Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення юридичних фактів місця відкриття спадщини та прийняття спадщини шляхом фактичного ступу в управління або володіння спадковим майном. Заяву мотивує тим, що [INFO] в м. Буринь Конотопського району Сумської області помер його батько [PERSON] .. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої крім іншого майна також увійшла частки квартири [ADDRESS] , загальною площею 63,7 кв.м., яка належала померлій [INFO] [PERSON] , яку [PERSON] фактично прийняв, але за життя не оформив своїх спадкових прав. На день смерті [PERSON] з ним ніхто не проживав та не був зареєстрований. Він є\~сином померлих\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~та є\~спадкоємцем першої\~черги,\~який прийняв\~спадщину\~після смерті\~батька шляхом подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини. Його сестра (донька померлих) 09.09.1999 року знята з реєстрації місця проживання за адресою [ADDRESS] та виїхала з території України на територію російської федерації разом зі своїм чоловіком на постійне місце проживання, на даний час є громадянкою російської федерації. З метою\~отримання інформації\~щодо зареєстрованого\~місця проживання\~ [PERSON] \~він звернувся\~до ЦНАП,\~де йому\~було видано\~відповідь в\~якій зазначено,\~що відомості\~про реєстрацію\~місця проживання\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~ відсутні. Коли він звернувся до нотаріуса Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Головенської Л.В. з метою оформлення спадщини на частки квартири, нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначене майно, оскільки не підтверджується факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті його дружини [PERSON] та порадила звернутися до суду. На підставі викладеного, просять суд встановити факт, що місцем відкриття спадщини після смерті [PERSON] є [ADDRESS] та факт прийняття спадщини [PERSON] , який помер [INFO] у м. Буринь Сумської області, шляхом фактичного ступу в управління або володіння спадковим майном після померлої [INFO] у м. Буринь Сумської області [PERSON] .. Ухвалою суду Буринського районного суду Сумської області від 14.04.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Заявник [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Представник заявник адвокат Скорик Л.В. в судовому засіданні заяву про встановлення фактів, що мають юридичне значення, підтримала в повному обсязі та просила задовольнити з викладених у ній підстав. Заінтересована особа\~ [PERSON] в черговий раз до суду не з`явилася, про причини неявки не повідомила та клопотань про відкладення розгляду справи не подавала. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності заявника та заінтересованої особи. Допитаний у якості свідка [PERSON] суду пояснив, що проживає по [ADDRESS] по сусідству від [PERSON] , який проживав по [ADDRESS] , та після смерті в 2001 році його дружини [PERSON] , залишився проживати один у вказаній квартирі поки не помер в червні 2024 року. Їхній син [PERSON] на момент смерті матері проживав окремо, а дочка [PERSON] в 90-х роках вийшла заміж та виїхала проживати в російську федерацію. Свідок [PERSON] також вказав, що проживає по [ADDRESS] та його сусідами були [PERSON] і його дружина [PERSON] , які проживали по [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, а [PERSON] залишився проживати у вказаній квартирі до самої смерті в 2024 році. Заслухавши доводи представника заявника, покази свідків, дослідивши надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26.08.2021 року (а.с.11). [PERSON] померла [INFO] в м. Буринь Буринського району Сумської області, що вбачається з копії повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). Із листа відділу ЦНАП апарату виконавчого комітету Буринської міської ради Сумської області №1112 від 27.12.2024 вбачається, що згідно реєстру територіальної громади та картотеки реєстраційного обліку громадян відсутні відомості про реєстрацію місця проживання громадянки [PERSON] , [INFO] (а.с.17). [INFO] [PERSON] помер в м. Буринь Конотопського району Сумської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). Після смерті останнього відкрилася спадщина, до складу якої, крім іншого майна, увійшла частина квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 12.06.1994 року Буринською міською Радою народних депутатів (а.с.9). Із довідки виданої відділом ЦНАП апарату виконавчого комітету Буринської міської ради Сумської області №1736 від 17.12.2024 вбачається, що [PERSON] [INFO] , значився зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] і разом з ним на день смерті [INFO] , згідно картотеки реєстраційного обліку громадян та будинкової книги, зареєстрованих осіб не значиться (а.с.8). Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] [INFO] зареєстрована [ADDRESS] та 09.09.1999 року виписана (а.с.19-20). З метою отримання свідоцтва про право на спадщину, а саме на частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , після померлої [INFO] [PERSON] , заявник звернувся до приватного нотаріуса Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Головенської Л.В., однак отримав письмове роз`яснення, що свідоцтво про право на спадщину на вищезазначене майно не може бути видане, оскільки ним не надано підтверджуючих документів (в тому числі довідки про реєстрацію за однією адресою) щодо фактичного прийняття спадщини після смерті [PERSON] її чоловіком [PERSON] .. Рекомендовано звернутися до суду із заявою в порядку цивільного судочинства та становити юридичний факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується листом приватного нотаріуса Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Головенської Л.В. №280/01-16 від 24.12.2024 (а.с.13). Згідно витягів зі Спадкового реєстру, після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Головенською Л.В. 16.08.2024 року заведена спадкова справа номер у нотаріуса 162/2024, яка зареєстрована у Спадковому реєстрі за №72851399, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, заповіти від імені останнього не посвідчувалися (а.с.12, 14, 15). За змістом ст.ст.293, 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно ст.4 ЦПК України та ст.20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Частиною 2 ст.315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що респондується з відповідною позицією Верховного Суду України, викладеною у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ст.525 ЦК УРСР (чинного на час смерті [INFO] [PERSON] ) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст.526 цього кодексу, місцем відкриття спадщини визнається останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.ст.548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємна). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з приписами ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє час і місце відкриття спадщини, стаття 68 Закону України «Про нотаріат». При зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, п.1.2 гл.10 р.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Згідно п.3.22. гл.10 р.2 Порядку доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти, що передбачено п.4.14 гл.10 р.2 Порядку. Спадкоємці закликаються до спадкування за законом у порядку черговості. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі: відсутності спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини або відмови від її прийняття (ст.1258 ЦК України, п.4.6. гл.10 р.2 Порядку).\~\~\~\~\~\~ Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в своїй постанові № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», а саме в п. 1 наведений у цивільному процесуальному кодексі перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі № 747/467/18 (провадження № 61-6910св19) зазначено, що: «… під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, необхідно розуміти різні дії спадкоємця з управління, розпорядження і користування цим майном, підтримання його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. У постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 305/235/17 (провадження № 61-11869св19) зазначено, що фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі з обов`язкового страхування; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем». З урахуванням наведеного, прийняття спадщини може бути підтверджено діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать про те, що в шестимісячний строк із дня відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном або подали державній нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Проживання померлої [INFO] [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та факт прийняття [PERSON] спадщини після її смерті, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном підтверджується показами свідків та матеріалами справи. Зокрема з поквартирної картки на квартиру житловою площею 39,5 кв.м. за адресою [ADDRESS] вбачається, що крім наймача [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований у вищезазначеній квартирі 04.03.1983 року також зареєстровані: дружина [PERSON] , [INFO] з 04.03.1983 року, син [PERSON] , [INFO] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , 31.07.1991 р. (ас.18). Враховуючи викладене, оскільки факти, що мають юридичне значення, які просить встановити заявник, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, їх встановлення необхідне заявнику для реалізації права на спадкування, а у позасудовому порядку встановити їх неможливо і чинне законодавство не передбачає іншого порядку встановлення даних фактів, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та наявність підстав для її задоволення.

Outcome: approved