Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України» (далі по тексту МТСБУ) звернулося до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 28 червня 2024 року в м. Чернівці по вул. Винниченка, 20, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів «Ауді 100», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] та «Порш Каєн», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керувала [PERSON] . В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 01 серпня 2024 року, [PERSON] визнано винним у скоєні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Оскільки цивільна правова відповідальність відповідача на момент учинення ДТП застрахована не була та шкоду потерпілій останнім відшкодовано не було, представник потерпілої [PERSON] 08 липня 2024 року звернувся до МТСБУ із заявою щодо отримання страхового відшкодування, яке було перераховано останньому 05 вересня 2024 року у розмірі 128115,18 грн. З посиланням на те, що після здійснення регламентної виплати у МТСБУ як позивача виникло право регресивної вимоги до відповідача, то просив суд стягнути з [PERSON] сплачене страхове відшкодування в розмірі 130015,18 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн. Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 26 червня 2025 року було відкрито провадження по справі яку призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач будучі належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив. Втім, за змістом прохальної частини позову представник позивача адвокат Волчек Н.М. просила провести судовий розгляд у відсутності представника позивача. Позовні вимоги повністю підтримує та проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] будучі належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився без поважних причин, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим, суд в силу ст. 280 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. За наведених обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, згідно ч.8 ст.178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, слід зазначити про наступне. Судом встановлено, що постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 01 серпня 2024 року, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. За змістом постанови, [PERSON] , 28 червня 2024 року о 16 год. 55 хв. в м. Чернівці по вул. Винниченка, 20, керуючи автомобілем марки «Ауді 100», реєстраційний номер [NUMBER] , порушив Правила дорожнього руху України, а саме під час руху заднім ходом, не переконався у тому що це буде безпечно, не переконався у тому, що це не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Порш Каєн», реєстраційний номер [NUMBER] . В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Автомобіль марки «Порш Каєн», державний номерний знак [NUMBER] на момент вчинення ДТП був застрахований у ПрАТ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», згідно полісу\~серії ЕР\~№ 215641411,\~строк дії\~з 15.07.2023\~року по\~14.07.2024\~року. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником автомобіля марки «Порш Каєн», реєстраційний номер [NUMBER] , являється [PERSON] . Станом на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди - 28 червня 2024 року, цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується перевіркою чинності полісу внутрішнього страхування. Відповідно до звіту №51.24_SOS_240711-287726 від 11 серпня 2024 року вартість збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Порш Каєн», реєстраційний номер [NUMBER] склала 152219,62 грн. З метою отримання страхового відшкодування, представник потерпілої [PERSON] 08 липня 2024 року звернувся до МТСБУ з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування, згідно якої просив належне відшкодування здійснити шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок [NUMBER] . Позивач, розглянувши заяву [PERSON] прийняв рішення про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих на загальну суму 128115,18 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 05 вересня 2024 року. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Отже, оскільки на момент вчинення ДТП у відповідача був відсутній договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів то таким чином, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються главою 82 Цивільного кодексу України щодо відшкодування шкоди. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 1 ч.1 ст. 1188 ЦК України визначено, що при взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, шкода завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Нормою статті ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинної на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди від 01 липня 2004 року, зі змінами та доповненнями) визначено, що МТСБУ є гарантом відшкодування шкоди. Пунктом 41.1 «а» ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду і який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України також передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги регресу до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст.81 ЦПК України). З урахуванням вищенаведеного, а саме те, що відповідача визнано винуватим у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 28 червня 2024 року, цивільно-правова відповідальність якого на момент вчинення ДТП застрахована не була та заподіяна шкода потерпілому була відшкодована МТСБУ, то суд приходить до висновку, що позивач набув право зворотної вимоги до відповідача з якого підлягає стягненню в порядку регресу сума страхового відшкодування у розмірі фактично понесених позивачем витрат пов`язаних із відшкодуванням збитків, а саме 128115,18 грн. З огляду на те, що витрати позивача на послуги щодо врегулювання спору та визначення розміру шкоду в сумі 1900 грн. не являються складовим страхового відшкодування, то відсутні правові підстави для стягнення таких коштів з відповідача в порядку регресу. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, то з відповідача слід стягнути на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2983 грн. 48 коп.

Outcome: partial