять до порушення одного з основних принципів у цивільному процесі - принципу розумності строків. Крім того Пунктом 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути. За змістом абзацу 1 ст. 617 ЦК України та ст. 14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні і невідворотні обставини за даних умов здійснення господарської діяльності, що об`єктивно унеможливлюють виконання особою зобов`язань за умовами договору, обов`язків, передбачених законодавством. Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості. Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п.38 постанови Верховного Суду від 21 липня 2021 у справі №912/3323/20), а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним. Частина друга статті 14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні" містить невичерпний перелік обставин, що можуть бути визнані форс-мажором (обставинами непереборної сили). Верховний Суд неодноразово зазначав, що одне лише передбачене законом віднесення певних подій до форс-мажорних обставин не свідчить про існування форс-мажору у конкретних правовідносинах сторін, де така обставина може стати форс-мажорною лише у випадку, якщо особа доведе, що конкретний обмежувальний захід, запроваджений в рамках надзвичайного стану, надзвичайної ситуації тощо, унеможливлює виконання конкретного договору (постанова Верховного Суду від 21 липня 2021 у справі №912/3323/20 (п.40), від 03 серпня 2022 у справі №914/374/21 (п.99). Для застосування форс-мажору (обставин непереборної сили) як умови звільнення від відповідальності судам необхідно встановити, які саме зобов`язання за Договором були порушені / невиконані та причину такого невиконання. Водночас, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. При цьому сертифікат ТПП, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами. Таким чином, саме ТОВ «ТПК «АГРОАЛЬЯНС» мало довести або належне виконання ним договору з позивачем в частині виплати останньому орендної плати, або спростувати позовні вимоги належними, допустимими й достатніми доказами, відповідно до ч. 2 ст. 78, ч. ч. 1, 5 ст. 81, ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК, проте всупереч вказаних вимог таких доказів товариство не надало. Представником відповідача у наданих запереченнях, не зазначений конкретний механізм (спосіб) впливу введеного у країні воєнного стану на виробничо-господарську діяльність ТОВ «ТПК «АГРОАЛЬЯНС ЛТД», утворення наслідку цього форс-мажору у виді часткової або повної неможливості внесення орендної плати за договорами оренди земельних ділянок за 2022 рік. Представником відповідача не надано інших доказів неможливості вчасного розрахунку орендаря з орендодавцем, або доказів, які б підтвердили факт настання для ТОВ «ТПК «АГРОАЛЬЯНС ЛТД» форс-мажорних обставин, що потягли за собою неможливість виконання ним зобов`язань за договором з відповідачем та звільнили б підприємство від відповідальності за невиконання зобов`язання у 2022 році за укладеним з позивачем договором оренди землі. З приводу не сплати орендної плати у 2023 році представник відповідача вказав наступне: «Орендна плата не отримана Позивачем з її вини, а вищевикладені факти свідчать про те, що вона умисно ухиляється від її отримання.» Стосовно заперечень представника відповідача в цій частині зазначено наступне. В Договорі зазначено, що орендна плата за кожний поточний рік оренди землі за цим договором виплачується в строк не пізніше 31 грудня цього поточного року. Отже, Відповідач повинен був сплатити оренду плату в такі строки: за 2022 рік не пізніше 31 грудня 2022 року; за 2023 рік - не пізніше 31 грудня 2023 року, за 2024 рік не пізніше 31 грудня 2024 року. Крім того, позивач на адресу ТОВ «ТПК «Агроальянс» надсилала листа з вимогою виплатити заборгованість та повідомляла про намір достроково розірвати договір оренди землі в односторонньому порядку, але Відповідач не відповів на даний лист. Тому прострочення виплати орендної плати відбулось з вини Відповідача. Щодо посилання Відповідача на повну виплату Позивачу орендної плати за 2023-2024 рр. відповідачем додано докази виплати орендної плати, а саме нарахування паїв № 0000-0000023, де зазначено, що 10.04.2025 позивачу було нараховано орендну плату в розмірі за 2023 рік - 4909,24 грн, за 2024 рік - 4909,24 грн, всього 9818,48 грн. (з врахуванням індексації). В пункті Згідно з п. 9 розділу «Орендна плата» Договору, орендна плата встановлюється в грошовій формі у розмірі 4634,33грн. та нараховується з 01.01.2015 року за рік користування. Згідно п. 11 розділу «Орендна плата» Договору, обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється щорічно з урахуванням індексу інфляції за попередній рік за даним Держкомстату. Відповідачем в порушення умов договору не було враховано індекси інфляції починаючи з 2015 року, в зв`язку з чим Позивачу було виплачено не в повному обсязі орендну плату за 2023-2024рр. (розрахунок розміру орендної плати з урахуванням індексу інфляції за попередні роки: 2015 - індекс інфляцій -143,3, розмір орендної плати 4634,33; 2016 - індекс інфляцій -112,4, розмір орендної плати 4634,33 * 1,433 = 6640,99; 2017 - індекс інфляцій -113,7, розмір орендної плати 6640,99 * 1,124 = 7464,48; 2018 - індекс інфляцій - 109,8, розмір орендної плати 7464,48 * 1,137 = 8487,11; 2019 індекс інфляцій - 104,1, розмір орендної плати 8487,11 * 1,098=9318,85; 2020 індекс інфляцій - 105,0, розмір орендної плати 9318,85 * 1,041 = 9700,92; 2021 індекс інфляцій - 110,0, розмір орендної плати 9700,92 * 1,05 = 10185,97; 2022 - індекс інфляцій - 126,6, розмір орендної плати 10185,97 * 1,10 = 11204,56; 2023 індекс інфляцій -105,1, розмір орендної плати 11204,56 * 1,266 = 14184,98; 2024 - індекс інфляцій - 112,0, розмір орендної плати 14184,98 * 1,051 = 14908,41. Отже за 2023 та 2024 роки орендна плата повинна бути в розмірі 29039.39 грн. Відповідач майже в три рази менше виплатив суму орендної плати Позивачу за 2023 та 2024 роки. При цьому суд вважає за доцільне зазначити в цій частині, що відзив на позов, на який посилається представник відповідача у своїх запереченнях, до суду не надходив. 16.07.2025 від представника відповідача через систему «Електронний суд» надійшла заява, в якій зазначено наступне. Розглянувши позовну заяву [PERSON] до ТОВ «ТПК «АГРОАЛЬЯНС ЛТД» про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати, представник вважає, її необґрунтованою, виходячи з наступного. Що стосується виплати орендної плати за 2022 рік, то до спірних правовідносин в частині виплати орендної плати за 2022 рік мають застосовуватись приписи ч.6 ст. 762 ЦК України, якою визначено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. У зв`язку зі здійсненням збройної агресії РФ проти України з 24.02.2022 в України оголошено військовий стан згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022. Постановою Кабінету Міністрів України від 6 грудня 2022 р. № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» встановлено, що перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (далі - перелік), затверджується Міністерством розвитку громад та територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони з урахуванням пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупований територій України від 22.12.2022 року № 309, встановлено, що в період з 24.02.2022 по 11.09.2022 на території Чкаловської селищної Ради велись активні бойові дії та вказані території були окуповані (розділ 1 пункт 9 підпункт 2.9. «Чугуївський район», розділ 2 пункт 9 «Чугуївський район»). Таким чином, факт неможливості використання Орендарем спірної земельної ділянки у вказаний період підтверджено змістом вищевказаного нормативного акту, вказаний доказ є належним та достовірним, та не вимагає будь-яких додаткових доказів, в тому числі і факту настання форс-мажорних обставин, так як поняття «обставини, за які орендар не відповідає» є окремою підставою для звільнення орендаря від виконання зобов`язань зі сплати орендної плати, а наявність форс мажорних обставин звільняє боржника від відповідальності за порушення зобов`язань . Підставою для звільнення від сплати орендної плати за 2022 рік є положення ч. 6 ст. 752 ЦК України, неможливість використання земельної ділянки підтверджується фактом окупації території, т.я. в статті 617 ЦК України йдеться про звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язань , а не від їх виконання, - за умови наявності форс-мажорних обставин (якими є в тому числі військові дії). Поняття «виконання зобов`язання» та «відповідальність за невиконання зобов`язань» є різними юридичними поняттями за своїм змістом і регулюються окремими одна від одної правовими нормами. Враховуючи викладене, твердження Позивача про те, що для звільнення від виконання зобов`язань (тобто сплати орендної плати за 2022 рік) необхідно отримання довідки ТПП про форс-мажорні обставини, протирічить викладеним положенням чинного законодавства. Крім того, при розгляді вказаної справи слід прийняти до уваги і положення ст. 13 ч. 2,3 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що «здійснення господарської діяльності юридичними особами, фізичними особами підприємцями та фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України. Під час режиму тимчасової окупації платіжний режим діє з урахуванням того, що система електронних платежів Національного банку України та внутрішньодержавні платіжні системи, платіжними організаціями яких є резиденти України, не застосовуються на тимчасово окупованій території» Враховуючи вищевикладені приписи чинного законодавства, а також те, що здійснення Відповідачем господарської діяльності вирощування сільськогосподарської продукції) пов`язано з використанням спірної земельної ділянки, останній не мав права та можливості через обставини, за які Відповідач не відповідає (окупація території місця знаходження предмета оренди) користуватися Предметом оренди в період знаходження земельної ділянки на окупованій території в період 24.02.2022 по 11.09.2022 та проводити розрахунки за спірним договором (перерахування орендної плати на картку, виплата готівкових коштів на окупованій території була неможлива). Щодо невиплати орендної плати за 2023 рік, то п.п. 3 п. 11 Договору оренди передбачено порядок виплати орендної плати: Орендар розміщує інформацію про виплату орендної плати на дошці оголошень Чкаловської селищної Ради. Вказана об`ява була розміщена Орендарем 15 січня 2025 року, однак, Позивач за отриманням орендної плати не з`явилась. Пунктом 11 підпунктом 4 спірного договору передбачено обов`язок Орендодавця з`явитись у повідомлене Орендарем місце та в визначений час, маючи при собі оригінал паспорта та ідентифікаційного коду. Пунктом 11 підпунктом 6 спірного договору передбачено, що у випадку нез`явлення орендодавця за отриманням орендної плати, Орендар надсилає на адресу Орендодавця рекомендоване повідомлення про необхідність отримання орендної плати. З моменту направлення такого повідомлення Орендарем буде вважатись, що прострочення строку випалити орендної плати відбулося з вини Орендодавця. Відповідне повідомлення було надіслано на адресу Позивача 19.03.2025. Позивач з`явилась за отриманням орендної плати 10.04.2025, і в цей день Відповідачем в повному обсязі виплачена Позивачу, а Позивачем отримана заборгованість по орендній платі за 2023-2024 рік. При отриманні орендної плати Позивач повідомила представнику Відповідача про намір продовжувати правовідносини з оренди спірної земельної ділянки, будь-які претензії щодо розміру орендної плати за 2023-2024 роки, а також щодо несплати орендної плати за 2022 рік у неї були відсутні. Посилання представника Позивача на невиплату орендної плати за 2024 рік, як на підставу розірвання договору, не можуть бути прийняті до уваги, враховуючи той факт, що строк виплати орендної плати за 2024 рік настав після відкриття провадження по справі № 636/9263/24, відповідно, вказані факти можуть бути підставою для окремого позову. Таким чином, орендна плата за 2022 рік не виплачена Орендарем (не отримана Орендодавцем) - в силу приписів ч.6 ст.762 ЦК України та Постанови Кабінету Міністрів України від 6 грудня 2022 р. № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», за 2023-2024 роки орендна плата отримана, як наслідок, відсутній такий елемент як «систематичність» невиплати орендної плати, що свідчить про відсутність підстав для дострокового розірвання спірного договору оренди. Також просив суд прийняти до уваги правову позицію Великої Палати Верховного Суду України, викладену в постанові від 20 листопада 2024 року по справі № 918/391/23, в якій Верховний Суд здійснив детальний аналіз правових відноси Орендодавця та Орендаря у випадку порушення останнім зобов`язань зі сплати (недоплати/несвоєчасної сплати) орендних платежів та дійшов до таких висновків: Пункт 81 постанови «Потрібно враховувати, що правова природа відносин оренди землі, яка зазвичай передбачає тривале використання такого об`єкта цивільних прав і сталість таких відносин, відповідає інтересам цивільного обігу загалом. Ба більше, використання земельної ділянки завжди пов`язане з неодмінними витратами орендаря на її утримання відповідно до цільового призначення цієї ділянки.» Пункт 91 постанови «Одним із факторів, що може братися до уваги під час оцінки істотності порушення умов договору як підстави для його розірвання, є те, наскільки зобов`язана сторона, яка порушила договір, реально заінтересована у збереженні договору, а також те, чи не спричинить розірвання договору для неї значної шкоди». Пункт 92 постанови «Розірвання договору як санкція має бути максимально збалансованим і відповідати тяжкості допущеного порушення» Пункт 93 постанови «законодавство в питанні розірвання договору дбає не лише про інтереси управненої сторони, а й про інтереси зобов`язаної сторони, оскільки розірвання договору може завдати значних збитків стороні, яка допустила незначне порушення, тобто законодавець прагне досягти справедливого балансу між інтересами сторін договору». Розірвання договору оренди спричинить значну шкоду Орендарю, враховуючи неможливість використання земельної ділянки в 2022 році, а також той факт, що восени 2024 року земля вже була використана Орендарем за цільовим призначенням (розірвання договору призведе до істотних збитків у діяльності Відповідача). Також просив врахувати добросовісне виконання Орендарем всіх умов договору за період до початку збройної агресії Російської Федерації проти України, а також той факт, що Відповідач продовжує виконувати свої обов`язки за спірним договором. Крім того в позовній заяві по справі № 636/9263/24 була вказана невірна адреса Відповідача смт. Чкаловське, вул. Першотравнева, 7, внаслідок чого Відповідач не отримував по вказаній справі в тому числі і позовну заяву. 04.12.2024 на адресу суду невідомими невстановленими особами від імені ТОВ «ТПВ «АГРОАЛЬЯНС ЛТД» був надісланий ймовірно відзив на позовну заяву по вказаній справі. У Відповідача є обґрунтовані припущення вважати, що позовні вимоги у вказаному відзиві були визнано. ТОВ «ТПК «АГРОАЛЬЯНС ЛТД» вказану заяву до суду не надсилав, за вказаним фактом Чугуївським РУП ГУНП в Харківській області проводиться досудове слідство. Враховуючи викладене, просив не приймати до уваги пояснення, що були викладені у вказаній заяві. За фактом підробки документів Чугуївським РУП ГУНП України в Харківській області проводиться досудове слідство. Вказане призвело до неможливості надати відзив на позовну заяву в строки, визначені для цього судом. Крім того, при вивченні доданих до позовної заяви документів Відповідач звернув увагу на те, що підпис Позивача на позовній заяві суттєво відрізняється від його підпису на договорі оренди та на заяві про дострокове розірвання договору оренди (надіслана на невірну адресу Відповідача), копії доданих до позовної заяви документів зроблені не з їх оригіналів, а з копій, що, ймовірно, враховуючи якість копій, зроблені з документів, що знаходяться у зшитому вигляді в матеріалах певної справи, що дає підставу припустити, що позовна заява по справі подана поза межами волевиявлення на це Позивача. Також Відповідач вважає, що причина неявки Позивача за отриманням орендної плати в період з 15 січня 2025 року по 10 квітня 2025 року впливає на юридичну оцінку істотності порушення Відповідачем зі сплати орендної плати за 2024 рік. 28.07.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшли заперечення проти відзиву, в яких зазначено, що 30.10.2024 ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі №636/9263/24 за позовом [PERSON] до ТОВ «ТПК» АГРОАЛЬЯНС ЛТД» про розірвання договору оренди землі. Згідно з ч. 7 ст. 179 ЦПК відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. Відповідно до ч. 8 ст. 179 ЦПК у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд має право вирішити справу за наявними матеріалами також у разі, якщо відзив подано особою, яка відповідно до ч.6 ст. 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його і не навела поважних причин невиконання такого обов`язку (ч. 9 ст. 179 ЦПК). Згідно ч. 1 ст. 191 ЦПК у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: 1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу, іншим відповідачам, а також третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Частиною 8 статті 83 ЦПК передбачено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених ЦПК (ч.2 ст. 126 ЦПК). Як вже зазначалося вище, ухвалою про відкриття провадження у справі від 30.10.2024 постановлено, зокрема, справу розглядати в порядку скороченого провадження; призначено судове засідання на 16.01.2025 о 13:30 та встановлено Відповідачу 15-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк Відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти задоволення позову. З дати постановлення ухвали про відкриття провадження у справі від 30.10.2024 до подання Відповідачем через свого представника відзиву пройшло більше 4 місяців. Отже, Відповідачем, його представником порушено встановлені в ухвалі про відкриття провадження у справі від 30.10.2024 строки для подання відзиву на позов, та не зазначено будь-яких поважних причин пропуску Відповідачем строків для подання свого відзиву. Позивач вважає, що такі дії Відповідача (його представника), а саме: порушення ними встановлених в ухвалі про відкриття провадження у справі від 30.10.2024 строків для подання відзиву на позов; надсилання лише до суду відзиву через чотири місяці після відкриття провадження у цій справі, призводять до порушення одного з основних принципів у цивільному процесі - принципу розумності строків. Відтак, затягування розгляду цієї справи позбавляє Позивача на своєчасне та ефективне поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. З огляду на вищезазначене, пояснення/відзив та додатки/докази подані Відповідачем разом зі своїми поясненнями/відзивом не можуть бути прийняті судом та повинні бути залишені судом без розгляду, оскільки Відповідач не зазначив будь-яких поважних причин пропуску строків для подання ним свого такого відзиву на позов та не обґрунтував неможливість подання до суду доказів доданих до такого відзиву у встановлений в ухвалі про відкриття провадження від 30.10.2024 строк. Представник Відповідача 11.03.2025 подав заяву про надання доступу до матеріалів справи та перенесення розгляду справи. 19.05.2025 знову представник Відповідача подав заяву про надання доступу до матеріалів справи та перенесення розгляду справи. І лише 17.07.2025 представником Відповідача було подано відзив. Відповідач міг просити суд при поданні вищевказаних заяв надати додатковий строк для подання відзиву та визнати причини пропуску подання відзиву поважними, але Відповідач взагалі не бере до уваги свої обов`язки визначені процесуальним кодексом. Крім того, Представником Відповідача не додано доказів що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Представником Відповідача додано до відзиву копію поштового чеку (дата 13.04.2025), а відзив від 15.07.2025, не додано опис вкладення до поштового відправлення та накладну. Представник Відповідача в своїх заяв посилається на те, що в 2022 році він не міг використовувати земельну ділянку, саме в період з 24.02.2022 по 11.09.2022, посилаючись на те, що земельна ділянка була тимчасово окупована. Але не зазначає, чи міг він нею користуватись після деокупації в період з 12.09.2022 по 31.12.2022, адже в цей період земельну ділянку можна було засіяти озимими культурами. Представником Відповідача не додано доказів що в період з 12.09.2022 по осінь 2024 року земельна ділянка не могла була бути використана за її цільовим призначенням, не зазначено чи була земельна ділянка засмічена вибухонебезпечними предметами, чи проводилось обстеження даної земельної ділянки працівниками ДСНС. Крім того, не надано доказів, що земельна ділянка восени 2024 року дійсно була використана за цільовим призначенням та яким чином. Тобто, виходячи з пояснень Відповідача в 2022 році він не міг використовувати земельну ділянку в зв`язку з тим, що земельна ділянка була в окупації, але не зазначає, як саме ця обставина вплинула на не можливість використовувати земельну ділянку в 2022 році, а тим паче після деокупації, не додано жодних доказів (витяг з ЄРДР, акти ДСНС, акти обстеження земельних ділянок). Отже, якщо вже земельна ділянка засіяна в 2024 році, та при цьому не додано актів розмінування або обстеження даної земельної на предмет засмічення вибухонебезпечних предметів, то вона могла бути використана і в 2022 році в період з 12.09.2022 за своїм цільовим призначенням. Представник Відповідача зазначає, що невиплата орендної плати за 2024 рік можуть бути підставою для окремого позову. Не можна погодитись з таким висновком, так як це є нова обставина, яка доповнює позовну заяву. Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин і зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права. Відповідачем додано докази виплати орендної плати, а саме нарахування паїв № 0000-0000023, де зазначено, що 10.04.2025 Позивачем було нараховано орендну плату в розмірі за 2023 рік 4909,24грн., за 2024 рік 4909,24 грн., всього 9818,48 грн.(з врахуванням індексації) В пункті Згідно з п. 9 розділу «Орендна плата» Договору, орендна плата встановлюється в грошовій формі у розмірі 4634,33грн. та нараховується з 01.01.2015 року за рік користування. Згідно п. 11 розділу «Орендна плата» Договору, обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється щорічно з урахуванням індексу інфляції за попередній рік за даним Держкомстату. Відповідачем в порушення умов договору не було враховано індекси інфляції починаючи з 2015 року, в зв`язку з чим Позивачу було виплачено не в повному обсязі орендну плату за 2023-2024р.р. Розрахунок розміру орендної плати з урахуванням індексу інфляції за попередні роки: Рік 2015 індекс інфліяціі-143,3 , розмір орендної плати4634,33; Рік 2016 індекс інфліяціі-112,4 , розмір орендної плати4634,33*1,433=6640,99; Рік 2017 індекс інфліяціі-113,7 , розмір орендної плати 6640,99*1,124=7464,48; Рік 2018 індекс інфліяціі-109,8, розмір орендної плати7464,48*1,137=8487,11; Рік 2019 індекс інфліяціі-104,1, розмір орендної плати8487,11*1,098=9318,85; Рік 2020 індекс інфліяціі-105,0, розмір орендної плати9318,85*1,041=9700,92 Рік 2021 індекс інфліяціі-110,0, розмір орендної плати 9700,92*1,05=10185,97; Рік 2022 індекс інфліяціі-126,6, розмір орендної плати 10185,97 * 1,10 = 11204,56; Рік 2023 індекс інфліяціі-105,1, розмір орендної плати 11204,56 * 1,266 = 14184,98 Рік 2024 індекс інфліяціі-112,0, розмір орендної плати 14184,98*1,051=14908,41. Отже за 2023 та 2024 роки орендна плата повинна бути в розмірі 29039,39 грн. Відповідач майже в три рази менше виплатив суму орендної плати Позивачу за 2023 та 2024 роки. Згідно з пп. 1 п. 11 розділу «Орендна плата» Договору оренди, орендна плата за кожний поточний рік оренді землі за цим договором виплачується у строк не пізніше 31 грудня цього поточного року. Орендна плата за Договором оренди за 2023 рік повинна була бути сплачена Відповідачем до 31 грудня 2023 року, а за 2024 рік до 31 грудня 2024 року Відповідно до пп. 4 п. 9 розділу «Орендна плата» Договору оренди орендар розміщує інформаційне повідомлення про види сільськогосподарської продукції, товарів, про ціни на вказану продукцію і товари, місце їх відпуску, а також іншу інформацію за необхідності, в місцях загального доступу на дошці оголошень Чкаловської селищної ради, у виробничих підрозділах орендаря та інших публічних місцях населеного пункту, поблизу якого орендується земельна ділянка. Згідно з пп. 3 п. 11 розділу «Орендна плата» Договору оренди про точний час і місце видачі орендної плати орендар повідомляє орендодавця шляхом розміщення відповідного повідомлення в місцях загального доступу, зазначених в пп. 4 п. 9 цього Договору. Отже, Відповідач повідомлення щодо виплати орендної плати за Договором оренди за 2023 рік повинен був розмістити в місцях загального доступу, зокрема, на дошці оголошень Чкаловської селищної ради до 31 грудня 2023 року, за 2024 рік до 31.12.2024 року. Це саме стосується і щодо виплати орендної плати за 2022 рік. Відповідач будь-яких таких повідомлень, оголошень в місцях загального доступу до 31 грудня 2022 року, в 2023 року та в 2024 році не розміщував, Ще, Відповідач у своєму відзиві посилається на пп. 6 п. 11 розділу «Орендна плата» Договору оренди зазначає, що надіслав на адресу Позивача повідомлення про намір виплатити заборгованість з орендної плати за Договором оренди. Надалі, Відповідач вказує, що Позивач не з`явився для отримання орендної плати. Таким чином, Відповідач приходить до висновку, що прострочення орендної плати за 2022 та 2023, і за 2024 рік, відбулось з вини Орендодавця тобто Позивача. Щодо таких інтерпретацій умов Договору оренди та висновку Відповідача, необхідно звернути увагу на наступне. Позивачем, згідно з пп. 1 п. 11 розділу «Орендна плата» Договору оренди, орендна плата за кожний поточний рік оренді землі за цим договором виплачується у строк не пізніше 31 грудня цього поточного року. Факт не своєчасної сплати Відповідачем орендної плати за 2022, 2023 та 2024 роки підтверджується наданими до суду відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору щодо Позивача, а також підтверджується самим Відповідачем. Позивач вважає, що пп. 4, 6 п. 11 розділу «Орендна плата» Договору оренди можуть застосовуватися лише у випадку, якщо Відповідач зазначені дії здійснив до настання кінцевого строку сплати орендної плати за відповідний рік, а не після того як порушив строки сплати орендної плати за той чи інший рік, а потім через роки почав надсилати повідомлення про сплату заборгованості за Договором оренди та заявляти, що таке прострочення відбулося з вини орендодавця. Отже, є встановлений факт, що Відповідачем порушено строки виплати орендної плати, які встановлені в Договорі. Відповідачем не додано доказів, які б були спрямовані на своєчасне виконання зобов`язань по договору в 2022, 2023, 2024 роках. Крім того, як вже зазначалось, в разі якщо Відповідач не міг виконати свої зобов`язання вчасно, то потрібно було письмово узгодити перенесення строків отримання орендної плати разом з підтвердженням форс-мажорних обставин за 2022,2023,2024 роки. Позивач також зазначила, що при отриманні орендної плати Відповідача представнику жодним чином не повідомляла про намір продовжувати правовідносини з оренди спірної земельної ділянки. За останні роки Відповідач показав себе як не добросовісний орендар, тим паче виявив бажання виплатити орендну плату лише після подання позовної заяви. Щодо розміру орендної плати, яка була отримана 10.04.2025, це обов`язок Орендаря добросовісно нарахувати в повному обсязі відповідно до умов договору та сплачувати в повному обсязі, а не писати, що не було виявлено претензій щодо розміру орендної плати. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та, посилаючись на вищевикладене, просила суд позов задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні зазначила, що позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі, наполягала на тому, що порушення договору оренди з боку відповідача є систематичними та тривалими. Представник відповідача Юрченко В.В. зазначив, що повністю підтримує доводи, наведені ним у відзиві на позов, просив суд вважати поважними причини пропуску строків подання відзиву. Такж звертав увагу суду на ті обставини, що у листуванні із ТОВ " ТПК "Агроальянс ЛТД" позивач з невідомих причин вказала не вірні адресу та телефон, що ускладнило зв`язок із нею, зокрема і з питань виплати орендної плати. Представник відповідача Юрченко С.О. зазначила, що з урахуванням фактичних обставин справи, доказів суттєвих порушень умов договору оренди з боку відповідача до суду не надано, відтак підстави для задовлення позову наразі відсутні. Суд, розглянувши позов, повно та всебічно дослідивши надані докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №400032062 від 20.10.2024 (а.с.14, 16-17) позивачу на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку І-ХР №060400 від 18.08.2003, виданого Чугуївською РДА на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим №6325426700:02:000:1258, площею 2.9926 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, землі сільськогосподарського призначення. 13.09.2019 між сторонами укладено договір оренди землі б/н (копія а.с.9-11), згідно якого позивач надає, а відповідач приймає в строкове платне користування земельну ділянку кадастровий номер 6325456700:02:000:1258\~для ведення\~ товарного\~сільськогосподарського виробництва,\~яка знаходиться на землях Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області площею 2.99 га; нормативно грошова оцінки Земельної ділянки на дату укладення договору з урахуванням коефіцієнту індексації становить 115858.21 грн.; строк дії договору 25 років; орендна плата вноситься Орендарем (відповідачем) у грошовій формі у розмірі 4634.33 грн. та нараховується з 01.01.2015 за рік користування; орендна плата виплачується в грошовій формі; за бажанням орендодавця орендна плата може виплачуватися в натуральній або відробітковій формі; за згодою сторін в рахунок орендної плати орендодавцеві може бути віпущено сільськогосподарську продукцію, товари, а також надано послуги; обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється щорічно з урахуванням індексу інфляції за попередній рік за даними Держкомстату; плата нараховується з 01 січня по 31 грудня щорічно за звітній період; про точний час та місце видачі орендної плати Орендар повідомляє шляхом розміщення відповідного повідомлення на дошках об 'яв зазначених в п. 10 даного Договору. Крім того договором передбачено умови використання земельної ділянки, умови і строки передачі земельної ділянки в оренду, умови повернення земельної ділянки, обмеження щодо використання ділянки, інші права та обов`язки сторін, ризик випадкового знищення або пошкодження об`єкта оренди чи його частини, зміна умов договору та припинення його дії (у письмовій формі за взаємною згодою сторін у формі додаткових угод до договору; у судовому порядку), правові наслідки переходу права власності на орендовану земельну ділянку, умови передачі земельної ділянки в суборенду, відповідальність сторін за невиконання зобов`язань. Відомості щодо права власності та права оренди зафіксовано також у Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №400032062 від 20.10.2024 (а.с.14, 16-17). До суду надано копію відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 10.10.2024 за період з 01.01.2022 по 31.12.2023 (а.с.15), з якого вбачається, що на рахунок позивача від відповідача кошти на рахунок позивача не надходили. До суду надано копію відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 15.04.2025 за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 (а.с.47-52), з якого вбачається, що на рахунок позивача від відповідача кошти на рахунок позивача не надходили. Згідно копії листа від 07.07.2024, адресованого від імені позивача відповідачу, [PERSON] повідомила ТОВ «ТПК «Агроальянс ЛТД» про намір достроково розірвати договір оренди земельної ділянки у зв`язку з не виконанням обов`язків орендаря за договором; просила здійснити виплату орендної плати за користування земельною ділянкою у 2022-23 рр. (а.с.12). 17.03.2025 відповідачем складно повідомлення на ім`я позивача щодо наміру сплатити заборгованість за договором оренди від 19.05.2015 та пропозицією з`явитися до офісу ТОВ «ТПК Агроальянс ЛТД» (а.с.64/2). Згідно копії нарахування паїв №0000-0000023 (а.с.65) [PERSON] 10.04.2025 виплачено орендну плату за 2023 рік та 2024 рік у сумі 7560.24 грн. Відповідно до частини першої\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із\~статтею 627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Частиною першою\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 792 ЦК України\~договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Пунктом 1 частини першої\~статті 611 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до частин першої, другої\~статті 651 ЦК України\~зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті "д" частини першої статті 141\~ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати. Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про оренду землі»\~оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі ст.13\~Закону України\~"Про\~оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною першою\~статті 15 Закону України «Про оренду землі»\~встановлено, що орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату відноситься до істотних умов договору оренди землі. Відповідно до ст.21\~Закону України\~"Про\~оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Приписами ст.24\~Закону України\~"Про\~оренду землі" встановлено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до\~статті 409 ЦК України\~власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором. Пунктом «в» частини першої\~статті 96 ЗК України\~визначено, що землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Згідно з частиною другою\~статті 651 ЦК України\~договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст.\~31\~Закону України\~"Про\~оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) у кожному конкретному випадку істотність порушення договору треба оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон розкриває за допомогою іншого оціночного поняття «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору». Тобто, критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданої цим порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір. На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями\~24\~і\~25\~цього\~Закону\~та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених\~ЗК України\~та іншими законами України (частина перша\~статті 32 Закону України «Про оренду землі»). У пункті «д» частини першої\~статті 141 ЗК України\~передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати. До відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення\~ЦК України, при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати застосуванню підлягають положення частини другої\~статті 651 ЦК України. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої\~статті 3 ЦК України\~належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18). Положеннями ст.32\~Закону України\~"Про\~оренду землі" передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Згідно з частиною 3ст.\~31\~Закону України\~"Про\~оренду землі" договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Статтею 32\~Закону України\~"Про\~оренду землі" врегульовано правовідносини щодо припинення договору оренди землі шляхом його розірвання. Відповідно до ч. 1ст.\~141\~ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Частинами 1,2 ст.15\~Закону України\~"Про\~оренду землі" передбачено, що істотними умовами договору оренди землі є : об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Згідно з ч.1, 2ст.21\~Закону України\~"Про\~оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Згідно з ч. 1ст.\~24\~Закону України\~"Про\~оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати. Отже, розглядаючи спори про розірвання договору оренди з підстав заборгованості по орендній платі, слід мати на увазі, що згідно зі статтями13,15,21\~Закону України\~"Про\~оренду землі" основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Таким чином, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність. Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року в справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі\~статтею 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18). Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 293/1011/16-ц (провадження № 61-29970сво18) дійшла висновку, що тлумачення пункту «д» частини першої\~статті 141 ЗК України, частини другої\~статті 651 ЦК України\~свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо). Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі\~статтею 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 617 Цивільного кодексу України\~передбачено можливість звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо сторона договору доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (форс-мажору). Частиною 2\~статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»\~визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, тощо. В зв`язку із запровадженням на території України\~Указом Президента України № 64 від 24 лютого 2022 року\~воєнного стану, Торгово-промисловою палатою України (далі - ТПП) було оприлюднено лист № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року, яким повідомлено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). Це означає, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань. Отже, орендар повинен довести факт, що він опинився в ситуації неможливості виконання договірних зобов`язань, або ж виконання договірних зобов`язань внаслідок військової агресії було практично неможливим (через активні воєнні дії, тимчасову окупацію засміченням вибухонебезпечними предметами земельної ділянки, що є предметом договору), це допоможе уникнути відповідальності за порушення договірних зобов`язань. Відповідно до частини 1\~статті 614 ЦК України\~особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відповідно до системного аналізу\~глави 58 ЦК України\~оренда земельної ділянки є різновидом найму майна, а тому загальні положення про найм (оренду) застосовуються до регулювання відносин з найму (оренди) земельної ділянки, якщо інші правила не передбачено спеціальним Законом. Положення\~Закону України «Про оренду землі»\~не забороняють застосування до відносин з оренди землі наведених загальних положень, викладених в\~статті 762 ЦК України\~(постанова Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 399/935/16-ц (провадження № 61-304св17)). Згідно з положеннями частини шостої\~статті 762 ЦК України\~наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. У пунктах 6.8-6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/7495/16 (провадження № 12-37гс18) зазначено, що норма частини шостої\~статті 762 ЦК України\~визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає. Обставини, зазначені у нормі частини шостої\~статті 762 ЦК України, повністю не охоплюються поняттям форс-мажорних обставин, адже на відміну від останніх, ознаками яких є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність, перші можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією орендодавця, тобто обставини згідно з частиною шостою\~статті 762 ЦК України\~можуть включати обставини непереборної сили та випадку, втім не обмежуються ними. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відсутність у частині шостій\~статті 762 ЦК України\~вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1364, якою визначено механізм формування єдиного переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. Актуальний перелік таких територій затверджений наказом Мінреінтеграції від 22 грудня 2022 року № 309, згідно з якою землі Чкаловської селищної Ради Чугуївського району Харківської області, на території якої розташована спірна земельна ділянка, з 24.02.2022 року по 11.09.2022 року перебувало під тимчасовою окупацією, а наразі належить до територій можливих бойових дій. Враховуючи, що Чкаловська селищна Рада Чугуївського району Харківської області, на території якої розташована спірна земельна ділянка, з 24.02.2022 року по 11.09.2022 року перебувало під тимчасовою окупацією у відповідача була відсутня можливість використання об`єкту оренди з незалежних від нього причин, а саме існування форс-мажорних обставин, які перешкоджали йому виконати передбачений договором сторін обов`язок з виплати позивачу орендної плати за 2022 рік. Оскільки орендар був позбавлений можливості використовувати спірну земельну ділянку для отримання доходів та у 2022 році не провів посівну компанію, за таких обставин суд вважає обґрунтованими доводи щодо відсутності вини відповідача у невиконанні обов`язку щодо виплати орендної плати за 2022 рік за договором оренди земельної ділянки. Такий висновок викладено у постановах Харківського апеляційного суду від 25.07.2025 по справі №636/3643/24 (22-ц/818/2642/25) та від 09.10.2025 по справі №636/3602/24 (провадження 22-ц/818/3171/25). При цьому суд вважає за доцільне зазначити наступне. Згідно ст. 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (Кі), на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кi = І:100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік. У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок. Крім того щодо тверджень позивача щодо порушення строків подання представником відповідача відзиву на позов, суд зазначає наступне. Згідно ч.ч.1-3 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по\~суті справи\~є:\~позовна заява;\~відзив на\~позовну заяву\~(відзив);\~відповідь на\~відзив;\~заперечення;\~пояснення третьої\~особи щодо\~позову або\~відзиву.\~ Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Згідно ч.ч.7-8 ст.178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.3 ст. 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Згідно ст.\~180\~ЦПК України\~у запереченні відповідач викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх визнання або відхилення. Заперечення підписується відповідачем або його представником. До заперечення застосовуються правила, встановлені\~частинами третьою - п`ятою\~статті 178 цього Кодексу. Заперечення подається в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк подання заперечення, який дозволить іншим учасникам справи отримати заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.ч.1-4 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше\~не встановлено\~законом,\~заява про\~поновлення процесуального\~строку,\~встановленого законом,\~розглядається судом,\~у якому\~належить вчинити\~процесуальну дію,\~стосовно якої\~пропущено строк,\~а заява\~про продовження\~процесуального строку,\~встановленого судом,\~-\~судом,\~який встановив\~строк,\~без повідомлення\~учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Так судом встановлено, що провадження у справі відкрито 30.10.2024, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 16.01.2025 призначено справу до судового розгляду. Письмові пояснення від імені директора ТОВ «ТПК «Агроальянс ЛТД» надійшли до суду 26.11.2024; представнику відповідача адвокату Юрченко В.В. доступ до матеріалів справи в електронному вигляді через систему «Електронний суд» надано 11.03.2025 за його заявою від 11.03.2025 (в якій, крім прохання внести відомості про учасника, зазначено і факт заперечення проти позовної заяви). Обґрунтовані заперечення до позову представником відповідача Юрченко В.В. надано до суду 16.07.2025 через систему «Електронний суд», при цьому заява від 16.07.2025 не містить відомостей про причини порушення строків подання заперечень та/або прохання про поновлення строків на здійснення відповідної процесуальної дії. При цьому суд зазначає, що виявлено невідповідність у зазначені адреси відповідача, зазначеної у позові та фактичної зареєстрованої адреси, у зв`язку з чим ухвала про відкриття провадження від 30.10.2024 а також позов з додатками фактично вручені не були. Відповідно до ч. 6 ст. 14 ЦПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку. Вказана вимога закону відповідачем виконана не була. Згідно абз.3 ч.7 ст.43 ЦПК України якщо інший учасник справи відповідно до\~частини шостої\~статті 14 цього Кодексу зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрував його, учасник справи, який подає документи до суду в електронній формі з використанням електронного кабінету, звільняється від обов`язку надсилання копій документів такому учаснику справи. Таким чином суд приходить до висновку, що подана представником відповідача 16.07.2025 заява-заперечення, може бути врахована при винесенні рішення, оскільки фактично є доповненням до заяви від 11.03.2025. Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідач сплатив орендну плату позивачу за 2023 та за 2024 роки, систематичні порушення строків оплати орендної плати відсутні. Таким чином суд приходить до висновку про доцільність відмови у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Частинами 1-4\~статті 12 ЦПК України\~установлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст.\~81, ч. 1 ст.\~83 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі. Згідно зі\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд розподіляє судові витрати відповідно до\~ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 8\~ст. 141 ЦПК України\~\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~\~Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:\~\~у разі задоволення позову - на відповідача;\~\~у разі відмови в позові - на позивача;\~\~у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Тому суд вважає за доцільне судові витрати, понесені [PERSON] при зверненні до суду, залишити за позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed