Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

18 березня 2025 року Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі - позивач), яке до 30 листопада 2022 року мало назву АТ «Альфа Банк», через свого представника Гірчака Андрія Миколайовича в системі «Електронний суд» сформувало до Доманівського районного суду Миколаївської області позовну заяву до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 343 224, 40 грн, з яких: 180 111, 75 грн - заборгованість за тілом кредиту; 163 112, 65 грн - заборгованість за відсотками, а також про стягнення судових витрат у справі, які складаються із сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, Акціонерне товариство «Сенс Банк» посилалося на те, що 14.11.2021 між Акціонерним товариством «Альфа Банк» (зараз АТ «Сенс Банк») і [PERSON] укладено Угоду про надання споживчого кредиту № 501384090 у розмірі 185 000 грн з річною процентною ставкою у 35,00 %. Зокрема, 02.11.2021 [PERSON] звернувся до АТ «Альфа-Банк» з метою отримання банківських послуг, шляхом підписання оферти на укладання угоди про надання споживчого кредиту №501384090. 02 листопада 2021 року шляхом підписання акцепту пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501384090, Банк прийняв пропозицію Відповідача на укладення Угоди про надання споживчого кредиту. У Додатку № 1 до угоди сторони узгодили графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки. Також сторонами підписано Паспорт споживчого кредиту, в розділі 3 якого вказано основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо відкриття Позичальнику кредитної лінії. Проте, Позичальник своїх зобов`язань за Угодою належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість. Ухвалою Доманівського районного суду Миколаївської області від 08 травня 2025 року матеріали позовної заяви Акціонерного товариства «Сенс Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, передано на розгляд до Миколаївського районного суду Миколаївської області. 23 червня 2025 року вказана цивільна справа надійшла до Миколаївського районного суду Миколаївської області та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 червня 2025 року, розподілена головуючій судді Лопіній О.О. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30 червня 2025 року позовну заяву Акціонерного товариства «Сенс Банк» прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача Акціонерного товариства «Сенс Банк» не з`явився, при цьому 24.07.2025 в системі «Електронний суд» сформував заяву, з якої слідує, що позивач підтримує у повному обсязі позовні вимоги, просить розглянути справу без його участі, проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, до суду повернулись ухвала суду про відкриття провадження та судові повістки з відмітками «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення на сайті Судової влади. Верховний Суду постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок проте, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресує до статнім для того, щоб вважати повідомлення належним,оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України. Відповідно до положень ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд постановив ухвалу про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. До позовної заяви долучено Оферту на укладення Угоди про надання споживчого кредиту №501384090 від 02.11.2021, відповідно до якої [PERSON] звернувся до АТ «Альфа-Банк» з пропозицією укласти угоду про надання споживчого кредиту на суму 185 000 грн з фіксованою процентною ставкою 35 % річних зі строком повернення до 02.11.2026. Оферта підпису відповідача не містить. Відповідно до вказаної оферти, [PERSON] зазначив, що Акцент пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту просить направити на електронну адресу. Згідно акцепту пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501384090, 02 листопада 2021 року Банком прийнято пропозицію [PERSON] на укладення угоди про надання споживчого кредиту у сумі 185 000 грн із 35 % фіксованої процентної ставки, строком на 60 місяців. До позовної заяви долучено Додаток № 1 до Угоди про надання кредиту № 501384090 від 02.11.2021, паспорт споживчого кредиту. Вказані документи підпису відповідача не містять. 12 серпня 2022 року рішенням загальних зборів змінено найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 6, ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 1, 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України). Банк взяті відповідно до Угоди на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши Відповідачу у розпорядження кредитні кошти, що підтверджується меморіальним ордером, якими Відповідач активно користувався, що підтверджується випискою по рахунку (а. с. 25, 26-45 та на зворотах). З розрахунку заборгованості встановлено, що станом на 02.10.2024 у [PERSON] наявна заборгованість за тілом кредиту у сумі 180 111 грн 75 коп. та 163 112 грн 68 коп. заборгованість за відсотками. Разом з тим, суд не може погодитись з таким розрахунком, виходячи з наступного. Відповідно до частини першої і другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Крім того суд звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За відсутності інформації про одноразовий ідентифікатор у вигляді алфавітно-цифрової послідовності у Паспорті споживчого кредиту та Оферти на укладення угоди, у Додатку № 1 до угоди про надання кредиту, суд не вважає підтвердженим про домовленість сторін щодо істотних умов договору, у тому числі процентною ставкою за користування кредитом. Згідно довідки про ідентифікацію (а.с. 24), підписання договору №501384090 позичальником здійснено аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора 5004, який направлений 02.11.2021 на номер мобільного телефону [NUMBER] . Разом з тим матеріали справи не містять підтверджень належності вказаного номера мобільного телефону відповідачу, а оферта містить посилання [PERSON] щодо направлення Акцепту пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту на електронну адресу [INFO]. Підтверджень направлення вищевказаних документів на електронну пошту відповідача позивачем не надано. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд зазначає, що за відсутністю цифрового одноразового ідентифікатора в Оферті та Акцепті, Додатку № 1, Паспорті споживчого кредиту та доказів надіслання його відповідачу відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами, а тому відсутні підстави для нарахування та стягнення Банком з відповідача процентів у розмірі 163 112 грн 65 коп. Крім того, позивачем пред`явлено вимоги про стягнення заборгованості за спірним кредитом станом на 02 жовтня 2024 року. Строк повернення кредиту - 02.11.2026. Так, за частиною 4 статті 16 Закону№1734-VI «Про споживче кредитування», у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Отже обов`язковою умовою набуття кредитодавцем права вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, є відповідна домовленість зі споживачем. Разом з тим, із наданих позивачем документів не вбачається, що сторони дійшли згоди про можливість дострокового стягнення кредиту у разі затримання споживачем його оплати. Отже, банк не набув права вимоги повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав у повному обсязі. Можливість самостійно здійснити перерахунок кредитної заборгованості відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 01 лютого 2023 року справа № 199/7014/20 (провадження № 61-17825св21). Як вбачається із Графіку платежів, за період з 02.12.2021 по 02.10.2024 (в межах позову) відповідач мав сплатити за договором 35 платежів. Суд зробив розрахунок із врахуванням того, що процентна ставка погоджена сторонами не була, а тому підрахував, що 35 платежів за визначеним графіком сплати тіла кредиту становить 69 601 грн 72 коп. Таким чином, досліджені у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог частково, а саме стягнення з відповідача на користь позивача за Угодою про надання кредиту станом на 02.10.2024 у розмірі 43 326 грн 72 коп., на підставі наступного розрахунку: 69 601 грн 72 коп. - 26 275 грн (сплачено позичальником). Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать у тому числі витрати на професійну правничу допомогу. За приписами ч.1. ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем до суду першої інстанції сплачено судовий збір у розмірі 4 118,49 грн. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог на 12,6 %, заявлені витрати на правничу допомогу та судовий збір підлягають до задоволення пропорційно до задоволених вимог, а саме у розмірі 12,6 %. Решта витрат покладається на позивача. Отже, згідно з положеннями ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 518 грн 92 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3 470 грн 41 коп.

Outcome: partial