Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Слобідського районного суду міста Харкова з позовною заявою, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса №6210 від 05.10.2019, вчинений приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (ТОВ «Вердикт Капітал») заборгованості в розмірі 36631,88 грн, стягнути з відповідача сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15000 грн. Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви позивач зазначає, що у червні 2025 він дізнався, що його банківська картка заблокована виконавчою службою. При спілкуванні з працівниками банку стало відомо, за виконавчим написом приватного нотаріуса Броварського нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. стягнуто на користь відповідача заборгованість в сумі 33028,99 грн основної винагороди приватного виконавця в сумі 3302,89 грн, витрати провадження, всього 36631,88 грн. На підставі виконавчого напису приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшев Д.В. відкрив виконавче провадження ВП №65156472 та звернув стягнення на доходи позивача. Позивач стверджує, що про відкриття виконавчого провадження не знав, оскільки на свою адресу проживання та реєстрації ніяких документів від виконавця не отримував. Вважає, що заборгованість не є безспірною, кредитні кошти він не отримував, а нотаріусом не дотримані вимоги щодо вчинення виконавчих написів. Вказує, що ТОВ «Вердикт Капітал» не доказано існування заборгованості в момент звернення до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Враховуючи викладене, позивач була вимушений звернутися з даним позовом до суду для захисту своїх прав та інтересів. Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» надав суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування, посилаючись на Закон України «Про нотаріат», Постанову КМ України від 29.06.1999 №1172, а також Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Мінюста України від 22.02.2012 №296/5, вказує, що для вчинення виконавчого напису відповідач надав усі документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а позивач у своєму позові не зазначив жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Вказує, що позивач також не надав суду будь-яких доказів про погашення боргу за кредитним договором, альтернативного розрахунку заборгованості. ТОВ «Кредит Капітал» є правонаступником права вимоги в даних кредитних правовідносинах, приватному нотаріусу було надано договір про відступлення прав вимоги, а також усі необхідні документи для вчинення виконавчого напису, в тому числі і розрахунок заборгованості за кредитним договором. Всі належні документи підшито до оригіналу виконавчого напису. Приватним нотаріусом було перевірено такий договір та статус стягувача, а також всі необхідні документи, в тому числі і щодо безспірності боргу. Крім того, представник ТОВ «Кредит Капітал» посилався на п. 13 постанови Пленуму ВС України від 31.01.1992 №2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчинені», відповідно до якого оскаржується тільки відмова у вчиненні виконавчого напису, а правильність вимог може бути оскаржена боржником лише в позовному порядку. А згідно з правовою позицією ВС України у справі №6-887цс17 законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору, ці обставин встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. ТОВ «Кредит Капітал» також подав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, в якому просить відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу у в повному обсязі. Процесуальні дії у справі Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.07.2025 справа розподілена судді Василенко О.Я. Ухвалою від 29.07.2025 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою судді від 15.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін). Судове засіданні призначено на 18.09.2025. 29.08.2025 на адресу від представника ТОВ «Вердикт Капітал» надійшов відзив на позовну заяву, а також клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. Судове засідання 18.09.2025 було відкладено в зв`язку з неявкою представника відповідача та третіх осіб. В судове засідання 20.10.2025 представник позивача не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. В судове засідання треті особи: приватний нотаріус Броварського нотаріального округу Київської області Гамзатова А.А та приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Д.В. не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, заяв та клопотань не подали. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. З урахуванням вказаного суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача та третіх осіб. Фактичні обставини, встановлені судом Відповідно до копії виконавчого напису від 05.10.2019, зареєстрованого в реєстрі за №6210, приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А., на підставі ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» звернено стягнення з громадянина України [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість, оскільки він є боржником за кредитним договором № 0805/152770-ZP від 05.06.2013., укладеним з АТ «Укрсоцбанк». Загальна сума заборгованості - 35843,7 грн, плата за вчинення виконавчого напису - 650 грн. 00 коп. Період, за який проводиться стягнення: з 29.01.2019 по 26.09.2019 (а.с.9). Як вбачається із даного виконавчого напису, правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» за кредитним договором № 0805/152770-ZP від 05.06.2013 є ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА»» на підставі договору факторингу №2019-ІУСБ/ВЕСТА від 28.01.2019, правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору відступлення прав вимоги № 29-01/19/2 від 29.01.2019. На підставі виконавчого напису приватний виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. відкрито виконавче провадження ВП №65156472 з примусового виконання виконавчого напису №3210 від 05.10.2019, звернено стягнення на доходи боржника. Стягувач у даному виконавчому провадженні - ТОВ «Дебт Форс», код ЄДРПОУ 43577608. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 6 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Згідно із ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Нормами ст. 18 ЦК України встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до п.19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в пункті 1 даної Постанови визначено, що нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Як передбачено ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Водночас, з виконавчого напису вбачається, що стягнення заборгованості проводиться за період з 29.01.2019 по 26.09.2019, однак суду не було надано розрахунок заборгованості, тому суд позбавлений можливості перевірити існування заборгованості та її розмір, враховуючи що позивач заперечує вказаний у виконавчому написі розмір заборгованості. Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.01.1992№2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Отже, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису заборгованість повинна бути безспірною. Відтак, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. У вчиненому спірному виконавчому написі не вказано, на підставі яких документів останній було вчинено. Отже, у суду немає підстав для висновку, що у даному випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Водночас, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.\~\~ Правову позицію з цього питання з аналогічними висновками висловлено Верховним Судом України у Постанові від 23.01.2018 року у справі № 310/9293/15, яка в силу Закону є обов`язковою до застосування в цій справі, оскільки мають місце аналогічні по своїй суті фактичні обставини справи та відповідно правовідносини. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Суд також зауважує, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14-ц визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а саме в частині змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Отже, вчиняючи приватний нотаріус не врахував, що на дату вчинення виконавчого напису не передбачалось вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів. Вказані обставини підтверджуються постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Тобто, на день вчинення виконавчого напису, редакція переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачала можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а наданий нотаріусу кредитний договір не посвідчений нотаріально, отже не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Суду не надано доказів, що договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису був посвідчений нотаріально. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 у справі № 158/2157/17. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши матеріали справи, судом не вбачається, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за №6210, вчиненого 05.10.2019 приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А., таким, що не підлягає виконанню. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом позовні вимог до ТОВ «Вердикт Капітал» задоволено, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 1211, 20 гривень на відшкодування понесених судових витрат. Позивач також просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 15000,00 грн. Згідно з ч. 1, 3 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивач не надав суду будь-яких доказів на підтвердження його витрат на професійну правничу допомогу. Позивач також не заявив до закінчення розгляду справи про подання таких доказів протягом пяти днів після ухвалення рішення суду, а тому у стягненні витрат на правничу допомогу слід відмовити.

Outcome: partial