Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

26.03.2024 [PERSON] та [PERSON] звернулись до Херсонського міського суду Херсонської області із позовною заявою до Акціонерного товариства «Страхова компанія «BBS «Іншуранс» (Брокбізнес)» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрія Фарм», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (на стороні відповідачів) Моторне (транспортне) бюро України (МТСБУ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (шкоди завданої здоров`ю). Сутність позовних вимог [PERSON] та [PERSON] полягала у наступному: стягненні з АТ «Страхової компанії «BBS «Іншуранс» (Брокбізнес)» на користь [PERSON] страхової виплати (суми страхового відшкодування) в межах граничної суми відшкодування передбаченої договором страхування цивільно-правової відповідальності, в сумі 160\~000 грн. 00 коп., стягненні з ТОВ «Юрія Фарм» на користь [PERSON] суму (розмір) завданого матеріального збитку (шкоди), яка не покривається страховою виплатою, - 195\~832 грн. 73 коп.; стягненні з АТ «Страхової компанії «BBS «Іншуранс» (Брокбізнес)» на користь [PERSON] суму стразової виплати (суму страхового відшкодування) в межах граничної норми відшкодування передбачено договором страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду завдану життю та здоров`ю, в розмірі 100\~000 грн. 00 коп.; стягненні з АТ «Страхової компанії «BBS «Іншуранс» (Брокбізнес)» та ТОВ «Юрія Фарм» на користь [PERSON] судові витрати у сумі 9\~608 грн. 33 коп., які складаються з вартості авто-товарознавчого дослідження в сумі 5000 грн. 00 коп. та суми судового збору 4\~608 грн. 33 коп.. Позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] мотивовани таким. 17.07.2023 о 08 год. 18 хв. в Інгульському районі міста Миколаєва, безпосередньо на перехресті вул. Південної та проспекту Миру, [PERSON] керував транспортним засобом марки «Peugeot 508», з д.н.з. [NUMBER] , рухався в лівій смузі по пр. Миру в бік залізничного вокзалу зі швидкістю не більше 60 км/год.. Здійснюючи проїзд перехрестя пр. Миру та вул. Південної, проїхав перехрестя на дозволений (мигаючий зелений) сигнал світлофора, опинившись на перехресті вищевказаних доріг, останній побачив безпосередньо на перехресті транспортний засіб марки «Ford Fiesta» з д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] який рухався йому на зустріч, виїхав на перехрестя на «жовтий» сигнал світлофора та перебуваючи на перехресті ввімкнула лівий покажчик повороту і відповідно розпочала даний маневр (поворот ліворуч), тобто не надала [PERSON] , який керував транспортним засобом марки «Peugeot 508», з д.н.з. [NUMBER] , що обумовило зіткнення даних автомобілей та їх пошкодження внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, а також тілесні ушкодження (шкоду здоров`ю) водія транспортного засобу марки «Peugeot 308», з д.н.з. [NUMBER] [PERSON] .. Постановою Заводського районного суду міста Миколаєва від 22.11.2023 по справі про адміністративне правопорушення №\~487/4925/23, провадження по справ про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП було закрито у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У складанні другого протоколу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] , представниками Національної поліції України було відмовлено [PERSON] .. Відповідно до звіту про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику автомобіля PEUGEOT 8/8E4HL/8E4HLA 508 реєстраційний номер [NUMBER] від 02.08.2023 №\~072/07-23, вартість матеріального збитку завданого власнику Peugeot 8/8E4HL/8E4HLA 508, з реєстраційним номером [NUMBER] [PERSON] , в результаті його пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 17.07.2023 з урахуванням значення коефіцієнта фактичного зносу складових, що підлягають заміні, становить - 355832 грн. 73 коп.. Із урахуванням того факту, що власником транспортного засобу марки «Ford Fiesta» з д.н.з. [NUMBER] , є Товариство з обмеженою відповідальністю «Юрія Фарм», цивільно правова-відповідальність якого застрахована у АТ «Страхова компанія «BBS «Іншуранс» (Брокбізнес)» (поліс від 25.05.2023 № ЕР 214791579), [PERSON] , як власник пошкодженого транспортного засобу просить суд, стягнути на свою користь з АТ «Страхової компанії «BBS «Іншуранс» (Брокбізнес) суму страхової виплати (суму страхового відшкодування) в межах граничної суми відшкодування передбаченої договором страхування цивільно-правової відповідальності в сумі 160\~000 грн. 00 коп. та з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрія Фарм», суму (розмір) завданого, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, матеріального збитку (шкоди), яка не покривається страховою виплатою (франшизою страхової компанії), тобто кошти в сумі 195\~832 грн. 73 коп.. Додатково, [PERSON] , який керував транспортним засобом марки «Peugeot 308», з д.н.з. [NUMBER] (водій), просить суд задовольнити позовні вимоги, щодо стягнення з АТ «Страхової компанії «BBS «Іншуранс» (Брокбізнес)», в межах суми страхового відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю та здоров`ю третіх осіб, передбаченої Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 25.05.2023 № ЕР 214791579, моральної шкоди в сумі 100\~000 грн. 00 коп., яка пов`язана із завданням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (зіткнення транспортних засобів) шкоди здоров`ю (тілесних ушкоджень) [PERSON] .. Також, [PERSON] просить суд стягнути з АТ «Страхової компанії «BBS «Іншуранс» (Брокбізнес)» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрія Фарм», пропорційно задоволеним позовним вимогам, судові витрати загальною сумою 9\~608 грн. 33 коп., які складаються із вартості (витрат) на авто-товарознавче дослідження в сумі 5 000 грн. 00 коп. та суми судового збору 4\~608 грн. 33 коп. За таких обставин, Позивачі [PERSON] та [PERSON] , просили суд ухвалити рішення, яким: стягнути з АТ «Страхової компанії «BBS «Іншуранс» (Брокбізнес)» на користь [PERSON] , кошти в сумі - 160 000 грн. 00 коп. (в межах стразової виплати); стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрія Фарм» на користь [PERSON] на користь [PERSON] , кошти в сумі 195\~832 грн. 73 коп.; стягнути з АТ «Страхової компанії «BBS «Іншуранс» (Брокбізнес)» в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди здоров`ю [PERSON] , кошти в сумі 100\~000 грн. 00 коп.; стягнути з АТ «Страхової компанії «BBS «Іншуранс» (Брокбізнес)» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрія Фарм», на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 9\~608 грн. 33 коп.. Таким чином загальна сума позовних вимог [PERSON] та [PERSON] до АТ «Страхової компанії «BBS «Іншуранс» (Брокбізнес)» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрія Фарм, за даною позовною заявою, складає 465\~441 грн. 06 коп. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.04.2024 було відкрито провадження по справі №\~766/4487/24 та призначено підготовче засідання по справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.02.2025 було закрито підготовче провадження у справі №\~766/4487/24 та призначено судове засідання. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві, просив їх задовольнити. Представники Відповідачів - АТ «Страхової компанії «BBS «Іншуранс» (Брокбізнес)» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрія Фарм», в судове засідання не з`явились про дату та час розгляд справи повідомлялись належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомили. Відповідачі повідомлялись про дату та час розгляду справи належним чином. Представник відповідача АТ «Страхової компанії «BBS «Іншуранс» (Брокбізнес)» подав відзив який мотивований таким. На даний момент СТРАХОВІЙ КОМПАНІЇ ББС ІНШУРАНС, не було надано доказів настання цивільно-правової відповідальності водія [PERSON] , адже вина особи встановлюється лише рішенням суду. Пунктом 3 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853 визначено, що виключно судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 124. 130 КУпАП. В системі Судова влада (https://court.gov.ua/fair/) інформація про притягнення до адміністративної відповідальності водія [PERSON] відсутня. В задоволенні позову просить відмовити. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав письмові пояснення у справі, просить справу розглядати без його участі. В яких вказано наступне. За обставинами справи та згідно наявних матеріалів, у м. Миколаєві 17.07.2023 мала місце ДТП за участі колісного транспортного засобу марки «Peugeot 508» р/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та колісного транспортного засобу марки «Ford Fiesta» р/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . У наслідок вказаної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень із матеріальним збитком. Власником колісного транспортного засобу марки «Peugeot 508» р/н [NUMBER] є [PERSON] . Власником колісного транспортного засобу марки« Ford Fiesta» р/н [NUMBER] є ТОВ «Юрія Фарм». Здійснюючи фіксування обставин ДТП, співробітниками поліції зроблено висновок про порушення водієм колісного транспортного засобу марки «Peugeot 508» р/н [NUMBER] [PERSON] Правил дорожнього руху та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.11.2023, провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Отже, у даному випадку для встановлення наявності законної підстави здійснення страхового відшкодування на користь потерпілих осіб, в обов`язковому порядку має бути в наявності остаточне процесуальне рішення, прийняте слідчим органом чи судом, яким підтверджено, що мала місце саме дорожньо-транспортна пригода, встановлено винну у скоєнні ДТП особу та з`ясовано, чи мала місце непереборна сила або умисел потерпілого та наявність причинно-наслідкового зв`язку між вчиненим діянням та завданою шкодою. Згідно даних Централізованої бази даних МТСБУ, на дату даної ДТП колісний транспортний засіб марки «Ford Fiesta» р/н [NUMBER] , яким керувала водій [PERSON] , забезпечений полісом обов`язково страхування № 214791579, реалізований АТ «СК «ББС Іншуранс». Згідно тієї ж Централізованої бази даних МТСБУ, колісний транспортний засіб марки «Peugeot 508» р/н [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , не забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Централізована база МТСБУ містить відомості, що за державним реєстраційним номером [NUMBER] рахується колісний транспортний засіб марки «ВАЗ 21144», який у свою чергу станом на 17.07.2023 забезпечений полісом обов`язково страхування № 213008514, реалізований ПрАТ «Європейський страховий альянс». Отже, у наслідок невиконання вимог ст. 21 Закону щодо обов`язковості страхування цивільно-правової відповідальності, потерпіла особа позбавила себе права на отримання відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих МТСБУ, оскільки на дату ДТП належний позивачу автомобіль не відповідав вимогам, передбаченим пунктом 1.7 ст. 1 Закону. Заслухавши представника позивачів, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно Постанови Заводського районного суду міста Миколаєва від 22.11.2023 у справі про адміністративне правопорушення №\~487/4925/23, о 07 год. 50 хв. 17.07.2023 в Інгульському районі міста Миколаєва, на перехресті доріг вулиця Південна та проспект Миру, де рух регулюється сигналами світлофора, відбулось зіткнення двох транспортних засобів: «Peugeot 508», з д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та «Ford Fiesta» з д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] .. З урахуванням відсутності циклограми, неправильно складеної схеми дорожньо-транспортної пригоди на якій графічно не відображені певні об`єкти: ділянка дороги, на які сталась ДТП, сталі орієнтири, до яких саме здійснювалась прив`язка об`єктів та слідів; відсутності показань свідків дорожньо-транспортної пригоди; враховуючи той факт, що обидва учасника дорожньо-транспортної пригоди стверджують, що проїхали стоп лінію та виїхали на перехрестя доріг вул.\~Південна-пр. Миру на мерехтливий зелений сигнал світлофору та знаходились на перехресті на жовтий сигнал світлофору Заводський районний суд міста Миколаєва, у складі головуючої судді Афоніної С. М. дійшов до наступного висновку: Суд ставиться критично до пояснень [PERSON] щодо порушення саме [PERSON] ПДР, оскільки будь-якими належними і допустимими доказами вказані її твердження не підтверджуються, враховуючи, що водій [PERSON] також, як і [PERSON] , виїхала на перехрестя на жовтий сигнал світлофора, здійснюючи поворот ліворуч, тобто зміну напрямку руху, не впевнилась в безпечності свого маневру». Відповідно до частини 4 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, визнані судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвало вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. (ч.\~6 ст. 82 ЦПК України). Проаналізувавши зміст вищевказаної постанови суд доходить до висновку, що зіткнення транспортних засобів «Peugeot 508», з д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та «Ford Fiesta» з д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , стало можливим внаслідок того, що водій [PERSON] виїхала на перехрестя на жовтий сигнал світлофора, здійснюючи поворот ліворуч з вул. Миру на вул. Південна, тобто змінила напрямок руху, не впевнившись в безпечності свого маневру на перехресті. Тобто, даний факт є преюдиційним, тобто фактом встановленим Заводським районним судом міста Миколаєва в межах постанови від 22.11.2023 по справі №\~487/4925/23, який стосується питань з питань, чи мали місце дії та чи були вони вчинені відповідною особою. Так, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в межах Постанови від 05.09.2019 по справі № 234/16272/15-ц, нагадав, що «преюдиційні факти» це обставини, які були належним чином встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, і в силу преюдиції не потребують доказування в іншому провадженні за участю тих самих осіб. Ця норма звільняє від необхідності повторного доведення фактів, істинність яких вже встановлена судом, забезпечуючи стабільність судових актів. Згідно положень статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оскарження. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18; від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, провадження № 12-187гс18; від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, провадження № 14-338цс18; від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, провадження № 14-364цс19; від 06 квітня 2021 року у справі № 925/642/19, провадження № 12-84гс20. Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, які завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частиною 3 статті 22 Цивільного кодексу України передбачено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Верховний Суд у постанові від 07.06.2023 у справі № 916/334/22 дійшов висновку, що застосування положень статті 22 Цивільного кодексу України можливе лише за умови доведення у сукупності всіх необхідних елементів цивільно-правової відповідальності: факту порушення права, наявності збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою, а також вини особи, яка її завдала. При цьому саме позивач зобов`язаний довести як факт завдання йому збитків, так і їх розмір належними та допустимими доказами. Верховний Суд окремо наголосив, що упущена вигода підлягає відшкодуванню лише у випадку доведення реальної можливості її отримання, а не лише теоретичного припущення. Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21.05.2024 № 3720-IX, відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим Законом, іншими законами України і прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Частинами 1 та 2 статті 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21.05.2024 № 3720-IX визначено, що Предметом договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених цим Законом. Об`єктом страхування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок використання забезпеченого транспортного засобу особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб внаслідок настання страхового випадку. Безпосередньо зі змісту положень статті 3 та 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21.05.2024 № 3720-IX, випливає, що цивільно-правова відповідальність не є прямим наслідком адміністративного правопорушення, оскільки це два окремі види юридичної відповідальності, що відрізняються за сферою регулювання, суб`єктами, метою та наслідками. Цивільна відповідальність виникає при порушенні цивільних прав і має на меті відшкодування шкоди за рахунок майна винного, а адміністративна це відповідальність за проступок, яка застосовується органами влади та спрямована на виховання особи. Згідно зі статтею 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Відповідно до пункту 1 частини 1 та частини 2 статті 1188 ЦК України, Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.06.2019 по справі № 461/8496/15-ц зробила висновок, що застосування статті 1166 ЦК України ґрунтується на необхідності доведення факту заподіяння шкоди, протиправної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача, однак у випадках, передбачених статтею 1187 ЦК України, відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, настає незалежно від вини володільця такого джерела. Власник чи інший законний володілець джерела підвищеної небезпеки відповідає у повному обсязі за завдану шкоду, якщо не доведе наявності обставин, що звільняють його від відповідальності (непереборна сила, умисел потерпілого). Статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21.05.2024 № 3720-IX, страховим випадком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої у особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, виник обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб. Відповідно до частини 1 статті 14 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21.05.2024 № 3720-IX, у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату в межах страхової суми відповідно до цього Закону. Частиною 1 статті 18 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21.05.2024 № 3720-IX, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні. Відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 25.05.2023 № ЕР 214791579, виданого власнику транспортного засобу марки «Ford Fiesta», з реєстраційним номером [NUMBER] , VIN:\~ [NUMBER] , рік випуску 2017, а саме Товариству з обмеженою відповідальністю «Юрія Фарм», цивільно-правова відповідальність власника вказаного вище наземного транспортного засобу була застрахована АТ «Страхова компанія ББС «Іншуранс» (Брокбізнес)». Вказаним полісом, який підтверджує факт укладання договору страхування цивільно-правової відповідальності між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юрія Фарм» та АТ «Страхова компанія ББС «Іншуранс» (Брокбізнес)» визначено граничний розмір сум страхового відшкодування: 160\~000 грн. 00 коп. за матеріальну шкоду завдану майну, 320\~000 грн. 00 коп. з шкоду завдану життю та здоров`ю. 08.09.2023 [PERSON] , як власник пошкодженого транспортного засобу марки «Peugeot 508», з д.н.з. [NUMBER] , звернулась до АТ «Страхова компанія ББС «Іншуранс» (Брокбізнес)» із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку за Договором ОСЦПВВНТЗ. У вказаному повідомленні були заповнені всі необхідні графи та викладено всі наявні відомості стосовно дорожньо-транспортної пригоди (страхового випадку), що мала місце 17.07.2023. Вказане повідомлення було направлено та подано до АТ «Страхова компанія ББС «Іншуранс» (Брокбізнес)» разом із заявою щодо виплати страхового відшкодування від 08.09.2023. 19.12.2023 за результатами розгляду повідомлення про страховий випадок АТ «Страхова компанія BB «Іншуранс» (Брокбізнес)» була надана відповідь [PERSON] у формі листа від 18.12.2023 з вих. №\~2718-11 «Про відсутність підстав для виплати», безпосередньо в якому було зазначено, що відповідно до відповіді Національної поліції України (ідентифікатор картки: 3023199395986650), 17.07..2023 на проспекті Миру в м. Миколаєві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Ford Fiesta», з реєстраційним номером [NUMBER] (під керуванням [PERSON] ) та «Peugeot 508», з д.н.з. [NUMBER] (під керуванням водія [PERSON] ). Правопорушником був зазначений [PERSON] .. Також АТ «Страхова компанія BB «Іншуранс» (Брокбізнес)» було враховано зміст постанови Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.11.2023 по справі № 487/4925/23, яка набрала законної сили, провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрите у зв`язку із відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Стаття 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», визначає, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи відповідальність якої застрахована, за шкоду заподіяну життю та здоров`ю та/або майну потерпілого. Проте на переконання АТ «Страхова компанія BB «Іншуранс» (Брокбізнес)» докази настання цивільно-правової відповідальності [PERSON] відсутні. В інформаційній системі «Судова влада» зазначена інформація відсутня. Враховуючи зазначене Страхова компанія BB «Іншуранс» (Брокбізнес) не має підстав для виплати страхового відшкодування [PERSON] . Частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України, визначено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до Звіту про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику автомобіля PEUGEOT 8/8E4HL/8E4HLA 508 реєстраційний номер [NUMBER] від 02.08.2023 №\~072/07-23, вартість матеріального збитку завданого власнику Peugeot 8/8E4HL/8E4HLA 508, з реєстраційним номером [NUMBER] [PERSON] , в результаті його пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 17.07.2023 з урахуванням значення коефіцієнта фактичного зносу складових, що підлягають заміні, становить 355 832 грн. 73 коп.. Таким чином суд, дослідивши встановлені постановою Заводського районного суду міста Миколаєва від 22.11.2023 по справі №\~487/4925/23 преюдиційні факти (обставини) та вказані вище норми матеріального права, доходить висновку, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON] , яка, виконуючи маневр повороту ліворуч, виїхала на перехрестя на жовтий сигнал світлофора, не переконавшись у безпечності своїх дій, що безпосередньо спричинило зіткнення. Отже, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, підлягає відшкодуванню на підставі статей 16, 22, 1166, 1187, 1192 ЦК України, а обов`язок здійснити страхову виплату у межах передбачених полісом сум покладається на страховика, в даному випадку АТ «Страхова компанія ББС «Іншуранс» (Брокбізнес)», відповідно до статей 5, 14 та 18 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21.05.2024 № 3720-IX, в межах граничної суми страхового відшкодування (франшизи), за шкоду завдану майну (транспортному засобу) [PERSON] , в сумі 160\~000 грн. 00 коп. (сто шістдесят тисяч гривень нуль копійок). За змістом статей 9, 22 - 31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21.05.2024 № 3720-IX, настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Разом з цим, відповідно до статті 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, із приписів вищенаведеної правової норми випливає, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду в особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, виникає лише в разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування такої шкоди, і лише щодо відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Згідно із роз`ясненнями викладеними в межах пункту 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.02.2013 №\~4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до правових висновків викладених в межах Постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 по справі № 147/66/17, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в ухвалі від 27 травня 2020 року правильно вказує, що статтею 1194 ЦК України регламентується визначення обсягу відповідальності застрахованої особи у разі недостатності страхової виплати. Однак, вказана норма у главі 82 ЦК України визначає особливості розподілу повної відповідальності (стаття 1166 ЦК України) між особою, яка заподіяла шкоду та її страховиком. Стаття 1194 ЦК України, встановивши межі відповідальності особи, яка заподіяла шкоду та застрахувала свою цивільну відповідальність у розмірі, що перевищує страхове відшкодування, тим самим покладає решту відповідальності на страховика. З огляду на вказане, Велика Палата Верховного Суду вважає, що стаття 1194 ЦК України застосовується до будь-яких правовідносин, в яких бере участь особа, яка заподіяла шкоду та застрахувала свою цивільну відповідальність. З полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 25.05.2023 № ЕР 214791579, виданого АТ «Страхова компанія BB «Іншуранс» (Брокбізнес)», судом було встановлено, що страхувальником та власником застрахованого транспортного засобу марки «Ford Fiesta», з реєстраційним номером [NUMBER] , - джерела підвищеної небезпеки, є Товариство з обмеженою відповідальністю «Юрія Фарм» (код ЄДРПОУ: 30109129, юридична адреса: вул. Миколи Амосова, буд. 10, м. Київ, 03680), а водій [PERSON] зі слів останньої була працівником вказаної компанії, жодних документів щодо підстав володіння останньою вказаним транспортним засобом (джерелом підвищеної небезпеки) учасниками процесу до суду надано не було. Відповідно до абзацу 3 пункту 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.02.2013 №\~4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 Цивільного кодексу України. Таким чином, дослідивши підтверджені наявними належними та допустимими доказами, фактичні обставини, суд дійшов висновку, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки транспортним засобом марки «Ford Fiesta», з реєстраційним номером [NUMBER] , внаслідок пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді транспортного засобу марки «Peugeot 508», з д.н.з. [NUMBER] , власниці даного майна - [PERSON] , в частині що перевищує розмір страхової виплати (страхового відшкодування), відповідно вищевказаних положень чинного національного законодавства має бути відшкодована власником джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу марки «Ford Fiesta», з д.н.з. [NUMBER] ), тобто ТОВ «Юрія Фарм», яке володіє вказаним транспортним засобом на відповідній правовій підставі. Тому суд вважає, що Відповідач 2 ТОВ «Юрія Фарм» має відшкодувати [PERSON] матеріальну шкоду у вигляді різниці між фактичним розміром завданих збитків (матеріальною шкодою) і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) в сумі 195\~832 грн. 73 коп.. Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного: Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно з статтею 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Особливістю моральної шкоди полягає в тому, що вона має немайновий характер та може полягати у фізичному болі та/або стражданнях фізичної особи, а також інших негативних наслідках немайнового характеру, які було спричинено внаслідок приниження честі, гідності фізичної особи та ділової репутації фізичної та юридичної особи, а також інших протиправних діянь. Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи (див. ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 листопада 2019 року в справі № 216/3521/16-ц (провадження № 61-28299св18), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2022 року у справі № 569/20510/19 (провадження № 61-13787св20). Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 1 статті 1168 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. За загальним правилом, завдана моральна шкода відшкодовується за наявності вини заподіювача. Однак відшкодування моральної шкоди може бути здійснено і незалежно від вини особи, що її заподіяла, якщо шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (стаття 1187 ЦК України). Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» ( надалі Постанова), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно абз 1 п. 4 вказаної Постанови, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до п. 7 Постанови - заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Пунктом 9 вищевказаної Постанови визначено, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У абз. 2 п. 5 Постанови, судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд зазначає, що дорожньо-транспортна пригода це подія, яка виражається у зіткненні двох транспортних засобів під час здійснення ними руху по дорозі загального користування, що призвело до механічного пошкодження даних транспортних засобів. Сама по собі дорожньо-транспортна пригода є стресовою і небезпечною подією, що полягає у факті настання дорожньо-транспортної пригоди та її наслідках. Прецедентною практикою Європейського суду з прав людини і на законодавчому рівні в Україні, у тому числі ч.2 ст. 1166 ЦК України, згідно з якою особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини, закріплено дію презумпцію моральної шкоди. Тобто, моральна шкода вважається завданою позивачу, якщо відповідачем не доведено належними доказами відсутність його вини у завданні такої шкоди (узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 10.02.2021 у справі № 761/24143/19). Європейський Суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (рішення ЄСПЛ по справі «Stankov vs Bulgaria» від 12.07.2007 № 68490/01). При визначення розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2008) та «Недбала проти Польщі», Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для залагодження душевних страждань та справедливої сатисфакції. Факт ушкодження здоров`я [PERSON] , а саме завдання останньому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце середньої тяжкості та додатково легких тілесних ушкоджень, відповідно переживання останнім моральних та фізичних страждань підтверджується, наступними документами: 1) Зворотне повідомлення приймального відділення Лікарні швидкої допомоги від 17.07.2023 №\~5792, відповідно до якого хворий [PERSON] , [INFO] , був обстежений в приймальному відділенні лікарем-нейрохірургом [PERSON] .. За результатами огляду був встановлений діагноз: «Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Забій м`яких тканин голови. Дистрофія шийного відділу хребта». Вказані ушкодження класифікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості, згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.01.2000 № 6 «Про затвердження Інструкції про судово-медичну експертизу тілесних ушкоджень», який містить відповідні критерії для різних видів ушкоджень. 2) Довідка Миколаївського обласного травматологічного пункту від 17.07.2023 №\~635, за результатами огляду [PERSON] лікарем-хірургом, було встановлено ряд тілесних ушкоджень, зокрема визначений діагноз: «Струс головного мозку. Забій лобної ділянки, правого передпліччя. Садини. Забій грудної клітини». Такі тілесні ушкодження, як забій лобної ділянки, правого передпліччя, садини, забій грудної клітини, відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 14.01.2000 № 6 «Про затвердження Інструкції про судово-медичну експертизу тілесних ушкоджень» класифікуються як легкі тілесні ушкодження. Згідно з практикою Верховного Суду України (постанова Верховного Суду від 12 грудня 2018 року по справі № 523/167/17 (провадження № 61-8746св18)), розмір компенсації моральної шкоди за тілесні ушкодження середньої тяжкості (включаючи закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забій м`яких тканин голови та дистрофію шийного відділу хребта), спричинені дорожньо-транспортною пригодою, визначається індивідуально з урахуванням глибини фізичних і душевних страждань, характеру правопорушення, ступеня вини заподіювача та інших обставин,

Outcome: partial