Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

У серпні 2024 року представник позивача [PERSON] адвокат Ковбаса Олег Станіславович звернувся з позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності. Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що 05 липня 2023 року інспектором управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції (надалі Відповідач) відносно громадянина України [PERSON] (надалі Позивач) було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. серії ЕАС №7286160 за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Оскаржувана постанова, її копія, відповідно до вимог ст. 285 КУпАП позивачу не вручалась та не надсилалась. Про факт винесення постанови про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП та стягнення з нього штрафу за правопорушення, позивачу стало відомо 14 липня 2023 року з електронного сервісу «Кабінет водія». Не погодившись із законністю вказаної постанови та правомірністю накладення адміністративного стягнення позивач звернувся до суду. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 07 травня 2024 року у справі №\~465/5659/23 позов [PERSON] до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови задоволено: постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС №7286160 від 05 липня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч. 1 ст. 126 КУпАП скасовано, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, закрито. Рішення набрало законної сили. Так, представник позивача зазначає, що на думку позивача, дії інспектора управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції щодо складання відносно [PERSON] постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, яка рішенням Франківського районного суду м. Львова від 07 травня 2024 року була визнана протиправною та скасована, відповідно до положень законодавства є підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через встановлену судом відсутність його складу та події свідчить про те, що [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно. За таких обставин позивач вважає, що є підстави для стягнення моральної шкоди. Враховуючи наведене, позивач просить суд: 1. Стягнути з Державного бюджету України на користь [PERSON] у порядку компенсації моральної шкоди 48\~000 гривень; 2. Стягнути з Державного бюджету України на користь [PERSON] понесені позивачем судові витрати, а саме: витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20\~000 гривень. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 серпня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 19\~листопада 2024\~року на\~адресу суду\~від представника\~відповідача Державної\~казначейської служби\~України надійшов\~відзив на\~позовну заяву,\~у якому\~зазначено,\~що Державна\~казначейська служба\~України є\~неналежним відповідачем\~у цій\~справі тому що\~згідно із\~своїми функціональними\~обов`язками не\~є учасником\~спірних відносин\~і не\~володіє будь-якими\~фактичними даними,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин,\~що мають\~значення для\~правильного вирішення\~справи.\~Крім того,\~зазначив,\~що Позивачем необґрунтовано пред`явлені вимоги щодо відшкодування моральної шкоди у сумі 48\~000,00 грн, а стягнення такої суми призведе до економічно необґрунтованих збитків Державного бюджету України. Таким чином, вимоги Позивача щодо відшкодування моральної шкоди є безпідставними та необґрунтованими, оскільки відсутні правові підстави для їх задоволення. Щодо витрат на правову допомогу у розмірі 20\~000,00 грн. вказав, що вказана вимога має бути залишена без розгляду, оскільки є такою, що безпідставно збільшена та неспівмірна із понесеними витратами. На підставі викладеного, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 21\~листопада 2024\~року на\~адресу суду\~від представника\~позивача [PERSON] \~ адвоката\~Ковбаси Олега\~Станіславовича надійшла\~відповідь на\~відзив.\~Так,\~із аргументами,\~наведеними Відповідачем\~у поданому\~відзиві,\~Позивач не\~погоджується,\~вважає їх\~необґрунтованими та\~такими,\~що не\~спростовують доводів\~позовної заяви. Зазначив, що відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади, якими в даному випадку є Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції та Державна казначейська служба України, яка відповідно до законодавства є органом, який здійснює повернення коштів з державного бюджету. Визначений розмір моральної шкоди, на думку представника позивача, відповідає засадам розумності та справедливості та є достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи та не призведе до її збагачення. На підставі викладеного, просив задовольнити позовну заяву у повному обсязі. 21\~листопада 2024\~року на\~адресу суду\~від представника\~відповідача Департаменту\~патрульної поліції\~надійшов відзив\~на позовну\~заяву.\~Так,\~представник відповідача\~зазначив,\~що позивач\~не надав\~достатніх та\~допустимих доказів,\~на підтвердження\~пояснень про\~заподіяння йому\~працівником поліції\~моральної шкоди.\~Відсутність таких\~доказів свідчить\~про спекулятивний,\~а не компенсаційний характер цього позову і звертаючись до суду з даним позовом позивач переслідує мету безпідставного збагачення, а не відшкодування завданих збитків. Щодо вимог про стягнення витрат на правову допомогу зазначив, що представником позивача не надано суду та сторонні Відповідача документів, які є належним підтвердженням отримання (надання) послуг професійної правничої допомоги. В позовній заяві Представником Позивача наведений орієнтовний розрахунок таких витрат, без надання відповідних доказів. На підставі викладеного, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи сповіщені належним чином. Позивач надав суду заяву, в якій просив проводити судове засідання без його участі, позовну заяву підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. У судове засідання представник відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції не з`явився, про дату час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Надав суду заяву, в якій просив проводити судове засідання без його участі, у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. У судове засідання представник відповідача Державної казначейської служби України не з`явився, про дату час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Надав суду заяву, в якій просив проводити судове засідання без його участі, у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 встановлено, що якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засідання яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 05 липня 2023 року інспектором УПП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Мельничуком М.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7286160, якою визнано винним [PERSON] в тому, що він 05 липня 2023 року 17:30:50 не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.1 та не пред`явив посвідчення водія, поліса обов`язкового страхування, свідоцтво про реєстрацію, чим порушив п. п. 2.4. Правил дорожнього руху України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 126 КУпАП України. Вказаною постановою на [PERSON] накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень. Вказані обставини встановлені рішенням Франківського районного суду м. Львова від 07 травня 2024 року у справі №\~465/5659/23, яким позов [PERSON] до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови задоволено. Суд вирішив постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС №7286160 від 05 липня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за частиною 1 статті 126 КУпАП скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, закрити. Рішення набрало законної сили 28 червня 2024 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистогонемайнового або майнового права та інтересу. Наведеною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб. Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й охоронювані законом інтереси. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 56 Конституції України). Частинами 1 та 2 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4)уприниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Так, з матеріалів справи встановлено, що рішенням Франківського районного суду м.\~Львова від 07 травня 2024 року у справі № 465/5659/23, постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС №7286160 від 05 липня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за частиною 1 статті 126 КУпАП скасовано, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, закрито. Підставою для відшкодування шкоди у цій справі є встановлення рішенням суду порушення законного порядку притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, внаслідок чого йому були завдані душевні страждання. У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18) зазначено, що: «статтями 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. На підставі пункту 2 частини першої статті 1 цього Закону в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яке в подальшому закрито судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше)». Таким чином, такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, у цьому випадку застосуванню підлягає Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи були понесені особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 532/1243/16-ц, від 20 листопада 2019 року у справі № 640/5211/17, від 05 лютого 2020 року у справі № 640/16169/17, від 26 лютого 2020 року у справі № 142/143/17, від 01 липня 2020 року у справі № 347/1977/17, від 22 липня 2020 року у справі № 303/7352/18, від 26 січня 2022 року у справі № 953/6561/20. Щодо розміру моральної шкоди суд зазначає наступне. Положеннями ч. 3 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Визначаючи розмір відшкодування за спричинену моральну шкоду враховується характер спричиненої шкоди, а саме, що вона спричинена порушенням законного порядку притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності.

Outcome: partial