Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

У липні 2025 року [PERSON] , від імені якого діє представник [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 39 963,09 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що постановою Харківського апеляційного суду від 19 листопада 2024 року змінено рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 липня 2024 року в частині стягнення розміру аліментів, а саме стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5000 гривень, щомісячно, починаючи з 06 листопада 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Станом на 01 червня 2025 року у виконавчому провадженні № 77580979 утворилась заборгованість [PERSON] у розмірі 39963,09 грн за період з 06 листопада 2023 року по 01 червня 2025 року. Згідно зі складеним позивачем розрахунком розмір пені складає 229388,14 грн. З посиланням на ч. 1 ст. 196 СК України позивач просила стягнути неустойку (пеню) у розмірі, що не перевищує розмір заборгованості, тобто 39963,09 грн. У відзиві на позовну заяву [PERSON] , від імені якого діє представник [PERSON] , у задоволенні позову просив відмовити з тих підстав, що справа про стягнення аліментів розглядалася судами першої та апеляційної інстанції. Аж до винесення апеляційним судом своєї постанови, якою останній визначив остаточний розмір аліментів, розмір аліментів визначений не був і між сторонами тривав спір відносно цього предмету. Відтак, у відповідача не виникав обов`язок зі сплати аліментів у розмірі 5000 грн/міс до винесення апеляційним судом відповідної постанови. За цей час і до винесення постанови державним виконавцем позивачка не заявляла до відповідача конкретно сформульованих майнових претензій щодо сплати аліментів, не надавала інформацію про рахунок, на який слід було б сплачувати аліменти, не вчиняла жодних інших дій для отримання аліментів у зрозумілий відповідачеві спосіб в добровільному порядку. Лише після відкриття виконавчого провадження відповідач почав погашати заборгованість з аліментів, але сама прострочка не виникла з моменту звернення позивачки з позовом про стягнення аліментів, адже не існувало судового рішення на той момент. В такому випадку період нарахування аліментів не збігається з періодом прострочки, адже в даному випадку зобов`язання може бути прострочене з моменту набрання чинності рішенням суду. Позивачка через свого представника звернулася до ДВС лише 14.02.2025, про що свідчить відповідна заява з додатками. Сама ж заява прийнята ДВС лише 19.03.2025. Погашення заборгованості почалося саме в березні, тобто після відкриття виконавчого провадження, коли відповідачу надійшла відповідна інформація. Всі ці обставини хронологічно узгоджуються між собою. Тому, як вважає відповідач, прострочення зі сплати аліментів починається з моменту відкриття виконавчого провадження, а не з моменту звернення позивачки із позовом про стягнення аліментів від 06.11.2023. З цього приводу відповідач посилається на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 19.02.2024 у справі № 761/893/23, прострочення зі сплати аліментів виникло з моменту відкриття виконавчого провадження, тому і пеня нараховується саме від цього моменту. У відповіді на відзив [PERSON] , від імені якого діє представник [PERSON] , з посиланням на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19, зазначила, що доводи відповідача про те, що прострочення зі сплати аліментів починається з моменту відкриття виконавчого провадження, є хибними, оскільки сам факт відкриття виконавчого провадження не є умовою для виникнення обов`язку зі сплати пені. Прострочення починається з дня, коли зобов`язання мало бути виконане згідно з судовим рішенням. Заборгованість по сплаті аліментів виникла з 06 листопада 2023 року, і пеня нараховується на всю суму заборгованості, а не з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Постанову Верховного Суду від 19 лютого 2024 року у справі № 761/893/23, на яку посилається сторона відповідача, сторона позивача вважає нерелевантною, оскільки прийнята за фактичних обставин, які є відмінним від тих, що склалися у спірних правовідносинах. Ухвалою суду від 14 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача просила справу розглянути без її участі. Відповідач причини неявки суду не повідомив, був належним чином повідомленим про судове засідання. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. З урахуванням положень ст. 131, 223 ЦПК України, суд розглянув справу без участі сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] . 06 листопада 2023 року [PERSON] звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.07.2024 у справі № 638/17002/23 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень, щомісячно, починаючи з 06 листопада 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Постановою Харківського апеляційного суду від 19 листопада 2024 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 липня 2024 року змінено в частині стягнення розміру аліментів, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5000 гривень, щомісячно, починаючи з 06 листопада 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. 10 грудня 2024 року Дзержинським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] . Відповідно до довідки головного державного виконавця Ізюмського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 27.06.2025 № 40533, на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження ВП № 77580979 з виконання виконавчого листа № 638/17002/23. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів борг станом на 01 червня 2025 року становить 39963,09 грн. Згідно з розрахунком заборгованості 46497 від 23.07.2025 по ВП № 77580979 сплата/стягнення боржником аліментів розпочалася з березня 2025 року, а саме у березні 2025 року сплачено/стягнуто 19336,99 грн, у квітні 2025 року 19900,00 грн, у травні 2025 року 14800,00 грн, у червні 2025 року 11600,00 грн. До березня 2025 року аліменти нараховувалися щомісячно у розмірі 5000 грн, починаючи з листопада 2023 року (у листопаді 2023 року нараховано 4000,08 грн). Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з ч. 1ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно з роз`ясненнями, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема: у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. При цьому, відповідно до практики Верховного Суду, що міститься в постанові від 03.04.2019р., справа №333/6020/16-ц, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Зазначені висновки Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18), у зв`язку із чим відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Крім того, при обрахуванні розміру пені за заборгованістю зі сплати аліментів слід приймати до уваги викладену Верховним Судом у постанові від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21 (провадження № 61-18434св21) правову позицію щодо врахування часткових платежів при наявності заборгованості за аліментами за попередні періоди, а також щодо формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості», що міститься у частині першій статті 196 СК України. Так, Верховний Суд зазначив, що «при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. Суд не погоджується з проведеним позивачем розрахунком заборгованості пені у розмірі 229388,14 грн, оскільки базою нарахування пені позивач визначила загальну суму заборгованості станом на 01.06.2025 (39963,09 грн), тоді як пеня підлягає обрахуванню окремо за кожним щомісячним платежем з урахуванням періоду прострочення. На підставі\~наданих сторонами\~доказів,\~зокрема розрахунку\~заборгованості,\~складеного головним\~державним виконавцем,\~суд самостійно\~здійснив розрахунок\~пені за\~формулою:заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %, та визначив наступний розмір пені: листопад 2023 (період прострочення 01.12.2023-01.06.2025): 4000,08*548*0,01=21920,44; грудень 2023 (період прострочення 01.01.2024-01.06.2025): 5000*517*0,01=25850; січень 2024 (період прострочення 01.02.2024-01.06.2025): 5000*486*0,01=24300; лютий 2024 (період прострочення 01.03.2024-01.06.2025): 5000*457*0,01=22850; березень 2024 (період прострочення 01.04.2024-01.06.2025): 5000*426*0,01=21300; квітень 2024 (період прострочення 01.05.2024-01.06.2025): 5000*396*0,01=19800; травень 2024 (період прострочення 01.06.2024-01.06.2025): 5000*365*0,01=18250; червень 2024 (період прострочення 01.07.2024-01.06.2025): 5000*335*0,01=16750; липень 2024 (період прострочення 01.08.2024-01.06.2025): 5000*304*0,01=15200; серпень 2024 (період прострочення 01.09.2024-01.06.2025): 5000*273*0,01=13650; вересень 2024 (період прострочення 01.10.2024-01.06.2025): 5000*243*0,01=12150; жовтень 2024 (період прострочення 01.11.2024-01.06.2025): 5000*212*0,01=10600; листопад 2024 (період прострочення 01.12.2024-01.06.2025): 5000*181*0,01=9050; грудень 2024 (період прострочення 01.01.2025-01.06.2025): 5000*151*0,01=7550; січень 2025 (період прострочення 01.02.2025-01.06.2025): 5000*120*0,01=6000; лютий 2025 (період прострочення 01.03.2025-01.06.2025): 5000*92*0,01=4600. Отже сукупний розмір пені за період з 06.11.2023 до 01.06.2025 складає 249820,44 грн. Водночас, оскільки згідно з ч.1 ст.196 СК України розмір пені не може бути більшим, ніж 100 відсотків заборгованості по аліментах, тому суд керується розміром заборгованості відповідача зі сплати аліментів, який існував станом на 01.06.2025, тобто 39963,09 грн, у зв`язку з чим визначає розмір пені у сумі 39963,09 грн. При цьому, відповідач всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, зазначений розрахунок будь-яким належним та допустимим доказом не спростовував, як і не спростував розрахунок заборгованості, складений державним виконавцем, на підставі якого здійснено розрахунок пені. Доводи відповідача про відсутність підстав для нарахування пені за період до прийняття постанови Харківським апеляційним судом (19.11.2024) або до відкриття виконавчого провадження (19.03.2025) суд відхиляє, оскільки обов`язок зі сплати аліментів виник у відповідача не у зв`язку з ухваленням судового рішення чи прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, а випливає із закону (Сімейного кодексу України). У цьому разі судове рішення є лише інструментом примусового виконання такого обов`язку відповідача. До того ж, як у судових рішеннях, так і в ст. 191 СК України визначено, що аліменти стягуються саме з дня подання позову (у даному випадку з 06.11.2023). Тобто, саме з цього дня у відповідача виник обов`язок сплачувати позивачу аліменти. Наявність спору про розмір цих аліментів не звільняла відповідача від обов`язку з їх сплати у неоспорюваному розмірі або в іншому розмірі на розсуд платника аліментів з урахуванням потреб дитини. При цьому, після ухвалення постанови апеляційного суду платник аліментів був зобов`язаний сплатити різницю між фактично сплаченою сумою аліментів та стягнутою сумою аліментів за період від дня подання заяви до дня ухвалення постанови апеляційного суду, в подальшому сплачуючи аліменти у розмірі, визначеному судом апеляційної інстанції. Як встановлено судом, [PERSON] аліменти на утримання дитини до прийняття постанови Харківського апеляційного суду не сплачував, відразу після її прийняття заборгованість за період 06.11.2023-19.11.2024 у розмірі 59000,08 грн не погасив. Станом на час розгляду справи матеріали справи не містять доказів погашення заборгованості за вказаний період у вказаному розмірі. Суд зауважує, що навіть якщо керуватися доводами відповідача про те, що до ухвалення постанови у нього був відсутній обов`язок зі сплати аліментів, оскільки не було визначено їх розміру, пеня лише за період з 20.11.2024 до 01.06.2025 (191 день), враховуючи розмір заборгованості за минулий період (59000,08 грн, нарахованих з 06.11.2023 до 31.10.2024), складає 112690,15 грн, що майже втричі перевищує розмір пені, який підлягає стягненню у цій справі (39963,09 грн). При цьому, цей розмір не враховує пені за листопад 2024 року - лютий 2025 року. Аналогічно, якщо керуватися доводами відповідача про нарахування пені виключно за період з відкриття виконавчого провадження, розмір пені складає 72680,07 грн (заборгованість станом на 28.02.2025 79000,08 грн*92 дні прострочення*1%), що майже вдвічі перевищує розмірі пені, який підлягає стягненню у цій справі (39963,09 грн). У постанові в справі № 362/4462/16-ц (провадження № 61-10968св19) від 20 липня 2020 року Верховний Суду складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов наступного висновку: «…відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника». Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України). У частині 2 статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Всупереч зазначеним вище вимогам відповідач не надав жодного доказу на спростування наявності своєї вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, у зв`язку з чим відсутні підстави для звільнення його від обов`язку зі сплати неустойки (пені). Посилання сторони відповідача на постанову Верховного Суду від 19 лютого 2024 року у справі № 761/893/23 є безпідставними, оскільки на відміну від обставин справи, що розглядається, у справі № 761/893/23 Верховний Суд дійшов висновку про відсутність вини у виникненні заборгованості, на тій підставі, що отримувач аліментів склала нотаріально посвідчену заяву про те, що вона не має та не буде мати по відношенню до платника аліментів будь-яких майнових зобов`язань. Натомість у справі, що розглядається, такої заяви отримувач аліментів не складала, тому зазначений висновок Верховного Суду є нерелевантним щодо цієї справи. Суд не вбачає підстав для зменшення розміру неустойки на підставі ч. 2 ст. 196 Сімейного кодексу України, оскільки наявність обставин, передбачених цією нормою права відповідачем не доведена. З урахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі та стягує з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів за період з 06 листопада 2023 року до 01 червня 2025 року у розмірі 39963,09 грн. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Outcome: approved