Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] [INFO] , дочки [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/3 всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення старшою дитиною повноліття. \~ В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказує на те, що 21.07.2025 [PERSON] звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх доходів боржника, щомісячно, починаючи з дня звернення з цією заявою і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області у цивільній справ №147/1270/25 від 23.07.2025 [PERSON] було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей в зв`язку з тим, що отримана судом\~інформація не\~дала можливості\~встановити зареєстроване\~у встановленому\~законом порядку\~місце проживання\~(перебування)\~фізичної особи\~ боржник.\~Тому позивачка\~звертається до\~суду з\~позовною заявою\~та зазначає,\~що 25.09.2018 вона зареєструвала шлюб з [PERSON] , який вони зареєстрували у виконавчому комітеті Клавдієво-Тарасівської селищної ради Бородянського району Київської області. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] , які на сьогоднішній день проживають з позивачкою. Матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач не надає, аліментів на утримання інших осіб не сплачує, відтак позивачка просить стягувати з нього аліменти у розмірі 1/3 усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дочкою повноліття, що не буде обтяжливо для відповідача, та витрати на правову допомогу. Ухвалою судді від 25.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.. Позивачка у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. 25.09.2025, через підсистему "Електроний суд" представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримала повністю та просила задовольнити позов. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судові засідання, які відбулися 25.09.2025, 17.10.2025, не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом скерування судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідача, які отримав, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзиву, клопотань та заяв не подавав. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що відповідач обізнаний як з позовом, так і з часом і місцем розгляду даної справи судом. Як передбачено ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Згідно ч. 8\~ ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки повне рішення складено 21.10.2025, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 17.10.2025, датою ухвалення даного рішення є саме 21.10.2025 в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України. Суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 25.09.2018 зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Клавдієво-Тарасівської селищної ради Бородянського району Київської області, про що 25.09.2018 складено відповідний актовий запис за №12, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниця Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.9). 05.09.2023 заочним рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований у виконавчому комітеті Клавдієво-Тарасівської селищної ради Бородянського району Київської області, про що 25.09.2018 складено відповідний актовий запис за №12, було розірвано що підтверджується копією заочного рішення від 05.09.2023 №147/570/23, яке набрало законної сили 06.07.2023 Прізвище дружини після розірвання шлюбу залишено « [PERSON] » (а.с.10-11). Судом встановлено, що під час спільного проживання до укладення шлюбу в сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , батьками, якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с.12)., В шлюбі в сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , батьками, якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Бородянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області(а.с.13). \~Із витягів з реєстру Тростянецької територіальної громади №2023/003342221 від 28.04.2023, №2025/014637360 від 03.07.2025, №2025/007254512 від 02.06.2025 вбачається, що позивачка та її діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] . При ухваленні даного рішення суд керується наступними нормами. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3ст.51 Конституції України). Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 1\~ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 141 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2\~ст. 150 СК України\~батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття Згідно з ч. 3\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»\~батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно із ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, а відповідно до ч.2\~ ст. 182 СК України\~\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положенням ч. 1\~ст. 183 СК України\~передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.5 \~ст. 183 СК України\~той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину Відповідно до п.п.3 п.17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. \~Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Прожиткові мінімуми для різних категорій населення на 2025 рік в Україні встановлюються Законом України «Про Державний бюджет на 2025 рік", \~зокрема станом на 1 січня 2025 року на дітей віком від 6 років до 18 років 3196,00 грн. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів - 50% прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку становить для\~дітей\~віком від 6 до 18 років 1598,00 грн. Відповідач в судове засідання не з`явився, не скористався наданим йому правом на висловлення своєї позиції по справі та не надав до суду документи про стан його здоров`я, свої доходи, наявність у нього інших дітей чи осіб, які перебувають на його утриманні. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно\~ і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а оскільки [PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів 06 серпня 2025 року, тому є підстави для стягнення аліментів із 06 серпня 2025 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що позивач на підставі п.3 ч.1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~звільнений від сплати судового збору. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн..

Outcome: approved