Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] , діючи через представника - адвоката Скіць Станіслава Миколайовича, звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва, через підсистему «Електронний суд», з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до предмету позову позивач [PERSON] просила суду: «розірвати шлюб, укладений 11 квітня 2024 року між [PERSON] та [PERSON] . Після розірвання шлюбу залишити за [PERSON] прізвище « [PERSON] »; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягнення від дня пред`явлення позову та до досягання сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць». Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11 квітня 2024 року сторони зареєстрували шлюб, від шлюбу мають дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаємопорозуміння та різні погляди на сімейне життя. Наразі сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують. У свою чергу, оскільки після народження дитини позивач не має змоги працювати, перебуває у скрутному фінансовому становищі, тому відповідно до статті 84 Сімейного кодексу України просить суд стягнути з відповідача аліментина утримання її, як дружини, до досягнення сином трирічного віку, у розмірі 1/6 частки з усіх видів доходів. 14 липня 2025 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про повернення позивачу позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, в частині вимог, а саме: «розірвати шлюб, укладений 11 квітня 2024 року між [PERSON] та [PERSON] ». 14 липня 2025 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Положеннями статті 174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до статей 174, 178 Цивільного процесуального кодексу України відповідач не скористалася своїм правом та не направила до суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї. На підставі ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до статті 268 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до положень статті 121 Сімейного кодексу України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Судом встановлено, що 11 квітня 2024 року Департаментом з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Прізвище після державної реєстрації шлюбу у дружини стало « [PERSON] ». Під час перебування у шлюбі у подружжя народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, видане 21 жовтня 2024 року Департаментом з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (актовий запис № 1560). У свідоцтві про народження дитини батьками записані: батько - « [PERSON] », мати - « [PERSON] ». Відповідно до положень статті 84 Сімейного кодексу України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відтак, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України). Аналізуючи вище вказані норми закону, слід дійти висновку, що у дружини виникає право на отримання аліментів за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: перебування у зареєстрованому шлюбі з чоловіком, проживання разом із їх спільною дитиною, яка не досягла трьох років, та наявність у чоловіка достатніх коштів на надання матеріальної допомоги (аліментів). Отже, за змістом вищевказаної норми права, можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Такий правовий висновок, вказаний і Верховним Судом у постанові від 12 листопада 2018 року у справі № 202/712/17, провадження № 61-28943св18, які є обов`язковими для врахування всіма судами України. Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Так, відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. При визначенні розміру аліментів на утримання дружини, суд враховує факт проживання сина [PERSON] із позивачем, його малолітній вік та не досягнення ним трьох років, відсутністьпрацевлаштування та додаткових доходів у позивача, стан здоров`я платника аліментів, який є працездатним, фізично здоровим, доказів про наявність медичних протипоказань, встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності, суду не надано, крім того, відповідач не скористався правом подати докази на спростування заявлених вимог. Згідно із приписами ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до частини другої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, у зв`язку з чим суд присуджує відповідачу до сплати аліменти на утримання дитини починаючи з 08 липня 2025 року та до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до ст. 430 ч. 1 п. 1 Цивільного процесуального кодексу України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат з урахуванням вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Держави судові витрати по сплаті судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1 211 гривень 20 копійок, оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат за подання позову про стягнення аліментів. Враховуючи викладене та

Outcome: approved