Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-23 00:00:00

13 лютого 2025 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась позивач із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послалась на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , яка на даний момент навчається на другому курсі денної форми навчання Відокремленого структурного підрозділу «Фахового коледжу економіки та бізнесу Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара», з терміном навчання з 01 вересня 2024 року по 28 червня 2026 року. Добровільну матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. З викладених підстав позивач звернулась до суду із даним позовом, в якому просить суд призначити до стягнення з відповідача на користь позивача на утримання спільного повнолітньої доньки сторін аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх доходів (заробітку) відповідача до досягнення дитиною двадцяти трьох років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 12 червня 2025 року позовну заяву було прийнято та відкрито провадження у цивільній справі, яку призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, проте направила до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність, де також підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Натомість направив до суду відзив на позов, зазначивши, що позовні вимоги визнає частково - просить суд стягувати з нього на утримання повнолітньої доньки аліменти в розмірі 1/8, оскільки не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки в заявленому розмірі у зв`язку із погіршенням його матеріального становища, відсутністю стабільної роботи, понесенням додаткових витрат на винаймання житла, наявність другої дитини [PERSON] , на користь якої сплачує аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх доходів. У відповіді на відзив позивач свої позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, пославшись на те, що вона дійсно мешкає з дочкою разом, зареєстрована з дочкою за однією адресою як внутрішньо переміщені особи. Відповідач вісім місяців не надає спільній дитині сторін матеріальної допомоги, не спілкується з дитиною, з роботи відповідач не звільнений. Третя особа в судове засідання не з`явилась, однак направила до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність, де також підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що позивач є донькою відповідача, на момент звернення до суду досягла 18 років, проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження, копією паспорта позивача та третьої особи, витягом з реєстру територіальної громади, довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №02/16-01/08/117. Також судом встановлено, що позивач є студенткою другого курсу денної форми навчання Відокремленого структурного підрозділу «Фахового коледжу економіки та бізнесу Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара» з терміном навчання з 01 вересня 2024 року по 28 червня 2026 року, що підтверджується копією довідки №858 від 03 лютого 2025 року з місця навчання. Окрім того, як встановлено судом в ході розгляду справи у відповідності до ст.82 ч.1 ЦПК України і не спростовується матеріалами справи позивач потребує матеріальної допомоги у зв`язку із продовженням навчання, а відповідач належним чином цього не здійснює. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами СК України. Так, відповідно до ст.18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Способом захисту сімейних прав та інтересів зокрема є примусове виконання добровільно не виконаного обв`язку. Статтею 198 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Положеннями ст.200 ч.1 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Відповідно до ст.182 ч.1 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст.200 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Нормою ст.191 СК України в контексті положень ст.201 СК України встановлено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх взаємозв`язку та сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені судом на підставі зазначених доказів фактичні обставини спірних правовідносин в контексті наведених вище норм діючого законодавства, суд приходить до висновку, що стягнення аліментів на утримання сина/дочки, які продовжують навчання є одним із способів захисту їх інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання повнолітні син/дочка зазвичай не мають самостійного і достатнього заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх сина/дочку, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою/сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). При встановленні потреби в утриманні повнолітнього сина/дочки суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють їх дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Наведені правові висновки суду узгоджуються із правовими позиціями Верховного Суду у постановах від 06 серпня 2018 року по справі №748/2340/17, від 25 лютого 2020 року по справі №521/4397/17, від 01 квітня 2020 року по справі №521/16268/18, від 20 травня 2020 року по справі №635/1139/17, від 17 червня 2020 року по справі №761/10510/17, від 04 серпня 2020 року по справі №489/100/18. Стосовно спірних правовідносин сторін у даній цивільній справі, то в ході її розгляду судом достеменно встановлено, що позивач є рідною донькою відповідача, яка на момент подання позову та розгляду справи досягла повноліття і продовжує навчання, у зв`язку із чим вочевидь потребує матеріальної допомоги обох своїх батьків. Разом з тим, коштів/доходу самої лише матері позивача не вистачає, а тому є потреба в наданні матеріальної допомоги позивачу і з боку відповідача, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та необхідність їх задоволення, однак частково. Частковість задоволення позову полягає у тому, що позивачем не надано доказів на підтвердження рівня її витрат на утримання доньки, який зумовлює необхідність стягнення аліментів саме в розмірі 1/4 від доходу відповідача, а також не надано доказів можливості надання батьком матеріальної допомоги (аліментів) позивачу у вказаному в позові розмірі, оскільки надана позивачем довідка №16 від 05.02.2025 «Добропіллявугілля-Видобуток» не містить актуальних відомостей про доходи відповідача. Натомість, суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо наявності у нього безробітної дружини, що не має доходу та відповідно будь-яких інших активів, оскільки дана інформація не знайшла свого відображення у наданих відповідачем додатках до відзиву на позовну заяву. Таким чином, суд приходить до висновку, що справедливим, достатнім та розумним за наявних у матеріалах справи доказів буде стягнення з відповідача на користь позивача на утримання третьої особи у справі аліментів в розмірі 1/6 частки доходу (заробітку) платника аліментів, починаючи з дати пред`явлення позову і до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років або до завершення навчання (в залежності від того, яка подія наступить першою).

Outcome: partial