Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-23 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що відповідачем, шляхом підписання 14.06.2021 заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, було укладено 30.11.2023 кредитний договір б/н, відповідно до умов якого [PERSON] було надано у строковий кредит у розмірі 200000 грн., шляхом перерахування коштів на поточний рахунок відповідача, зі строком кредитування на 36 місяців, з річною відсотковою ставкою 18%. Однак, [PERSON] не в повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором, в не здійснював платежів в рахунок погашення кредиту, а також нарахованих процентів, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість, яка станом на 02.04.2025 становить 180777,76 грн. та складається з: 174777,76 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 6000 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 26.05.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов`язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 14.06.2021 було укладено заву приєднання до умов та правил надання послуг, а в подальшому 30.11.2023 між сторонами було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого [PERSON] отримав строковий кредит у розмірі 200 000 грн. на споживчі цілі, шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок клієнта, зі строком кредитування на 36 місяців, з фіксованою річною процентною ставкою 18 % річних (1,5% сплачується щомісячно від загальної суми кредиту). Судом встановлено, що кредитні кошти в обсязі, визначеному договором, були надані АТ КБ «Приватбанк» відповідачеві [PERSON] , які він використав у повному обсязі. Відповідно до п. 2.1 договору банк зобов`язується надати позичальникові строковий кредит на споживчі цілі, а саме відповідно до ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника у розмірі, визначеному договором, в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом в обумовлені цим договором терміни. Згідно з п. 2.2 кредит надається безготівковим шляхом (перерахування коштів на поточний рахунок позичальника). Пунктом 3.1.1 встановлено, що банк зобов`язується надати позичальнику кредит безготівковим шляхом згідно умов, визначених розділом 1 цього договору. Відповідно до п.п. 3.2.1, 3.2.2, 3.2.3 позичальник зобов`язується використовувати кредит виключно на споживчі цілі, сплачувати банку проценти за надання кредиту у розмірах та в строки, визначені договором, повністю повернути кредит у строк, кінцевої дати повернення кредиту відповідно до графіку. Згідно зі ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, відповідач систематично не виконує взяті на себе за кредитним договором зобов`язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, відсотків за його користування, внаслідок чого допустив заборгованість зі сплати кредиту у розмірі, яка станом на 02.04.2025, відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, становить 180777,76 грн., що складається з: 174777,76 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 6000 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. З аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. Пунктом 3.3.2 договору сторони узгодили, що у разі порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами видачі та погашення кредиту, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати процентів, виконання інших зобов`язань за кредитом у повному обсязі, шляхом надсилання повідомлення. Судом встановлено, що позичальник [PERSON] прострочив сплату частини кредиту, процентів за користування ним, що надає право кредитодавцю вимагати у позичальника дострокового повернення кредиту, процентів за користування ним та інших платежів. Позивач реалізував своє право на дострокове стягнення усієї заборгованості за кредитним договором від 30.11.2023 №б/н шляхом звернення до суду з позовом до позичальника, що відповідає нормі ст. 1050 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 30.11.2023 №б/н у розмірі 180777,76 грн., що складається з: 174777,76 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 6000 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved