Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з вказаною заявою, в якій просить суд встановити факт, що вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу із [PERSON] , [INFO] , у період з березня 2018 року по грудень 2024 року, а саме до дня визнання його безвісти зниклим. В обґрунтування заяви зазначила, що в листопаді 2017 року вона познайомилася з [PERSON] , а з березня 2018 року вони почали проживати однією сім`єю, як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу. [PERSON] стверджує, що попри те, що [PERSON] вже на момент початку їх стосунків перебував у лавах Збройних Сил України, вони, наскільки це було можливим, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, піклувалися та турбувалися один про одного, разом вирішували питання життєзабезпечення їхньої сім`ї, проводили дозвілля, святкували родинні свята, відпочивали, подорожували, дарували один одному подарунки тощо. При цьому, [PERSON] доволі приязно та тепло ставився до сина [PERSON] від першого шлюбу - [PERSON] , через що між ними зав`язались дуже тісні та теплі стосунки, фактично стосунки батька і сина. [PERSON] турбувався про заявницю, забезпечував її та її сина матеріально. Вони разом працювали задля сім`ї, робили ремонти, покращували благоустрій спільного проживання, придбавали побутову техніку та інші предмети домашнього вжитку. [INFO] народився їх спільний син - [PERSON] , якого вони спільно виховували. Заявник стверджує, що між нею та [PERSON] склались фактичні шлюбні й сімейні стосунки з відповідним розподілом прав та обов`язків, як чоловіка і жінки. Водночас, починаючи з 2017 року, між заявницею та [PERSON] не було зареєстровано шлюб з огляду на те, що вони в цьому не вбачали потреби. При цьому, зауважує, що на період стосунків та спільного проживання [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі між собою та з третіми особами не перебували. 20 грудня 2024 року на адресу матері [PERSON] - [PERSON] надійшло сповіщення сім`ї № 343 (лист [INFO] від 20.12.2024 № 47/343/9306) про те, що її син, сержант [PERSON] , номер обслуги [INFO] військової частини [NUMBER] , зник безвісти 14 грудня 2024 року близько 09:30 год. З урахуванням цього, отримавши додаткову інформацію щодо обставин зникнення від співслужбовців, на наступний день заявницею подано заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України, на підставі чого було відкрито кримінальне провадження № 12024250350001063 та видано їй витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. З того часу, заявницею та матір`ю зниклого безвісти [PERSON] на постійній основі вживаються заходи щодо його розшукування та ідентифікації. Необхідність звернення заявниці до суду із вказаною заявою, обґрунтовано тим, що рішення, ухвалене в межах розгляду справи по суті, надасть змогу їй безперешкодно займатися пошуками чоловіка шляхом звернення до різних організацій та органів, яким надано повноваження щодо розгляду таких питань, підтримувати листування із вказаними суб`єктами, звертатися до медичних закладів, брати участь у всіх можливих заходах по розшуку [PERSON] , як особи, зниклої безвісти за особливих обставин, відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», а у разі його знаходження у шпиталі в непритомному стані - остання офіційно матиме допуск до чоловіка із можливістю догляду за ним. Крім цього, дане рішення дасть можливість заявниці оформити виплату частини грошового забезпечення військовослужбовців відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з метою забезпечення їхньої спільної дитини [PERSON] . В зв`язку з цим [PERSON] просила суд встановити факт, що вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу із [PERSON] , [INFO] , у період з березня 2018 року по грудень 2024 року, а саме до дня визнання його безвісти зниклим. Ухвалою судді від 24 вересня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження. Призначено справу до судового розгляду на 23 жовтня 2025 року. Залучено до участі в справі заінтересованими особами - [PERSON] , військову частину [NUMBER] та Міністерство оборони України. В судове засідання, призначене на 23 жовтня 2025 року учасники судового розгляду не з`явились. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилась, від її представника - адвоката Сподинюк Л.С. до суду надійшла заява в якій остання заявлені вимоги підтримує і просить їх задовольнити, а справу розглянути у відсутність заявника та її представника. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак звернулась до суду із заявою, в якій клопотала розгляд справи здійснювати без її участі, посилаючись на те, що зважаючи на її вік та стан здоров`я вона позбавлена можливості прибути до суду. Окрім того, у вказаній заяві [PERSON] зазначила, що її син - [PERSON] 14 грудня 2024 року зник безвісти в боях [PERSON] . До цього, впродовж семи років він проживав окремо від неї разом із [PERSON] , із якою мають спільного сина [PERSON] . Із сином та його сім`єю спілкувалась вкрай рідко. Представники заінтересованих осіб - військової частини [NUMBER] та Міністерства оборони України, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомили. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до положень ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення: заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Правовідносини, які склались між сторонами, регулюються п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, відповідно до якої, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Як зазначила в поданій заяві заявник [PERSON] в листопаді 2017 року вона познайомилася з [PERSON] , а з березня 2018 року вони почали проживати однією сім`єю, як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, виданого 31 січня 2019 року Смілянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, заявник [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Як вбачається з копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 27 жовтня 2010 року на ім`я [PERSON] , остання з 27 вересня 2016 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.7 - зворот). З актів про підтвердження фактичного місця проживання, складених мешканцями [ADDRESS] , посвідчених 26 червня 2025 року головою квартирного комітету Смілянської № 10 Вербюк В.В. , вбачається що [PERSON] з 2018 року фактично проживав без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.20,21,22). Відповідно до сповіщення сім`ї № 343 від 20 грудня 2024 року, яке направлено [INFO] на адресу матері [PERSON] - [PERSON] вбачається, що сержант [PERSON] зник безвісти 14 грудня 2024 року (а.с. 39). Згідно акту службового розслідування сержант [PERSON] , номер обслуги [INFO] військової частини [NUMBER] , зник безвісти 14 грудня 2024 року в районі Курської області, під час виконання обов`язків військової служби в районі бойових дій, пов`язаних із захистом Батьківщини, захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України під час дії воєнного стану (а.с.40-43). Згідно витягу з ЄРДР № 12024250350001063 від 23 грудня 2024 року вбачається, що на підставі заяви [PERSON] до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України, щодо зникнення безвісти її цивільного чоловіка [PERSON] номера обслуги [INFO] військової частини [NUMBER] у військовому званні сержант, призваного на військову службу за контрактом08 січня 2015 року, під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини (а.с.44). В ході розгляду справи судом встановлено, що між заявницею [PERSON] та [PERSON] починаючи з 2018 року склались фактичні шлюбні й сімейні стосунки з відповідним розподілом прав та обов`язків, як чоловіка і жінки, підтвердженням чого є наступні докази, зокрема: матеріали фіксації переписки між [PERSON] та [PERSON] у соціальних мережах та месенджерал (Facebook Messenger, Rakuten Viber, Signal тощо), фото- та відеоматеріали, на яких зображено [PERSON] , заявницю та їхніх дітей, які разом проводять час та святкування (а.с.46-62, флеш накопичувач в конверті - а.с. 3). Крім цього, означені обставини підтверджуються також письмовими показаннями свідків-сусідів та родичів, співслужбовців [PERSON] , а також копією особової анкети військовослужбовця [PERSON] та викопіюванням з журналу обліку особового складу військової частини [NUMBER] Збройних Сил України, де [PERSON] зазначена, як його цивільна дружина (а.с.24-26). Додатковим підтвердженням вказаних обставин також є виписка по надходженням по картці/рахунку, належній [PERSON] , виданою АТ КБ «ПриватБанк» від 03.03.2025 року та накладні на придбання побутової та комп`ютерної техніки (а.с.27-38). Окрім того, заінтересована особа [PERSON] в наданих до суду письмових поясненнях підтвердила, що її син [PERSON] , який 14 грудня 2024 року зник безвісти в боях [PERSON] , впродовж останніх семи років проживав однією сім`єю із [PERSON] , із якою мають спільного сина [PERSON] . Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд встановлює факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Статтею 1 СК України визначаються засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Згідно ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Водночас, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Надані заявником докази є належними та допустимими, з точки зору закону, її проживання однією сім`єю з [PERSON] , наявності спільного побуту, спільних друзів, спільного відпочинку, придбання ними необхідних предметів побуту та ведення спільного господарства. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів4показаннями свідків. За змістом ст.ст.77- 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. В пункті 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Як встановлено при розгляді справи, встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу дасть заявнику підстави для звернення до різних організацій та органів, яким надано повноваження щодо пошуку осіб зниклих безвісти за особливих обставин, підтримувати листування із вказаними суб`єктами, звертатися до медичних закладів, брати участь у всіх можливих заходах по розшуку [PERSON] , як особи, зниклої безвісти за особливих обставин, відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин». Окрім того, встановлення даного факту дасть можливість заявнику реалізувати своє право на оформлення виплати частини грошового забезпечення військовослужбовців відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з метою забезпечення їхньої спільної дитини [PERSON] . Так, відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», близькими родичами та членами сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, вважаються чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі. Частинами 1, 4 ст. 6 вказаного Закону передбачено, що близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на отримання достовірних відомостей про місцеперебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, обставини її загибелі (смерті), місце поховання (якщо воно відоме). Члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України. Частиною 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення. У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені). Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 50 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , у період з березня 2018 року по грудень 2024 року, а саме до дня зникнення останнього безвісти, не суперечить чинному законодавству України і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою, оскільки факт спільного проживання вказаних осіб знайшов своє підтвердження та був доведений належними доказами, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі наведеного,

Outcome: approved