Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

29 травня 2025 року позивач звернувся до суду з цим позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06 вересня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем був укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3960389, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 600,00 грн., на строк 350 днів та сплатою відсотків у розмірі 31133,37% річних. Окрім того, 03 вересня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту №7033112, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 7\~000,00 грн., на строк 360 днів та сплатою 29653,85% річних. Позивач вказує, що набув право вимоги за цими договорами на підставі договорів факторингу. На думку відповідача, позичальник неналежним чином виконує взяті на себе зобов`язання по своєчасному погашенню заборгованості за кредитами, у зв`язку з чим, станом на день подачі позову заборгованість за договором №3960389 становить 4\~568,58 грн., з яких 579,96 грн. тіла кредиту, 2\~956,22 грн. відсотків за кредитом, які нараховані первісним кредитором, а також 1\~032,40 грн. відсотків за кредитом, які нараховані позивачем. Заборгованість за договором №7033112 становить 29\~103,81 грн., з яких 6\~264,67 грн. заборгованості за тілом кредиту, 11\~120,16 грн. відсотків за користування кредитом, які нараховані первісним кредитом, а також 11\~718,98 грн. відсотків за користування кредитом, які нараховані позивачем. З наведених вище підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмірі 33 672,39 грн. Відповідач письмового відзиву на позов не подав. У судове засідання представник позивача не прибув, але у позові просить суд слухати справу за його відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився в судове засідання та про причини неявки суд не повідомляв. Частиною першою статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але повторно не прибув у нього, враховуючи, що відповідачем не поданий відзив, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з таких підстав. Судом встановлено, що 06 вересня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем був укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3960389, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 600,00 грн., на строк 350 днів та сплатою відсотків у розмірі 31\~133,37% річних. Окрім того, 03 вересня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту №7033112, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 7\~000,00 грн., на строк 360 днів та сплатою 29653,85% річних. Позивач набув право вимоги за цими договорами на підставі договорів факторингу. Станом на день подачі позову заборгованість за договором №3960389 становить 4\~568,58 грн., з яких 579,96 грн. тіла кредиту, 2\~956,22 грн. відсотків за кредитом, які нараховані первісним кредитором, а також 1\~032,40 грн. відсотків за кредитом, які нараховані позивачем. Заборгованість за договором №7033112 становить 29\~103,81 грн., з яких 6\~264,67 грн. заборгованості за тілом кредиту, 11\~120,16 грн. відсотків за користування кредитом, які нараховані первісним кредитом, а також 11\~718,98 грн. відсотків за користування кредитом, які нараховані позивачем. Пунктом 1 ст.536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Оскільки відповідач не надав доказів погашення заборгованості за кредитними договорами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути також судовий збір сплачений при зверненні до суду. Також позивач у прохальній частині позову просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. Однак суд вважає ці витрати необґрунтовано завищеними, з таких міркувань. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України). Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України). Згідно з правилами пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial