Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ними 22.06.2013 року. Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В позові позивач зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося, сім`я існує формально, зберегти її в майбутньому не вважає можливим. Зазначає, що фактичні шлюбні відносини припинені. Відповідач надав до суду відзив, в якому зазначив, що не бажає розлучення, просив відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу, також вважє, що покладення всіх судових витрат на нього є безпідставним. Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив про розгляд справи за їх відсутності, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином через поштове повідомлення, заяв не подавав. Вивчивши матеріали справи, суд вбачає позов обґрунтованим і таким, що підлягає\~\~задоволенню з наступних підстав.\~\~ Судом встановлено, що сторони одружені з 22.06.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , зареєстрований Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 357. Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №314, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського управління юстиції, актовий запис №445. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, сторонами не заявлено. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам\~\~їхніх дітей, що мають істотне значення.\~ Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. На підставі зазначеного, суд вважає необхідним шлюб розірвати. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2\~ст. 137 ЦПК). При цьому суд зобов`язаний врахувати: -чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; -чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; -поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; -дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч.3 ст. 141\~ЦПК). На підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу суду надані наступні документи: - ордер на надання правничої допомоги від 20.08.2025 року; - копія квитанції на суму 5\~000, 00 грн. з призначенням платежу: за юридичні послуги [PERSON] . У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі№ 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Крім цього, підставою для відмови у розподілі витрат на професійну правничу допомогу в заявленій сумі може бути ненадання переліку послуг (робіт), наданих (виконаних) адвокатом (постанова ВС від 05.06.2018 у справі № 904/8308/17). Водночас розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічних висновків дійшла ВП ВС у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, ОП КГС ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19. Відповідно до практики Верховного Суду (постанова ВС від 04.06.2021 у справі №380/887/20), викладено висновок щодо витрат, понесені на професійну правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови в задоволенні вимог відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВП ВС від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та в постановах ВС від 23.01.2020 у справі №300/941/19 та від 31.03.2020 у справі №726/549/19. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. В той же час представником позивача не доведено належними та допустимими доказами понесені позивачем судові витрати у вигляді витрат на оплату правничу допомоги в сумі 5 000,00 грн. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.

Outcome: approved