Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ширяївського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , ТОВ «АГРОПРО СЕРВІС» (далі - Товариство), в якому просив суд визнання недійсними правочини та відновити становище, яке існувало до порушення прав позивача. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 29.12.2022 постановою Одеського апеляційного суду у справі № 518/929/19 cкасовано рішення Ширяївського районного суду від 15.06.2021 та стягнуто з [PERSON] на його користь грошові кошти за договором позики у розмірі 42752,0 дол. США в рахунок погашення боргу за договором позики та грошові кошти у розмірі 45000,0 дол. США в рахунок погашення відсотків. Під час розгляду цієї справи позивач неодноразово подавав заяви про забезпечення позову шляхом встановлення заборони боржнику відчужувати належне йому нерухоме майно, однак суд відмовляв в їх задоволенні. Після того, як висновком почеркознавчої експертизи у даній справі був підтверджений факт написання боргової розписки [PERSON] , він разом зі своїми дітьми [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вчинив фраудаторні правочини, відчуживши своїм дітям належне йому нерухоме майно (магазин « [INFO] », бар « [INFO] », житловий будинок). Зокрема, 19.03.2021 [PERSON] одноосібно створив Товариствота вніс до його статного капіталу належне йому нерухоме майно (магазин « [INFO] », бар « [INFO] », житловий будинок), потім 25.03.2021 на підставі договорів купівлі-продажу та актів приймання-передачі передав свою частку в статутному капіталі Товариства своїм дітям - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Після чого 27.03.2021 діти боржника увійшли до складу учасників Товариства, а потім 02.04.2021 за згодою [PERSON] вийшли з Товариства з нерухомим майном та стали його власниками, а [PERSON] залишився одноосібним учасником Товариства зі статутним капіталом у 1000,00 грн. В результаті у [PERSON] відсутнє інше майно, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов`язаннями перед позивачем, а сума від продажу земельних ділянок в рамках виконавчого провадження та корпоративні права у нефункціонуючому Товаристві із статутним капіталом у 1000 грн. не покривають боргу [PERSON] . Позивач стверджував, що відчужуючи нерухоме майно на користь своїх дітей, [PERSON] знав про обов`язок повернення боргу, знав про розпочате судове провадження по справі № 518/929/19 про стягненню позичених коштів, тому міг передбачити негативні наслідки для себе у випадку задоволення позову та виконання судового рішення шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, а отже діяв умисно, приховуючи справжні наміри. Справжньою ціллю [PERSON] була не передача майна Товариству для здійснення господарської діяльності (яке перебувало у власності Товариства з 22.03.2021 по 12.04.2021), а відчуження майна на користь близьких родичів з метою його приховування та недопущення звернення стягнення на нього. [PERSON] та його діти діяли недобросовісно відносно [PERSON] , «вживали право на зло», порушивши його майнові права та інтереси. З метою захисту своїх порушених прав, як кредитора, він вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Ширяївського районного суду Одеської області від 09 червня 2023 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, призначено справу в підготовче засідання. 29 червня 2023 року від представника [PERSON] адвоката Мурашка І.С. до суду надійшов відзив, в якому представник заперечив проти позову, зазначивши, що доводи та аргументи сторони позивача, наведені у позові є безпідставними та необґрунтованими, оскільки [PERSON] має інше майно, на яке може бути звернуто стягнення і яке може бути продане виконавцем за найвищою ціною, зокрема, дві земельні ділянки площею 9,6947га та 5,6749га, нежитлове приміщення «Магазин» (що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ), три зернозбиральні комбайни CASE 1992 та 1997 року випуску та корпоративні права у Товаристві. Адвокат Мурашко І.С. зазначив, що [PERSON] у 2021 році прийняв рішення зайнятися підприємницькою діяльністю та зареєстрував у приватного нотаріуса Товариство. [PERSON] визначив статутний капітал Товариства у розмірі 150000грн, який був сформований у грошовій і негрошовій формі за рахунок майна, яке було у його власності (закрема, за рахунок оспорюваного майна). Згодом [PERSON] під час усної розмови з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] повідомив їх про бажання зайнятися підприємницькою діяльністю та про створене ним Товариство. Довідавшись про зазначене, ці особи також виявили інтерес до зайняття підприємницькою діяльністю та запропонували стати його компаньйонами. Так, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було вчинено комплекс дій, спрямованих на вступ останніх у склад засновників Товариства. [PERSON] відчужив, а [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] набули корпоративні права та стали співзасновниками Товариства. Однак через каринтин та фінансові труднощі вони повідомили [PERSON] , що не мають фінансової можливості здійснювати інвестиції у Товариство, тому вийшли з Товариства, отримавши свої частки у натуральній формі, в результаті чого стали власниками спірного майна. У зазначених сторін не було жодного умислу на цілеспрямоване вчинення дій для приховування майна з метою неповернення позичених коштів [PERSON] . Стверджував, що [PERSON] перестав бути власником спірного майна не в результаті вчинення безоплатного правочину, зокрема дарування, а в результаті здійснення спроби займатись господарською діяльністю шляхом передачі майна у власність Товариства, в результаті чого власником майна стало Товариство, а не діти [PERSON] . Щодо фраудаторності оспорюваних правочинів, адвокат Мурашко І.С. зазначив, що наявність відкритого провадження у справі №518/929/19 не впливала на дії [PERSON] , зважаючи на те, що [PERSON] вже звертався до суду про стягнення з [PERSON] коштів. На момент укладання спірних правочинів [PERSON] не був боржником, оскільки жодних виконавчих проваджень відкрито не було, рішення суду, які набрали законної сили, також були відсутні, підтверджуючи цю позицію постановою Верховного Суду від 17.05.2022 у справі № 522/14375/20. Також зазначав, що наявність чи відсутність зв`язків [PERSON] та інших відповідачів не впливає на ознаку фраудаторності, оскільки у нього залишилося майно, на яке може бути звертуто стягнення (2 земельні ділянки, 3 комбайни, приміщення «Магазин», корпоративні права тощо). Товариство є самостійним суб`єктом цивільних прав, а засновники не несуть відповідальність за боргами Товариства, так само як Товариство не несе відповідальність за боргами засновників. На дуику представника відповідача, позовна заява не містить жодного доказу, що майно було передано до статутного капіталу за неринковою вартістю. Адвокат Мурашко І.С. зазначав, що у [PERSON] наявне інше майно, на яке може бути звернено стягнення це 2 земельні ділянки, приміщення «Магазин», корпоративні права та 3 комбайни (а навність перебування їх у розшуку не є тотожним «відсутності майна»). Крім того, адвокат Мурашко І.С. вказував, що спірне майно житловий будинок, бар «Вечірній світанок», магазин « [INFO] » на момент внесення до статутного капіталу Товариства перебувало на праві спільної сумісної власності, зокрема, у власності [PERSON] та його померлої [INFO] дружини [PERSON] , посилаючись на набуття ними права власності на вказане нерухоме майно у період шлюбу. Відтак, оскільки [PERSON] не був одноосібним власником спірного майна, то звернення стягнення на нього буже бути тільки на належну йому частину. [PERSON] може бути повернуто лише та частина майна, яка перебувала у його власності (1/2 частина усього спірного майна), оскільки тільки на неї може бути звернуто стянення. Також на житловий будинок не може бути звернуто стягнення, оскільки він є єдиним місцем проживання [PERSON] , його сина [PERSON] та онуків. 12 липня 2023 року від [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] надійшов спільний відзив на позовну заяву, в якому відповідачі заперечували проти задоволення позову з підстав перебування спірного майна (житлового будинку, бару «Вечірній світанок», магазину « [INFO] ») у спільній сумісній власності; наявності у [PERSON] іншого майна (2 земельних ділянок, 3 комбайнів, приміщення «Магазин», корпоративних прав), на яке може бути звернуто стягнення; створення Товариства і передачі у його статутний капітал спірного майна з метою зайняття господарською діяльністю. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] стверджували про набуття ними права власності на спірне майно у спосіб, передбачений чинним законодавством, обґрунтовуючи тим, що [PERSON] не здійснював відчуження спірного нерухомого майна на користь своїх дітей, а здійснив його внесення до статного капіталу Товариства, в результаті чого власником майна стало Товариство, а не діти [PERSON] . Станом на момент набуття права власності на спірне майно будь-які зоборони на відчуження цього майна, арешти чи інші обмежуючі приписи були відсутні. Вказували, що наявність відкритого провадження за справою №518/929/19 жодним чином не вливала на дії [PERSON] . На момент укладення спірних правочинів відповідач не був боржником, оскільки жодних виконавчих проваджень відкрито не було, рішення суду, які набрали законної сили також були відсутні. Також зазначали, що наявність чи відсутність зв`язків [PERSON] та інших відповідачів не впливає на ознаку фраудаторності за відсутності інших оснак: в результаті відчуження майна у боржника не залишається будь-якого майна; наявність судових рішень, що набрали законної сили; в результаті здійснення правочину боржник перестає бути платоспроможним; відсутність доводів про неринковість ціни спірного майна, переданого у статутний капітал Товариства; неможливість звернення стягнення на житловий будинок, оскільки він є єдиним місцем проживання [PERSON] , його сина [PERSON] та онуків. 16 січня 2024 року від представника позивача адвоката Салтана Р.В. надійшла відповідь на відзив, в якій позивач, зазначив, що [PERSON] , маючи невиконане зобов`язання з повернення йому позичених коштів, під час провадження у справі №518/929/19 про стягнення коштів, позбавився всього належного йому нерухомого майна (будинку, магазину, бару) на користь своїх трьох дітей - спочатку 19.03.2021 передав майно до статутного капіталу утвореного ним Товариства, а потім 25.03.2021 продав частку в товаристві своїм дітям, які вийшли з Товариства з нерухомим майном, [PERSON] продовжує жити у будинку, який відчужив своїм дітям, в результаті у [PERSON] відсутнє інше ліквідне майно, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов`язаннями перед позивачем, а сума від продажу земельних ділянок та корпоративні права у нефункціонуючому Товаристві із статутним капіталом у 1000 грн. поза розумним сумнівом не покривають боргу [PERSON] . Сукупність наведених обставин, на думку представника позивача, доводить те, що відповідачі діяли недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду його правам, оскільки метою укладення оспорюваних правочинів - актів приймання передачі нерухомого майна від 19.03.2021 та договорів купівлі-продажу часток в статутному капіталі Товариства від 25.03.2021 є саме зміна власника нерухомості з метою уникнення сплати боргу та звернення стягнення кредитором на майно боржника [PERSON] . Ухвалою судді Ширяївського районного суду Одеської області від 20 червня 2023 року задоволено клопотання позивача щодо витребування доказів, зокрема: витребувано з Усатівської сільської ради (державного реєстратора Карякіна Кирила Анатолійовича) копії актів приймання-передачі нерухомого майна від 19.03.2021 між [PERSON] та Товариством, які стали підставою для реєстрації права власності на нерухомі об`єкти за Товариством, та копії актів приймання-передачі нерухомого майна від 02.04.2021 між Товариством та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які стали підставою для реєстрації права власності на нерухомі об`єкти за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ; витребувано з Ширяївського відділу державної реєстрацій актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області копії актових записів копію або витяги про народження [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , копію актового запису про шлюб та інформацію, яке прізвище стало після шлюбу [PERSON] ; витребувано у [PERSON] копію договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства від 25.03.2021 (що став підставою для складання Акта приймання-передачі частки в статутному капіталі Товариства між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] від 25.03.2021); копію договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства від 25.03.2021 (що став підставою для складання Акта приймання-передачі частки в статутному капіталі Товариства між [PERSON] та [PERSON] від 25.03.2021); витребувано у [PERSON] копію договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства від 25.03.2021 (що став підставою для складання Акта приймання-передачі частки в статутному капіталі Товариства між [PERSON] та [PERSON] від 25.03.2021); витребувано у [PERSON] копію договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства від 25.03.2021 (що став підставою для складання Акта приймання-передачі частки в статутному капіталі Товариства між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] від 25.03.2021); витребувано у [PERSON] копію договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства від 25.03.2021 (що став підставою для складання Акта приймання-передачі частки в статутному капіталі Товариства [PERSON] і [PERSON] від 25.03.2021). Також ухвалою судді Ширяївського районного суду Одеської області від 20 червня 2023 року задоволено клопотання адвоката Мурашка І.В. щодо витребування доказів, зокрема: витребувано у приватного нотаріуса Ланової Наталії Андріївни інформацію щодо кола спадкоємців майна [PERSON] , а також копії документів, що можуть підтвердити цей факт; інформацію щодо того чи є [PERSON] , спадкоємцем майна [PERSON] , а також документи, що можуть підтвердити цей факт; копію матеріалів спадкової справи, що була заведена після смерті [PERSON] . Ухвалою судді Ширяївського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2024 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Салтана Р.В. та витребувано у приватного нотаріуса Одеського нотаріального округу Ладіної Людмили Степанівни копії актів приймання-передачі від 02.04.2021, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав власності [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок, тадержавну реєстрацію права власності [PERSON] на бар «Вечірній світанок» та магазин «Смак». Ухвалою судді Ширяївського районного суду Одеської області від 27 лютого 2025 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Салтана Р.В. та витребувано: від [PERSON] належним чином засвідчену копію акта приймання передачі нерухомого майнасерія та номер: 1452, 1453 від 02.04.2021 складений мій Товариством та [PERSON] , за яким їй передано нежитлове вбудоване приміщення магазину « [INFO] » та нежитлове вбудоване приміщення бару «Вечірній світанок»; від [PERSON] належним чином засвідчену копію акта приймання-передачі нерухомого майна серія та номер 1454, 1455, від 02.04.2021, складений між Товариством та [PERSON] , за яким йому передано частку житлового будинку; від [PERSON] належним чином засвідчену копію акта приймання-передачі нерухомого майна серія та номер 1456, 1457, від 02.04.2021, складений між Товариством та [PERSON] , за яким йому передано частку житлового будинку; від Товариства належним чином засвідчених копій актів приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: 1452, 1453 від 02.04.2021 складений міжТовариством та [PERSON] , за яким їй передано нежитлове вбудоване приміщення магазину « [INFO] » та нежитлове вбудоване приміщення бару «Вечірній світанок»; належним чином засвідчену копію акта приймання-передачі нерухомого майна серія та номер 1454, 1455, від 02.04.2021 року складений між Товариством та [PERSON] , за яким йому передано частку житлового будинку; належним чином засвідчену копію акта приймання-передачі нерухомого майна серія та номер 1456, 1457, від 02.04.2021 року складений між Товариством та [PERSON] , за яким йому передано частку житлового будинку. Суд,\~дослідивши матеріали\~справи,\~врахувавши позицію\~позивача та\~його представника,\~висловлену під\~час вступного\~слова та\~письмово,\~ втому\~числі у\~відповіді на\~відзив,\~а також\~позицію представника\~відповідача [PERSON] , висловлену під час вступного слова та у відзиві на позов, позицію інших відповідачів, висловлену у спільному відзиві на позов, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що у липні 2019 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за розпискоювід 06.09.2013, строк повернення яких сплинув 03.07.2019, справа №518/929/19. Ширяївський районний суд Одеської області рішенням від 15 червня 2021 відмовив у задоволенні вказаних позовних вимог. Апеляційний суд Одеської області постановою від 29.12.2022 скасував рішення суду першої інстанції, задовольнив позовні вимоги [PERSON] та стягнув з [PERSON] грошові кошти за договором позики у розмірі 42 752,00 дол.США\~в рахунок погашення боргу за договором позики та грошові кошти у розмірі\~45 000,00 дол.США в рахунок погашення відсотків за користування. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна року від 18.05.2020 №209212616 [PERSON] станом на 18.05.2020 мав у власності: - житловий будинок загальною площею 149,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1582299751254), далі житловий будинок. - нежитлове вбудоване приміщення бару «Вечірній світанок» площею 101,5 м.кв. за адресою: [ADDRESS] , (реєстраційний номер в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 2868302), далі бар «Вечірній світанок». - нежитлове вбудоване приміщення магазину « [INFO] » площею 33,4 м.кв. за адресою: [ADDRESS] , (реєстраційний номер в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 2868088), далі магазин « [INFO] » - нежитлова будівля, « [INFO] » за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 2255370), далі «Магазин» (Комплекс будівель та споруд №10); - комплекс нерухомого майна інкубаторно-пташиної станції за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 26644192). 19 березня 2021 року відповідно до рішення №1 одноосібного засновника (учасника) про створення Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОПРО СЕРВІС» [PERSON] створив Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОПРО СЕРВІС» (далі - Товариство) та сформував статутний капітал в розмірі 150\~000 гривень. . Згідно з пунктом 4 даного рішення статутний капітал Товариства формується наступним чином: [PERSON] вносить внесок до статутного капіталу, що складає 100% статутного капіталу Товариства, що складається з грошових коштів в розмірі 1000 гривень та нерухомого майна, що в грошовому еквіваленті становить 149 000 гривень 00 копійок, а саме такого майна: житловий будинок 75000,00 грн.; Бар «Вечірній світанок» 56000,00 грн.; Магазин «Смак» 18000,00 грн. Рішенням також затверджено та підписано статут Товариства, призначено директором Товариства Маймескула В.Ф. Справжність підпису [PERSON] на рішенні №1 засвідчила приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ладіна Л.С. Цього ж дня, 19 березня 2021 року,за актами приймання-передачі [PERSON] передав Товариству у власність: - житловий будинок, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1582299751254 (акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер 1217, 1218, виданий 19.03.2021 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ладіною Л.С.; - бар «Вечірній світанок», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2321671951254 (акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер 1219, 1220, виданий 19.03.2021 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ладіною Л.С.; - магазин «Смак», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2321702151254 (акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер 1221, 1222 виданий 19.03.2021 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ладіною Л.С. 19 березня 2021 приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ладіна Л.С. здійснила державну реєстрацію створення юридичної особи (Товариства) у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: номер запису 10055610200000077413. 22 березня 2021 року на підставі вказаних актів приймання передачі державним реєстратором Карякіним Кирилом Анатолійовичом Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області проведено державну реєстрацію права власності на зазначені об`єкти за Товариством, зокрема: - щодо житлового будинку: Номер запису про право власності: 41176947. Тип права власності: Право власності. Дата, час державної реєстрації: 22.03.2021 16:25:54. Державний реєстратор Карякін Кирило Анатолійович, Усатівська сільська рада, Одеського району, Одеської області. Підстава державної реєстрації: акт приймання-передачі, серія та номер 1217, 1218, виданий 19.03.2021, видавник:Приватний нотаріус Ладіна Л.С. Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:57295707 від 25.03.2021 16:25:52, Карякін Кирило Анатолійович, Усатівська сільська рада, Одеського району, Одеської області. Форма власності: приватна. Розмір частки: 1/1; - щодо бару «Вечірній світанок»: Номер запису про право власності: 41178233. Тип права власності: Право власності. Дата, час державної реєстрації: 22.03.2021. Державний реєстратор Карякін Кирило Анатолійович, Усатівська сільська рада, Одеського району, Одеської області. Підстава державної реєстрації: акт приймання-передачі серія та номер 1219, 1220, виданий 19.03.2021, видавник: Приватний нотаріус Ладіна Л.С.Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 57296683 від 25.03.2021 16:50:55, Карякін Кирило Анатолійович, Усатівська сільська рада, Одеського району, Одеської області.Форма власності: приватна. Розмір частки: 1/1. - щодо магазину «Смак»: Номер запису про право власності: 41178738. Дата, час державної реєстрації: 22.03.2021 16:52:29. Державний реєстратор: Карякін Кирило Анатолійович, Усатівська сільська рада, Одеського району, Одеської області. Підстава державної реєстрації: акт приймання-передачі, серія та номер 1221, 1222, виданий 19.03.2021, видавник Приватний нотаріус Ладіна Л.С. Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:57297446 від 25.03.2021 17:16:35, Карякін Кирило Анатолійович, Усатівська сільська рада, Одеського району, Одеської області.Форма власності: приватна. Розмір частки: 1/1. Зазначене підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 07.04.2021 №2515003029. 25 березня 2021 року на підставі Договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства [PERSON] продав свою частку [PERSON] . Згідно з пунктом 1 вказаного договору Продавець ( [PERSON] ) на умовах передбачених цим договором відступає шляхом продажу, тобто передає у власність, а Покупець ( [PERSON] )приймає у власність частку (корпоративні права на частку) Статутного капіталу Товариства у розмірі 49,34%, яка в грошовому еквіваленті становить 74000 гривень 00 копійок. Також, 25 березня 2021 року на підставі Договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства [PERSON] продав свою частку [PERSON] та [PERSON] .Згідно з пунктом 1 вказаного договору Продавець ( [PERSON] ) на умовах передбачених цим договором відступає шляхом продажу, тобто передає у власність, а Покупці ( [PERSON] та [PERSON] ) приймає у власність в рівних частках кожний, тобто по частці в Статутному капіталі Товариства у розмірі 50%, яка в грошовому еквіваленті становить 75000 гривень 00 копійок. 25 березня 2021 року на виконання вказаних договорів між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] складені акти приймання-передачі часток, зокрема: - акт приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства 25.03.2021, складений між [PERSON] та [PERSON] (справжність підписів на якому засвідчилаприватний нотаріусОдеського міського нотаріального округу Ладіна Л.С., зареєстровано в реєстрі за №1303, 1304), та за яким [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла частку частку (корпоративні права на частку) Статутного капіталу Товариства у розмірі 49,34%, яка в грошовому еквіваленті становить 74000 гривень 00 копійок; - акт приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства 25.03.2021, складений між [PERSON] [PERSON] , [PERSON] (справжність підписів на якому засвідчилаприватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ладіна Л.С., зареєстровано в реєстрі за №1305, 1306, 1307), та за яким [PERSON] передав, а [PERSON] та [PERSON] прийняли в рівних частках кожний, тобто по частці у Статутного капіталу Товариства у розмірі 50%, яка в грошовому еквіваленті становить 75000 гривень 00 копійок, тобто по 25% Статутного капіталу Товариства кожний, яка в грошовому еквіваленті становить 37500 гривень 00 копійок. 25 березня 2021 року згідно з протоколом № 25-03/21 загальних зборів учасників Товариства [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] здійснили розподіл часток у статутному капіталі Товариства таким чином: [PERSON] , номінальна вартість частки 74000 гривень, розмір частки у відсотковому виражені 49,34%; [PERSON] , номінальна вартість частки 37500 гривень, розмір частки у відсотковому виражені 25,00%; [PERSON] ,номінальна вартість частки 37500 гривень, розмір частки у відсотковому виражені 25,00%; [PERSON] , номінальна вартість частки1000 гривень, розмір частки у відсотковому виражені 0,66%. 27 березня 2021 року здійснено державну реєстрацію змін про Товариство (номер запису 1005561070002077413), зокрема, учасниками Товариства стали 4 особи: [PERSON] (внесок 1000,00 грн), [PERSON] (внесок 74000,00 грн), [PERSON] (внесок 37500,00 грн), [PERSON] (внесок 37500,00 грн). 29 березня 2021 року здійснено державну реєстрацію зміни кінцевого бенефіціарного власника (номер запису 1005561070003077413), зокрема, замість [PERSON] , бенефіціарними власниками стали 3 особи: [PERSON] з правом голосу 49,34%; [PERSON] з правом голосу 25%; [PERSON] з правом голосу 25%. Зазначене підтверджуються витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 07.04.2021. 02 квітня 2021 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] подали загальним зборам учасників Товариства заяви про вихід зі складу учасників Товариства, зокрема: - [PERSON] повідомила про вихід та просила передати в якості виплати вартості вкладу учасника до стутного капіталу Товариства, що дорівнює 74000 гривень 00 копійок в натурі, а саме передати бар «Вечірній світанок» та магазин « [INFO] »; - [PERSON] повідомив про вихід та просив передати в якості виплати вартості вкладу учасника до стутного капіталу Товариства, що дорівнює 37500 гривень 00 копійок в натурі частку житлового будинку; - [PERSON] повідомив про вихід та просив передати в якості виплати вартості вкладу учасника до стутного капіталу Товариства, що дорівнює 37500 гривень 00 копійок в натурі частку житлового будинку. 02 квітня 2021 року [PERSON] подав заяву, що йому відомо про намір [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] виходу зі складу учасників Товариства та набути спірні об`єкти нерухомості. Цією заявою [PERSON] надав згоду на вихід [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зі складу учасників Товариства на вищезазначених умовах. 02 квітня 2021за актами приймання-передачі Товариство в особі [PERSON] передало [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] спірні об`єкти нерухомості, а саме: - згідно з актом приймання-передачі серія та номер 1452, 1453, (виданий 02.04.2021 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ладіною Л.С.) Товаристиво в особі [PERSON] передало [PERSON] житлове вбудоване приміщення магазину « [INFO] » та нежитлове вбудоване приміщення бару «Вечірній світанок»; - згідно з актом приймання-передачі серія та номер 1454, 1455, (виданий 02.04.2021 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ладіною Л.С.) Товариство в особі [PERSON] передало [PERSON] частку житлового будинку; - згідно з актом приймання-передачі серія та номер 1456, 1457, (виданий 02.04.2021 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ладіною Л.С.) Товариство в особі Маймескула В.Ф.передало [PERSON] частку житлового будинку. 09 квітня 2021 року здійснено державну рєєстрацію зміни складу засновників (номер запису 1005561070004077413), внаслідок чого [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] більше не значилися у засновниках Товариства, а [PERSON] став його одноосібним засновником. 10 квітня 2021 року здійснено державну реєстрацію змін про кінцевого бенефіціарного власника (номер запису 1005561070005077413), внаслідок чого замість [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] кінцевим бенефіціарним власником став [PERSON] . Статутний капітал Товариства склав 1000 гривень. Зазначене підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 20.04.2021. 13 квітня 2021 року на підставі актів приймання-передачі майна від 02.04.2021 здійснено державну реєстрацію права власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на спірні об`єкти нерухомості. Зокрема, згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 20.04.2021: - щодо магазину « [INFO] » (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2321702151254). Номер запису про право власності/довірчої власності: 41552426. Тип права власності: Право власності. Дата, час державної реєстрації: 13.04.2021 17:00:04. Державний реєстратор: приватний нотаріус Ладіна Людмила Степанівна, Одеський міський нотаріальний округ, Одеська обл. Підстава для державної реєстрації: Акт приймання передачі об`єкта нерухомого майна, серія та номер: 1452, 1453, виданий 02.04.2021, видавник: Ладіна Л.С., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу. Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 57704446 від 17.04.2021 12:45:06, приватний нотаріус Ладіна Людмила Степанівна, Одеський міський нотаріальний округ, Одеська обл. Форма власності: приватна. Розмір частки: 1/1. Власники: [PERSON] ; - щодо бару «Вечірній світанок» (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2321671951254). Номер запису про право власності/довірчої власності: 41552267. Тип права власності: Право власності. Дата, час державної реєстрації: 13.04.2021 16:47:27. Державний реєстратор: приватний нотаріус Ладіна Людмила Степанівна, Одеський міський нотаріальний округ, Одеська обл. Підстава для державної реєстрації: Акт приймання передачі об`єкта нерухомого майна, серія та номер: 1452, 1453, виданий 02.04.2021, видавник: Ладіна Л.С., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу. Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 57704283 від 17.04.2021 12:31:40, приватний нотаріус Ладіна Людмила Степанівна, Одеський міський нотаріальний округ, Одеська обл. Форма власності: приватна. Розмір частки: 1/1. Власники: [PERSON] ; - щодо житлового будинку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1582299751254). Номер запису про право власності/довірчої власності: 41552726. Тип права власності: Право власності. Дата, час державної реєстрації: 13.04.2021 17:17:05. Державний реєстратор: приватний нотаріус Ладіна Людмила Степанівна, Одеський міський нотаріальний округ, Одеська обл. Підстава для державної реєстрації: Акт приймання передачі об`єкта нерухомого майна, серія та номер: 1454, 1455, виданий 02.04.2021, видавник: Ладіна Л.С., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу. Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 57704695 від 17.04.2021 13:07:37, приватний нотаріус Ладіна Людмила Степанівна, Одеський міський нотаріальний округ, Одеська обл. Форма власності: приватна. Вид спільної власності: спільна часткова. Розмір частки: 1/2. Власники: [PERSON] ; Номер запису про право власності/довірчої власності: 41552538. Тип права власності: Право власності. Дата, час державної реєстрації: 13.04.2021 17:08:24. Державний реєстратор: приватний нотаріус Ладіна Людмила Степанівна, Одеський міський нотаріальний округ, Одеська обл. Підстава для державної реєстрації: Акт приймання передачі об`єкта нерухомого майна, серія та номер: 1456, 1457, виданий 02.04.2021, видавник: Ладіна Л.С., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу. Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 57704594 від 17.04.2021 12:57:40, приватний нотаріус Ладіна Людмила Степанівна, Одеський міський нотаріальний округ, Одеська обл. Форма власності: приватна. Вид спільної власності: спільна часткова. Розмір частки: 1/2. Власники: [PERSON] (а.с.81-82 Том №1). Факт того, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтверджено матеріалами справи, зокрема інформацією Ширяївського відділу ДРАЦС у Березівському роайоні Одеської бласті від 12.06.2024 №454/24.3-20, заявами на прийняття спадщин, свідоцтвами про народження, одруження, довідкою Старомаяківської сільської ради від 16.06.2023 №121/02 та іншими матеріалами справи, та не заперечувався самими відповідачами. Таким чином судом встановлено, що станом на 18.05.2020 [PERSON] мав у власності житловий будинок, бар «Вечірній світанок», магазин « [INFO] », « [INFO] » (Комплекс будівель та споруд №10) та комплекс нерухомого майна інкубаторно-пташиної станції (а.с.45-49 Том №1). Проте вже станом на 06.04.2021 згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна року від 06.04.2021 №251317234 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно будь-які відомості про права на нерухоме майно [PERSON] відсутні, а в Реєстрі прав власності на нерухоме майно лишився запис про право власності на «Магазин» (Комплекс будівель та споруд №10). Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] передав житловий будинок, бар «Вечірній світанок» та магазин « [INFO] » у статутний капітал новоствореного Товариства, яке володіло цими об`єктами 22 дні, а в послідуючому вказане майно було передано дітям [PERSON] наступним чином. 19 березня 2021 [PERSON] створив Товариство та на підставі актів приймання-передачі серія, номер 1217, 1218, 1219, 1220, 1221, 1222 вніс магазин « [INFO] », бар «Вечірній світанок» та житловий будинок у статутний капітал Товариства, оцінивши їх у 18000 грн, 56000 грн та 75000 відповідно; в цей же день приватний нотаріус здійснила державну реєстрацію юридичної особи (номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 10055610200000077413); 22 березня 2021 на підставі зазначених актів приймання передачі державним реєстратором Карякіним К.А. зареєстровано право власності на зазначені об`єкти за Товариством (номера записів про право власності: 41176947, 41178233, 41178738); 25 березня 2021 [PERSON] продав частку у статутному капіталі Товариства [PERSON] (у розмірі 49,34%, яка в грошовому еквіваленті становить 74000 гривень 00 копійок) та [PERSON] і [PERSON] (у розмірі 50%,в рівних частках кожний, тобто по частці в Статутному капіталі Товариства, яка в грошовому еквіваленті становить 75000 гривень 00 копійок) та передав ці частки вказаним особам на підставі актів приймання-передачі частки в статутному капіталі Товариства від 25.03.2021. В цей же день, 25 березня 2021 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] здійснили розподіл часток у статутному капіталі Товариства, за яким [PERSON] належитьчастка 74000 гривень (49,34%), [PERSON] належить частка 37500 гривень (25,00%), [PERSON] належить частка 37500 гривень (25,00%), боржнику [PERSON] належить частка 1000 гривень (0,66%). 27 березня 2021 року в Товаристві змінився склад засновників (учасників) (номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 1005561070002077413), зокрема, учасниками Товариства стали 4 особи: [PERSON] (внесок 1000,00 грн), [PERSON] (внесок 74000,00 грн), [PERSON] (внесок 37500,00 грн), [PERSON] (внесок 37500,00 грн); 29 березня 2021 року в Товаристві змінилися кінцеві бенефіціарні власники (номер записув Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 1005561070003077413),зокрема, замість [PERSON] , бенефіціарними власниками стали 3 особи: [PERSON] з правом голосу 49,34%; [PERSON] з правом голосу 25%; [PERSON] з правом голосу 25%. 02 квітня 2021 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] подали заяви про вихід зі складу учасників Товариства та просили передати в натурі належні їм частки в статутному капіталі Товариства, зокрема, [PERSON] - бар «Вечірній світанок» та магазин « [INFO] », а [PERSON] та [PERSON] по житлового будинку. В свою чергу [PERSON] заявою від 02.04.2021 надав згоду на вихід [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зі складу учасників Товариства із нерухомим майном. В цей же день, 02 квітня 2021, Товариство в особі [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] з другої сторони складалиакти приймання-передачі нерухомого майна, за яким [PERSON] переходить у власність магазин «Смак» та бар «Вечірній світанок»(серія та номер акта 1452, 1453), а [PERSON] та [PERSON] житловий будинок(серія та номер актів 1454, 1455, 1456, 1457). 09 та 10 квітня 2021 здійснено державну реєстрацію виходу [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зі складу засновників та бенефіціарних власників (номера записів в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань1005561070004077413 та 1005561070005077413 відповідно), а [PERSON] залишився одноосібним засновником та бенефіціарним власником Товариства зі статутним капіталом у 1000,00 гривень. 13 квітня 2021 року приватний нотаріус на підставі актів приймання-передачі майна від 02.04.2021 здійснила державну реєстрацію права власності [PERSON] на магазин « [INFO] » (номер запису про право власності/довірчої власності: 41552426) та бар «Вечірній Світанок» (номер запису про право власності/довірчої власності: 41552267), [PERSON] на частину житлового будинку (номер запису про право власності/довірчої власності: 41552726) та [PERSON] на частину будинку (номер запису про право власності/довірчої власності: 41552538). Вказані правочини та реєстраційні дії були вчинені протягом 26 днів, з 19.03.2021 по 13.04.2021 у період розгляду Ширяївським районним судом Одеської області справи № 518/929/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою від 06.09.2013, строк повернення яких сплинув 03.07.2019. Ухвалою від 21.04.2021 суд застосував арешт, проте [PERSON] вже відчужив своє майно. Отже, створюючи Товариство, передаючи у його статутний капітал спірне майно та в послідуючому частки в його статутному капіталі своїм дітям, [PERSON] діяв усвідомлюючи наявність зобов`язання з повернення боргу та судового провадження у справі №518/929/19 про його стягнення. Він передбачав настання для себе несприятливих наслідків у разі задоволення позову та виконання судового рішення шляхом звернення стягнення на належне йому нерухоме майно, а відтак діяв умисно, з приховуванням справжньої мети правочину. Фактичною метою [PERSON] було не передання майна Товариству для здійснення господарської діяльності, оскільки зазначене майно перебувало у власності Товариства лише 22 дні у період з 22.03.2021 по 12.04.2021, а його відчуженняна користь інших осіб з метою приховання від можливого звернення стягнення. Відповідачі зазначали, що Товариство створювалося з метою зайняття підприємницькою діяльністю і що майно передавалося для здійснення різних видів діяльності Товариства, та намір відповідачів займатися підприємницькою діяльністю, однак факт перебування спірного майна у власності Товариства 22 дні вказує на відсутність економічної мети передачі [PERSON] цього майна у статутний капітал Товариства. Твердження відповідачів про фінансові труднощі та карантинні обмеження, як на причини виходу з Товариства, не підтверджені доказами. Натомість, як видно з інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідачі вже займалися підприємницькою діяльністю і їм достоменно відомо, що вона здійснюється на власний ризик, а тому не могли не враховувати карантин та свої фінансові можливості при створенні Товариства та набутті часток у його статутному капіталі. Поведінка [PERSON] , а саме внесення 19.03.2021 житлового будинку, бара «Вечірній світанок», магазина «Смак» сукупною варістю 149000,00 грн. в статутний капітал Товариства, а через 6 днів одночасна передача часток в статутному капіталі Товариства в розмірі 99,34%, які в грошовому еквіваленті сукупно становили 149000 гривень 00 копійок, що відповідало вартості вказаного майна, своїм трьом дітям; а також поведінка [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а саме одночасне набуття 25.03.2021 часток зазначеного розміру в статутному капіталі Товариства, входження у склад його учасників (бенефіціарних власників) та одночасний вихід з нього 02.04.2021 зі спірним майном варістю 149000,00 грн. свідчать про відсутність наміру зайняття підприємницькою діяльністю. Виходячи із встановлених вище обставин, дії відповідачів свідчать про недобросовісну поведінку стосовно [PERSON] , що виразилося у зловживанні правом та порушенні його майнових прав і законних інтересів. Згідно з постановою державного виконавця Ширяївського відділу ДВС у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції від 17.02.2023 відкрито виконавче провадження № 71079807, у якому [PERSON] є стягувачем, а [PERSON] боржником, сума до стягнення в гривневому еквіваленті станом на 17.02.2023 складає 3 208 968,00 грн. Відповідно до інформації Ширяївського відділу ДВС від 15.01.2024 № 509 три комбайна 1992 та 1997 років випуску за постановою державного виконавця з 04.04.2023 перебувають у розшуку; «Магазин» (Комплекс будівель та споруд № [NUMBER] ) за боржником [PERSON] не зареєстрований; земельні ділянки 9,6947га та 5,6749га реалізовані на аукціоні і станом на 15.01.2024 на користь стягувача [PERSON] перераховано кошти на загальну суму 537 263,69 грн, відповідно залишок нестягнутої суми складає 2\~671 704,31 грн. Адвокат Мурашко І.С. та [PERSON] , [PERSON] й [PERSON] у відзивах посилалися на наявність у власності [PERSON] трьох комбайнів та нерухомого об`єкта - «Магазин» (Комплекс будівель та споруд № [NUMBER] ), однак доказів на підтвердження таких доводів не надали. Крім того, згідно з інформацією Ширяївського відділу ДВС від 01.05.2023 № 7036 [PERSON] надав письмові пояснення, що двох комбайнів вже немає, так як один згорів, а другий після ДТП не підлягає відновленню, напівпричіпа, що рахується згідно довідки МВС, в нього немає; «Магазин» за боржником [PERSON] не зареєстрований, а сам [PERSON] пояснив, що дана нерухомість ним була продана приблизно в 2016-2017 роках громадянину [PERSON] . Відповідачі посилалися на корпоративні права [PERSON] у Товаристві, як одне з джерел погашення боргу [PERSON] , однак згідно з інформацією Ширяївського відділу ДВС від 01.05.2023 № 7036 [PERSON] надав пояснення, що являється директором Товариства, яке не веде жодної діяльності, відсутній фінансовий оборот, не здаються податкові звіти, тому посилання відповідачів на корпоративні права [PERSON] вартістю 1000 грн. у фактично недіючому Товаристві, як одне з джерел погашення боргу, суд відхиляє. Відповідачі витребували спадкову справу на обґрунтування своїх доводів про спільну власність набуту під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] та відмову [PERSON] від спадщини, що виключає стягнення на спірні нерухомі об`єкти майно і їх повернення у власніть [PERSON] . У відзивах зазначали, що [PERSON] та його дружина здійснювали будування будинку спільними коштами, та вказували, що після смерті дружини відповідача частини від кожного об`єкту спірної нерухомості увійшла до складу спадщини. Копія спадкової справи містить витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та витяги з Державного земельного кадастру про належні померлій земельні ділянки площами 5,675 га, 5,5748 га та 19,3223 га, відмову [PERSON] від спадщини від 06.11.2020, заяви [PERSON] від 06.11.2020, [PERSON] від 26.01.2021 та [PERSON] від 06.11.2020 як дітей померлої про прийнятття спадщини, свідоцтва про їх народження, витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актових записів про народження, шлюб та інші документи. Поряд з цим в даній справі суд не вирішує питання звернення стягнення на майно та склад спадщини, а також перебування майна (його частини) у спільній сумісній власності подружжя, тому суд відхиляє вказані доводи відповілачів. Крім того слід зауважити, що зазначені доводи є суперечливими та взаємовиключними, оскільки з однієї сторони відповідачі посилаються на набуття [PERSON] та [PERSON] у спільну сумісну власність подружжя об`єктів спірного майна у 2002 та 2011 роках та належність частини кожного такого об`єкта до складу спадщини, що відкрилася [INFO] після смерті [PERSON] , а з іншої сторони наполягають на правомірності вчинення оспорюваних правочинів та добросовісності набуття права власності на спірні об`єкти нерухомості, які відбулися у березніквітні 2021 року. З огляду\~на встановлені\~вище обставини, [PERSON] розпорядився спірним майном вніс його до статутного капіталу Товариства, передав свої частки у статному капіталі Товаримства дітям, які увійшли і вийшли з Товариства з цим майном, а нині під час розгляду даної справи вирішів зазначити, що воно було спільною власністю подружжя та входило до складу спадщини. Так само і діти [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які не оспорювали передачу [PERSON] . Товариству спірного майна, натомість набули частки у статутному капіталі Товариства, сталийого учасниками та вийшли з нього із спірним майном, а нині посилаються на перебування спірного майна у спільній власності подружжя та входження його частини до складу спадщини. Така поведінка відповідачів суперечить принципу добросовісності, передбаченому п.6 ст.3 ЦК України, та є підставою для застосування судом при розгляді доводів відповідачів доктрини "venire contra factum proprium" (принцип заборони суперечливої поведінки) і відповідно їх відхилення. Отже суд, дослідивши усі засоби доказування, що подані сторонами як на підтвердження своїх позовних вимог, так і заперечень проти них, дійшов таких висновків. Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6\~статті 3 ЦК\~Украйни). Тлумачення, як\~статті 3 ЦК України\~загалом, так і пункту 6 частини першої\~статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства (правова позиція Верховного Суду сформульована у постановах від 01.03.2021 у справі №180/1735/16-ц, від 18.04.2022 в справі №520/1185/16-ц). Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6\~статті 3 ЦК України) і дії учасників приватних правовідносин мають бути добросовісними. Добра совість\~- це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (правова позиція Верховного Суду сформульована у постановах від 10.04.2019 в справі №390/34/17, від 11.11.2019 у справі №337/474/14-ц). З урахуванням того, що норми цивільного законодавства мають застосовуватися із врахуванням добросовісності, то принцип добросовісності не може бути обмежений певною сферою (правова позиція Верховного Суду сформульована у постановах від 11.12.2023 в справі №463/13099/21, від 19.02.2024 у справі №567/3/22). При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (частина друга\~статті 13 ЦК України). Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частина третя\~статті 13 ЦК України). Рішенням Конституційного Суду України від 28 квітня 2021 року № 2-р(II)/2021 у справі № 3-95/2020(193/20) визнано, що частина третя статті\~13, частина третя статті\~16 ЦК України\~не суперечать частині другій\~статті 58 Конституції України\~та вказано, що «оцінюючи домірність припису частини третьої статті 13 Кодексу, Конституційний Суд України констатує, що заборону недопущення дій, що їх може вчинити учасник цивільних відносин з наміром завдати шкоди іншій особі, сформульовано в ньому на розвиток припису частини першої\~статті 68 Основного Закону України, згідно з яким кожен зобов`язаний не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Водночас словосполука «а також зловживання правом в інших формах», що також міститься у частині третій статті 13 Кодексу, на думку Конституційного Суду України, за своєю суттю є засобом узагальненого позначення одразу кількох явищ з метою уникнення потреби наведення їх повного або виключного переліку. Здійснюючи право власності, у тому числі шляхом укладення договору або вчинення іншого правочину, особа має враховувати, що реалізація свободи договору як однієї із засад цивільного законодавства перебуває у посутньому взаємозв`язку з установленими Кодексом та іншими законами межами здійснення цивільних прав, у тому числі права власності. Установлення Кодексом або іншим законом меж здійснення права власності та реалізації свободи договору не суперечить вимогам\~Конституції України, за винятком ситуацій, коли для встановлення таких меж немає правомірної (легітимної) мети або коли використано юридичні засоби, що не є домірними. У зв`язку з тим, що частина третя статті 13 та частина третя статті 16 Кодексу мають на меті стимулювати учасників цивільних відносин до добросовісного та розумного здійснення своїх цивільних прав, Конституційний Суд України дійшов висновку, що ця мета є правомірною (легітимною)». Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для\~уникнення чи унеможливлення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили. Про зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа (особи) «використовувала/використовували право на зло»; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які «потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи /осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин) (правова позиція Верховного Суду сформульована у постанові від 16.04.2021 в справі №747/306/19). Необхідно розмежовувати конкурсне оспорювання та позаконкурсне оспорювання фраудаторних правочинів. Недійсність фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні має гарантувати інтереси кредитора (кредиторів)\~«через можливість доступу до майна боржника», навіть і того, що знаходиться в інших осіб. Метою позаконкурсного оспорювання є повернення майна боржнику задля звернення на них стягнення, тобто, щоб кредитор опинився в тому положенні, яке він мав до вчинення фраудаторного правочину (правова позиція Верховного Суду сформульована у постанові від 05.04.2023 в справі №523/17429/20). Договір як приватно-правова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, покликаний забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Приватно-правовий інструментарій (зокрема, вчинення фраудаторного договору) не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення чи унеможливлення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили, чи виконавчого напису (правова позиція Верховного Суду сформульована у постановівід 05.04.2023 в справі № 523/17429/20). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.07.2019 в справі № 405/1820/17 вказано, що: «цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку). Боржник (дарувальник), який відчужує майно на підставі безвідплатного договору на користь своєї матері після пред`явлення до нього позову банку про стягнення заборгованості, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора, оскільки уклав договір дарування, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6\~статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя\~статті 13 ЦК України)». Договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. До обставин, які дозволяють кваліфікувати безоплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору зокрема, відноситься: безоплатність договору; момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, дружина чи колишня дружина боржника, чоловік чи колишній чоловік боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа). Застосування конструкції «фраудаторності» при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, дружина чи колишня дружина боржника, чоловік чи колишній чоловік боржника, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника) (правова позиція Верховного Суду сформульована у постановахвід 07.10.2020 в справі №755/17944/18, від 26.04.2023 в справі №644/5819/20). Касаційний суд вже зауважував, що:\~\~недійсність фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні має гарантувати інтереси кредитора (кредиторів) «через можливість доступу до майна боржника», навіть і того, що знаходиться в інших осіб. Метою позаконкурсного оспорювання є повернення майна боржнику задля звернення на них стягнення, тобто, щоб кредитор опинився в тому положенні, яке він мав до вчинення фраудаторного правочину; в практиці касаційного суду допускається кваліфікація фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні як фіктивного (стаття 234 ЦК України) чи такого, що вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті\~3,\~13 ЦК України). Одна й інша підстави для кваліфікації правочину як фраудаторного побудовані законодавцем за моделлю оспорюваного правочину. Тобто, оспорення правочину має відбуватися за ініціативою кредитора як заінтересованої особи шляхом пред`явлення позовної вимоги про визнання правочину недійсним (позов про оспорювання правочину, ресцисорний позов); кваліфікація правочину як фіктивного виключається, якщо\~на виконання оспорюваного правочину було передано майно чи відбувся перехід прав; натомість для кваліфікації\~фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні як такого, що вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті\~3,\~13 ЦК України) не має значення, що на виконання оспорюваного правочину було передано майно чи відбувся перехід прав. Важливим для кваліфікації такого правочину як фраудаторного є те, що внаслідок його вчинення відбувається, зокрема, унеможливлення звернення стягнення на майно боржника чи зменшується обсяг його майна; очевидно, що одночасна кваліфікація оспорюваного\~фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні як фіктивного (стаття 234 ЦК України) і такого, що вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті\~3,\~13 ЦК України) не допускається (правова позиція Верховного Суду сформульована у постанові від 05.01.2024 в справі №761/40240/21). Велика Палата Верховного Суду зауважила, що приватноправовий інструментарій (як в договірних, так і в позадоговірних відносинах) має використовуватись особами добросовісно, не зловживаючи правом. Зокрема, такий інструментарій не може використовуватись особою на шкоду іншим учасникам правовідносин. Правочин не має вчинятись з метою заподіяти зло (тобто здійснити зловживання правом) і втілювати цей намір. Інакше такий правочин має кваліфікуватись судами як фраудаторний та, за наявності відповідної позовної вимоги, має бути визнаний недійсним. Однак у силу гнучкості та різноманіття цивільних правовідносин вичерпний та закритий перелік обставин, за яких той чи інший правочин слід вважати фраудаторним, відсутній. Натомість Верховний Суд напрацював перелік обставин, які окремо або в сукупності можуть враховуватися при оцінці правочину як фраудаторного. Остаточну кваліфікацію певного правочину як фраудаторного повинен здійснювати суд в кожній конкретній справі виходячи із встановлених обставин (пункти 108, 115, 116 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2024 в справі № 916/379/23). Відсутність заборони чи арешту не виключає кваліфікацію правочину як фраудаторного, оскільки для оспорення правочину, що вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті\~3,\~13 ЦК України), важливим є те, що учасники цивільного обороту використовують приватний інструментарій всупереч його призначенню, принципу доброї совісті та, зокрема, для, унеможливлення звернення стягнення на майно боржника (поручителя) чи зменшення обсягу його майна (правова позиція Верховного Суду сформульована у постанові від 20.08.2024в справі №947/37261/21). Для застосування конструкції фраудаторного правочину важливо щоб кредитору належало суб`єктивне цивільне право (зокрема, право вимоги). Цей суд неодноразово аналізував конструкцію фраудаторного правочину, тобто правочину, який вчиняється на шкоду кредитору для уникнення чи унеможливлення, зокрема, сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили, чи виконавчого напису. Тому необов`язково для застосування вказаної конструкції, щоб існувало судове рішення про стягнення зокрема, боргу чи був розпочатий судовий процес про стягнення боргу. Необхідно, щоб той чи інший правочин вчинявся на шкоду кредитору для уникнення чи унеможливлення, зокрема, сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) чи\~зменшення обсягу майна боржника (правова позиція Верховного Суду сформульована у постанові від 13.03.2025 в справі №159/5846/23). Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу за договором. Боржник, який відчужує майно на підставі безоплатного договору на користь своєї невістки після настання строку повернення боргу, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора, оскільки уклав договір дарування, який порушує майнові інтереси кредитора і спрямований на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які, хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, спрямованого на унеможливлення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6\~статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя\~статті 13 ЦК України). Договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. До обставин, які дозволяють кваліфікувати безоплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору, зокрема, належать: безоплатність договору; момент укладення договору (зокрема після настання строку повернення боргу); контрагент, з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (пов`язаність осіб, які вчиняють фраудаторний правочин може бути досить різноманітною. Зокрема, між особами які вчиняють фраудаторний правочин можуть бути родинні, квазіродинні відносини, інші цивільні відносини чи навіть трудові. Наприклад, родич боржника (зокрема, син, онук, мати), дружина чи колишня дружина боржника, невістка, чоловік чи колишній чоловік боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа) (правова позиція Верховного Суду сформульована у постанові від 27.02.2025 в справі № 347/721/22); Метою позаконкурсного оспорювання є повернення майна боржнику задля звернення на них стягнення, тобто, щоб кредитор опинився в тому положенні, яке він мав до вчинення фраудаторного правочину (правова позиція Верховного Суду сформульована у постанові від 05.04.2023 в справі №523/17429/20). Належним способом є відновлення становища яке існувало до порушення (пункт 4 частини другої\~статті 16 ЦК України), і для повернення майна боржнику оспорювання наступних правочинів (реєстраційних дій) щодо цього майна не вимагається (правова позиція Верховного Суду сформульована у постанові від 12.04.2023в справі №161/12564/21). Верховний Суд у постанові від 30.11.2022 у справі №522/14900/19 зазначив, що для приватного права, з урахуванням принципу розумності, є неприйнятним використання конструкції юридичної особи (зокрема, внесення нерухомості до статутного капіталу юридичної особи, вихід учасника із юридичної особи та отримання при виході), інших правомірних приватно-правових засобів (зокрема, поділ об`єктів нерухомості) з метою створення видимостідобросовісного набуття права власності для унеможливлення застосування віндикаційного позову. Застосування приватно-правових конструкцій з метою створення видимості добросовісного набуття права власності для унеможливлення застосування віндикаційного позову по своїй суті є недобросовісним та свідчить про зловживання учасниками цивільного обороту. До обставин, які можуть свідчити про те, що учасники створюють видимість добросовісного набуття права власності для унеможливлення застосування віндикаційного позову, відноситься, зокрема: момент вчинення правочину чи інших дій; суб`єкти, які вчиняють або з якими вчиняються правочини контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родичі, квазіродичі, пов`язана чи афілійована юридична особа, пов`язані чи афілійовані групи юридичних осіб). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя\~статті 89 ЦПК України). У даній справі, з урахуванням встановлених обставин в справі № 518/929/19, очевидно, що позивачу на момент вчинення оспорюваних правочинів належало суб`єктивне право на повернення коштів отриманих боржником [PERSON] . Суд встановив, що [PERSON] у липні 2019 року звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за розпискою від 06.09.2013, строк повернення яких сплинув 03.07.2019 (справа №518/929/19). Під час розгляду судами справи №518/929/19 [PERSON] відчужив належне йому нерухоме майно (житловий будинок, бар «Вечірній світанок», магазин « [INFO] », « [INFO] » (Комплекс будівель та споруд №10), комплекс нерухомого\~майна інкубаторно-пташиної\~станції), внаслідок чого зменшився обсяг майна боржника, за рахунок якого міг бути погашений борг. Відчуження відбулося упродовж короткого строку з використанням юридичної особи (Товариства). Зокрема, 19.03.2021 [PERSON] створив Товариство та передав у його статутний капітал спірне майно (житловий будинок, бар « [INFO] » та магазин « [INFO] »), потім 25.03.2021 передав частку в Товаристві своїм дітям, які вийшли 09.04.2021 з Товариства з нерухомим майном та 13.04.2021 зареєстрували право власності на нього. [PERSON] продовжує жити у будинку, який відчужив синам. В результаті у [PERSON] відсутнє інше майно, за рахунок якого він може повернути борг позивачу. Належні [PERSON] комбайни знаходяться у розшуку. Сума від продажу земельних ділянок та корпоративні права у недіючому Товаристві із статутним капіталом у 1000 грн не покривають боргу [PERSON] . Отже, [PERSON] маючи прострочене грошове зобов`язання та під час судових проваджень про стягнення заборгованості (справа №518/929/19) з використанням юридичної особи та за участі своїх дітей вчинив фраудаторні правочини, щоб приховати належне йому нерухоме майно від можливого стягнення, внаслідок чого зменшився обсяг належного йому майна, за рахунок якого міг бути погашений борг.Тому створення [PERSON] . Товариства, передача у його статний капітал спірного майна, передача в послідуючому своїх часток у статному капіталі Товариства дітям ( [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ), їх вихід зі складу учасників Товариства та передача Товариством в особі [PERSON] спірного майна при їх виході не є перешкодою для застосування конструкції фраудаторного правочину, а для повернення майна боржнику оспорювання наступних правочинів (реєстраційних дій) щодо цього майна (зокрема, реєстраційних дій, в результаті яких здійснено державну реєстрацію права власності Товариства на магазин « [INFO] », бар « [INFO] » та житловий будинок;актів приймання передачі нерухомого майна від 02.04.2021 серія та номери 1452, 1453, 1454, 1455, 1456, 1457 та реєстраційних дій, в результаті яких здійснено державну реєстрацію права власності [PERSON] на магазин « [INFO] » та бар « [INFO] », [PERSON] на частину житлового будинку та [PERSON] на частину будинку) не вимагається (правова позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2023 року в справі №161/12564/21 (провадження № 61-10546св22)). Виходячи з аналізу матеріалів справи та встановлених обставин, оспорювані акти приймання передачі нерухомих об`єктів від 19.03.2021 є фраудаторними правочинами, вчиненими всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті\~3,\~13 ЦК України), зокрема, щодо використання учасниками цивільного обороту приватного інструментарію всупереч його призначенню, принципу доброї совісті та для зменшення обсягу майна боржника.

Outcome: approved