Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

Представник ТзОВ\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» \~Какун А.С.,\~яка діє\~на підставі\~довіреності №650\~від 05.12.2024р.,\~ звернулась\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] ,\~в якому\~просить стягнути\~з відповідача\~на користь\~ТзОВ «ФК\~«ЄАПБ» заборгованість\~за Договором\~про надання\~споживчого кредиту\~№7884972\~від 13.05.2024р. в розмірі 16 250 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що 13.05.2024р. між ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем було укладено електронний Договір про надання споживчого кредиту №7884972, на підставі якого відповідачу була надана позика в сумі 5\~000 грн. Внаслідок порушення відповідачем умов повернення кредитних коштів за ним утворилась заборгованість в розмірі 16 250 грн., з яких 5 000 грн. основа сума боргу, 6 750 грн. заборгованість за відсотками та 4 500 грн. заборгованість за пенею і штрафами. На підставі договору факторингу №21112024 від 21.11.2024р. право вимоги до відповідача за таким Договором про надання споживчого кредиту від 13.05.2024р. перейшло до позивача. Оскільки відповідач не виконує свого зобов`язання з повернення кредитної заборгованості, то позивач звернувся до суду з даним позовом. Від відповідача заперечень проти позову не надходило. 23.09.2025р. судом відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явилася, однак, в позовній заяві просила, у випадку неявки представника позивача в судове засідання, розглянути справу без її участі, на підставі наявних у справі доказів. Також, зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач [PERSON] також не з`явився. Про час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання судової повістки-повідомлення за зареєстрованим місцем проживання засобами поштового зв`язку відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). Натомість судова повістка-повідомлення повернулась до суду без вручення відповідачу з причин відсутності останнього за вказаною адресою, що в контексті положень п. 3, 4 ч. 8 ст. 128, ч. 10 ст. 130 ЦПК суд вважає належним повідомленням. Додатково судом вживались заходи з повідомлення відповідача шляхом розміщення оголошення про його виклик в судове засідання на веб-сайті суду. Отже, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, внаслідок чого на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 13.05.2024р. між ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] (позичальник) був укладений в електронній формі Договір про надання споживчого кредиту №7884972, який підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором С8776 /а.с. 6-15/. Згідно умов вказаного договору кредитор надає позичальнику грошові кошти у розмірі 5000 грн., зі строком користування кредитом 360 днів та періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 15 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору (п.п. 1.3, 1.4, 1.5.1 договору). Відповідно до п. 2.1. Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . В свою чергу позичальник зобов`язався у встановлений Договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі, передбачені Договором (п. 4.4 договору). Окрім того, пунктом 6.4 Договору визначено, що позичальник зобов`язався, у випадку невиконання чи неналежного виконання своїх зобов`язань, сплати Товариству штраф: у розмірі 200 грн. на четвертий день такого невиконання чи неналежного виконання зобов`язання; у розмірі 50 грн., починаючи з п`ятого дня за кожний день невиконання чи неналежного виконання своїх зобов`язань. 13.05.2024р. відповідачу було надано кредитні кошти в сумі 5 000 грн. шляхом їх перерахування на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , що підтверджується листом ТзОВ «ПЕЙТЕК» від 09.12.2024р. за вих. № 20241209-1.1 /а.с. 18/. З картки обліку договору (розрахунку заборгованості) за Договором №7884972 від 13.05.2024р. вбачається, що відповідачем, починаючи з дня укладення самого Договору на погашення заборгованості було здійснено лише один платіж, а саме: 27.06.2024р. на суму 1\~125 грн. (сплата процентів). В зв`язку із зазначеним, заборгованість відповідача за вказаним договором станом на 20.11.2024р. складає 16 250 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 5\~000 грн., заборгованості за процентами, що нараховані за період з 13.05.2024р. по 26.08.2024р. включно 6 750 грн. та заборгованості за штрафами 4 500 грн. /а.с. 19-23/. Також в судовому засіданні встановлено, що 21.11.2024р. між ТзОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений Договір факторингу №21112024 (далі Договір факторингу), /а.с. 24-26/, згідно умов якого до ТзОВ «Фінансова компанія «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги заборгованості до Боржників, які зазначені в Реєстрі боржників (Додаток №1 до договору факторингу), в тому числі і право вимоги заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №7884972, укладеним із [PERSON] /а.с. 29/. На момент укладання такого договору розмір кредитної заборгованості відповідача складав 16\~250 грн., з яких: 5\~000 грн. заборгованість за сумою (тілом) кредиту; 6 750 грн. заборгованість за процентами; 4 500 заборгованість за пенею і штрафами. Оскільки до теперішнього часу відповідач не виконав своїх грошових зобов`язань за таким договором, то позивач звернувся до суду з даним позовом. Таким чином, спір між сторонами виник із зобов`язальних відносин, що регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК) та Закону України №1734-VIII від 15.11.2016 «Про споживче кредитування» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон №1734). При цьому згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Надаючи оцінку позовним вимогам в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного. Статтею 509 ЦК визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 516 ЦК заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем було отримано кредитні кошти на умовах та в порядку, що зазначені в договорі про надання споживчого кредиту №7884972 від 13.05.2024р. Також по обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачем допущене порушення зобов`язання в частині повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та штрафів, внаслідок чого за ним обчислюється заборгованість за сумою (тілом) кредиту, заборгованість за процентами та заборгованість за пенею і штрафами, що нарахована відповідачу на підставі п. 4.4, 6.4.1, 6.4.2 Договору №7884972 за невиконання позичальником умов Договору. Враховуючи ту обставину, що в порушення умов Договору про надання споживчого кредиту №7884972 від 13.05.2024р. відповідач фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку та у строки, передбачені договором, не повернув, то позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за Договором, яка складається із заборгованості за тілом кредиту (основний борг) 5 000 грн. підлягають до повного задоволення. Що стосується вимог позивача щодо стягнення з відповідача нарахованих відсотків, слід зазначити наступне. Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність (п. 3, 6 ст. 3 ЦК). Питання щодо розміру процентної ставки за договорами споживчого кредитування врегульовані положеннями Закону №1734. З набуттям чинності таким законом, положення Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону №1734. На момент укладання відповідачем з ТОВ «Аванс Кредит» кредитного договору положеннями ч. 5 ст. 8 з врахуванням п. 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1734 (зі змінами в редакції згідно із Законом №3498-IX від 22.11.2023р., що набули чинності з 24.12.2023р.) було передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки за договором про споживчий кредит не може перевищувати наступні значення: в період часу з 24.12.2023р. по 21.04.2024р. (120 днів) 2,5%; 22.04.2024р. по 19.08.2024р. (120 днів) 1,5%; з 20.08.2024 р. 1%. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону №1734 умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Таким чином, враховуючи що відповідна редакція ч. 5 ст. 8, п. 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1734 була чинною на момент укладання Договору №7884972, то сторони мали враховувати відповідні законодавчі приписи, а відтак нарахування кредитором процентів за період з 20.08.2024р. по 26.08.2024р. (6 днів) за денною процентною ставкою 1,5% є неправомірним, оскільки суперечить відповідним положенням Закону №1734. З огляду на зазначене слід дійти висновку, що за Договором №7884972 кредитор має право на отримання від позичальника процентів за користування кредитом, які слід обчислювати за денною процентною ставкою 1,5% за період з 13.05.2024р. по 19.08.2024р. (99 днів), що складає 7425грн. (5 000 грн. * 1,5% /100% * 99 днів), та за денною процентною ставкою 1% за період з 20.08.2024р. по 26.08.2024р. (6 днів), що складає 300 грн. (5 000 грн. *1% / 100% * 6 днів). Таким чином, обґрунтованими та правомірними є вимоги щодо стягнення з відповідачки тіла кредиту в розмірі 5 000 грн. та процентів за користування кредитом в сумі 6\~600 грн. (7425 грн. + 300 грн. 1125 грн. /сплачені проценти протягом вказаного періоду/), а всього 11\~600\~грн. При цьому, варто звернути увагу, що, відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачем не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставин спірних правовідносин. Що стосується позовних вимог позивача в частині стягнення із відповідача штрафу в розмірі 4 500 грн., то слід зазначити наступне. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-IX) доповнено, серед іншого, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 18. Зокрема, наразі вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, вказаним пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки штраф за не виконання грошового зобов`язання в загальній сумі 4 500 грн. нарахований відповідачу в період дії в Україні воєнного стану, тобто в період коли відповідач є звільненим від сплати такого штрафу, підстав для його стягнення із відповідача на користь позивача немає. За таких підстав позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення на суму 11\~600\~грн.\~ Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються із судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 3028грн. /а.с. 1/. Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення часткового, то на підставі ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України до стягнення із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 2 161,39 грн. (пропорційно до задоволених позовних вимог) із розрахунку: 3\~028 грн. /сума плаченого судового збору/ х 71,38% /відсоток, на який задоволено позовні вимоги/ = 2161,39 грн.). На підставі викладеного вище та,

Outcome: partial