Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

03.07.2025 представник фізичної особи-підприємця [PERSON] - [PERSON] звернулася до Калуського міськрайонного суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 2594,65 гривень, а також судових витрат. 24.07.2025 матеріали цивільної справи передано за підсудністю на розгляд до Галицького районного суду Івано-Франківської області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа розподілена судді Островській Н. І. Ухвалою суду від 18.08.2025 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для її усунення терміном п`ять днів з дня отримання копії ухвали. Ухвалою суду від 21.08.2025 прийнято до свого провадження та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. Як підставу зазначено, що постановою Господарського суду Івано-Франківської області від 19.09.2023 у справі № 909/510/23 КП «Екосервіс» Калуської міської ради визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру. 07.11.2024 відбувся електронний аукціон з продажу майна банкрута по лоту № 15, а саме, права вимоги за дебіторською заборгованістю КП «Екосервіс» станом на 01.07.2024. Відповідно до протоколу електронного аукціону від 07.11.2024, переможцем аукціону є ФОП [PERSON] . Тобто, ФОП [PERSON] сплачено в повному обсязі запропоновану ціну під час проведення аукціону з продажу майна банкрута КП «Екосервіс». 14.11.2024 на підставі протоколу про проведення аукціону між КП «Екосервіс» та ФОП [PERSON] укладено акт про придбання майна на аукціоні, згідно з яким КП «Екосервіс» передало ФОП [PERSON] майно банкрута згідно з лотом № 15. Таким чином, ФОП [PERSON] є новим кредитором до боржників за надані послуги з поводження з побутовими відходами згідно з додатком № 1 до акту про придбання майна на аукціоні від 14.11.2024, зокрема до [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , яка є власником вищевказаної квартири. У відповідача існує заборгованість за надані послуги з управління побутовими відходами за період з червня 2018 року до квітня 2021 року в сумі 1971,88 грн. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, право на позов про стягнення інфляційних втрат і процентів річних виникає за кожен місяць із моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення, що складає 491,97 грн. Загальний розмір 3 % річних, що підлягає стягненню з відповідачки складає 130,80 грн. Просив позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь ФОП [PERSON] заборгованість у розмірі 2594,65 грн, а також судові витрати в розмірі 968,96 грн, та витрати на правничу допомогу в розмірі 7000,0 грн. Представник позивача Казак Є. С. подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Не заперечувала щодо ухвалення заочного розгляду справи. \~Відповідач відзив\~на позов\~не надала,\~у судове\~засідання не\~з`явилась,\~хоча про\~ день,\~час та\~місце розгляду\~справи була\~повідомлена належним\~чином, про причини неявки суд не повідомила. Поштове повідомлення повернулось із відміткою «адресат відсутній за указаною адресою». У Постанові від 01.12.2023у справі № 591/4832/22,провадження № 61-10261св23 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутністю за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. При цьому, Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка сторони. Сторони самостійно повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з частиною восьмою статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-282 ЦПК України. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 3\~ст. 12 ЦПК України). Згідно\~зі ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом установлено, що 19.09.2023 постановою господарського суду Івано-Франківської області у справі № 909/510/23 КП «Екосервіс» Калуської міської ради визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру (а. с. 33-35). Відповідно до протоколу про проведення аукціону № BRD001-UA-20241028-00226 від 07.11.2024 відбувся електронний аукціон з продажу майна банкрута по лоту № 15, а саме, права вимоги за дебіторською заборгованістю КП «Екосервіс» станом на 01.07.2024. Переможцем аукціону є ФОП [PERSON] » (а. с. 36). Згідно з повідомленням ліквідатора КП «Екосервіс» від 14.11.2024 переможцем аукціону сплачено в повному обсязі запропоновану ціну в розмірі 91006,27 грн (а. с. 37). Відповідно до акту звірки розрахунків за період з 01.06.2018 до 31.12.2024 за [PERSON] за адресою: [ADDRESS] числиться заборгованість у розмірі 1971,88 грн (а. с. 38). У тарифах на послуги з перевезення та захоронення твердих і рідких побутових відходів, що надаються КП «Екосервіс» від 27.03.2018 № 63, зазначено оплату за послуги з вивезення та захоронення твердих побутових відходів, затверджених рішенням виконавчого комітету Калуської міської ради від 17.06.2024 № 97 (а. с. 49). Рішенням № 96 від 22.04.2019, № 17 від 28.01.2020, № 143 від 28.07.2020 встановлено скориговані тарифи на послуги з перевезення та захоронення твердих побутових відходів (а. с. 50-56). Відповідно до статті 1\~Закону України\~від 09.11.2017\~№ 2189-VIII\~"Про\~житлово-комунальні\~послуги" фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги, є індивідуальним споживачем. Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (ст. 1 ч. 1 Закону). Відповідно до ч. 2 ст.\~5\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» комунальні послуги це послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. В силу дії п. 5 ч. 2ст.\~7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст.\~9\~цього Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Як свідчить тлумачення статті 526\~ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та підтверджена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18). За правилами ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 536\~ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ч. 1ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 2ст.\~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Судом встановлено, що, придбавши майно КП «Екосервіс» Калуської міської ради, позивач отримав право вимоги, яке раніше належало КП «Екосервіс» Калуської міської ради, що надає статус правонаступника, тобто він є новим кредитором щодо відповідачів, які є власниками квартири за адресою: [ADDRESS] , та між ними і КП «Екосервіс» Калуської міської ради, правонаступником якого є ФОП [PERSON] , виникли договірні відносини щодо надання послуг з управління побутовими відходами на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] . Вони фактично користувалися наданими послугами та не зверталися щодо припинення від надання таких послуг. Таким чином між КП «Екосервіс» та відповідачами виникли договірні відносини щодо надання послуг з управління побутовими відходами на підставі відкритого особового рахунку. КП «Екосервіс» надавав відповідачу відповідні послуги, однак остання не виконувала свої зобов`язання щодо своєчасної оплати за надані послуги, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 1971,88 грн. Оскільки відповідач не погасила дану заборгованість перед позивачем, як правонаступником КП «Екосервіс» Калуської міської ради, позивач має право вимагати відшкодування інфляційних витрат, розмір яких склав 491,97 грн, та нарахування 3% річних на суму заборгованості, яка склала 130,80 грн. Доказів належного виконання зобов`язань відповідачка суду не надала, не подала будь-яких доказів на спростування користування нею наданих їй КП «Екосервіс» послугами. Таким чином, загальна сума заборгованості за надані послуги з управління побутовими відходами з врахуванням інфляційних збитків та 3 % річних становить 2594,65 грн та її необхідно солідарно стягнути з відповідачки на користь позивача. Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позову, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в розмірі 968,96 грн. Зокрема, частиною другою вказаної статті 141\~КПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1статті 133\~ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3ст.\~133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Приписами ч. 2ст.\~137\~ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19). Відповідачем не подано заперечень щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу. Оскільки позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення ним витрат на правничу допомогу у сумі 7000,0 грн, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу на віказану суму. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 526, 530, 536, 612, 625, 1050 ЦК України, ст. ст. 1, 5, 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: approved