Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

До Вишгородського районного суду Київської області надійшла вищезазначена позовна заява. Зі змісту позовної заяви вбачається, що 01.03.2021 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1855263175, за змістом якого ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» зобов`язалося надати [PERSON] кредитні кошти в загальній сумі 34\~235,27 грн. на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування в рахунок погашення заборгованості за діючим кредитним договором [PERSON] . В свою чергу, [PERSON] зобов`язався повернути ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» кредитні кошти та сплатити проценти за користування кредитом. ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» свої зобов`язання за договором виконало належним чином, надавши у розпорядження [PERSON] погоджену суму кредиту. У свою чергу, [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість у загальному розмірі 56355 грн. 46 коп. 20 вересня 2021 року ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСКОМБАНК» уклали договір факторингу № 200921, предметом якого є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 200921 від 20.09.2021 від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» до АТ «ТАСКОМБАНК» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] на загальну суму 36 254, 68 грн., з яких 31 039,05 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 173,18 грн. - залишок заборгованості за відсотками, 648,31 грн. - залишок заборгованості за щомісячними відсотками, 1807,66 грн. - сума простроченої заборгованості за тілом кредиту, 539,20 грн. - сума простроченої заборгованості за відсотками, 2047,28 грн. - сума простроченої заборгованості за щомісячними відсотками; загальна кількість днів прострочення - 49. З урахуванням вищевикладеного, АТ «ТАСКОМБАНК» здійснивши донарахування по відсотках в межах дії строку кредиту просило стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 56\~355, 46 грн., яка складається з 32\~846,71 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 4892,84 грн. - заборгованість по річних відсотках, 18615, 91 грн. сума заборгованості по щомісячних процентах. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі було визначено суддю Рукас О.В. Ухвалою суду від 22.09.2025 року провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання, встановлено строк для реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав, зокрема, на подачу заяв по суті справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. У поданій позовній заяві просив суд розгляд справи проводити за відсутності представника АТ «ТАКСОМБАНК» Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце судових засідань [PERSON] повідомлявся в належний процесуальний спосіб. До початку слухання справи від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява, в якій він позовні вимоги визнав частково, зазначив, що визнає тіло кредиту в розмірі 32\~846,71 грн. та не погоджується з нарахованими відсотками. Повідомив суд, що з 2022 року перебував за кордоном та не був обізнаний про обов`язок сплачувати відсотки за кредитним договором. Також просив суд проводити розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися, зважаючи на наявність клопотання сторони позивача про проведення судового розгляду за відсутності представника позивача, зважаючи на відсутність клопотань про відкладення судового розгляду, суд вважає за можливе проводити судове засідання за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступних висновків. Розглянувши матеріали позовної заяви, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У Постанові КЦС ВС від 16.12.2020 року у справі № 561/77/19 зроблено висновок, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Судом встановлено, що 01.03.2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1855263175 (а.с.10) Договір підписаний [PERSON] сторонами власноручно. Відповідно до умов кредитного договору № 1855263175 від 01.03.2021 року (а.с. 10) ТОВ «ФК «ЦФР» надало [PERSON] грошові кошти в сумі 34\~235, 27 грн. строком на 36 місяців для погашення поточної заборгованості за діючим кредитним договором №5854539535 від 13.02.2020 року у сумі 29\~735,82 грн., сплати страхових платежів за договором страхування №1855263175-С від 01.03.2021 в сумі 3\~150,45 грн, та за договором страхування №1855263175-КМZ від 01.03.2021 року в сумі 650 грн., оплати за електронні ключі доступу до додатку «SUPPORT.UA», SU1855263175, від 01.03.2021 року в сумі 300,00 грн. та додатку «RADAR.Sereen», пакет Економ, КД №1855263175 від 01.03.2021 року. Відповідно до п.1.3 кредитного договору [PERSON] зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в Паспорті кредиту №5263175, який є невід`ємною частиною цього договору. З паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №5263175 (а.с.9) судом встановлено, що сторонами було узгоджено розмір щомісячних процентів за кредитом 2,99% та річні загальні проценти 9,99%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом складає 76\~929,92 грн. Також в п.6 паспорту кредиту визначений порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення. Підписавши кредитний договір та паспорт кредиту [PERSON] погодився із зазначеними умовами надання та повернення кредитних коштів. Таким чином, суд приходить до висновку щодо доведеності факту укладення 01.03.2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] кредитного договору №1855263175, у відповідності до умов якого [PERSON] отримав суму грошових коштів у якості кредиту, а також взяв на себе зобов`язання з повернення суми кредиту та сплати процентів за користування ним. Отримання відповідачем відповідно до зазначеного вище договору грошових коштів підтверджується\~ випискою по особовим рахункам кредитного договору № [NUMBER] (а.с. 17-74). Вказані обставини стороною відповідача спростовано не було. Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «ФК «ЦФР» своє зобов`язання за договором позики № 1855263175 від 01.03.2021 року виконало у повному обсязі, надавши у розпорядження [PERSON] погоджену суму кредиту у погоджений сторонами спосіб та строк. Судом встановлено, що 20.09.2021 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено договір факторингу № 200921 (а.с.75-82), у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» передає (відступає) АТ «ТАСКОМБАНК» за плату належні йому права вимоги, а АТ «ТАСКОМБАНК» приймає належні ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» права вимоги до позичальників, вказаними у реєстрі прав вимоги. (а.с. 12). Меморіальним ордером №768960451 від 20.09.2021, на загальну суму 214\~388\~525 грн. 17 коп. (а.с. 84) підтверджується перерахування коштів від АТ «ТАСКОМБАНК» на користь ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» в якості оплати за відступлення права вимог згідно договору факторингу № 200921 від 20.09.2021 року. Відповідно до реєстру прав вимоги (а.с. 12) до АТ «ТАСКОМБАНК» перейшло право вимоги ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» до [PERSON] за кредитним договором № 1855263175 від 01.03.2021 року. Реєстр вимоги передбачає право вимоги заборгованості у загальному розмірі 36 254, 68 грн., з яких 31 039,05 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 173,18 грн. - залишок заборгованості за відсотками, 648,31 грн. - залишок заборгованості за щомісячними відсотками, 1807,66 грн. - сума простроченої заборгованості за тілом кредиту, 539,20 грн. - сума простроченої заборгованості за відсотками, 2047,28 грн. - сума простроченої заборгованості за щомісячними відсотками; загальна кількість днів прострочення - 49. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Фактором, у свою чергу, може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Таким чином, договірні відносини факторингу передбачають особливий суб`єктний склад, оскільки сторонами такого договору можуть бути лише чітко визначені актом цивільного законодавства особи: клієнтом за договором факторингу може бути будь-яка фізична та юридична особа, які є суб`єктами підприємницької діяльності (ч. 2 ст. 1079 ЦК України), а фактором - банк чи інша фінансова установа, яка має право здійснювати факторингові операції (ч. 3 ст. 1079 ЦК України). У Постанові ВС від 18.10.2023 року у справі № 905/306/17, а також постановах Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012 зазначено, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Таким чином, судом встановлено, що право вимоги первісного кредитора ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» до [PERSON] , що виникло з кредитного договору № 1855263175 від 01.03.2021 року, на підставі укладеного договору факторингу перейшло до АТ «ТАСКОМБАНК». Разом з тим, суд звертає увагу на наступне. Аналізуючи обґрунтованість розміру заборгованості відповідача за кредитним договором, суд звертає увагу, що належним чином дослідити поданий стороною доказ розрахунку заборгованості за кредитним договором, перевірити його та оцінити в сукупності і взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок це процесуальний обов`язок суду (постанова КЦС ВС від 25.05.2022 року у справі № 219/7527/16-ц). Кредитна заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву. Суд першої інстанції у межах наданих йому процесуальним законодавством повноважень не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з розрахунком, наданим позивачем, оскільки незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі (постанова КЦС ВС від 07.06.2023 року у справі № 234/3840/15-ц). З позовної заяви вбачається, що після отримання права вимоги до [PERSON] за кредитним договором договору № 1855263175 від 01.03.2021 року АТ «ТАСКОМБАНК»» здійснило донарахування сум передбачених графіком платежів до кредитного договору процентів по 01.03.2023 року, які також просило стягнути з [PERSON] . Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1855263175 від 01.03.2021 (а.с.14-16) станом на 03.06.2025 заборгованість відповідача становить 56355,46 грн., з яких: 32846,71 грн.\~заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена), 4892,84 грн.\~заборгованість по річним процентам (в тому числі прострочена), 18615,91 грн. - заборгованість по щомісячних процентах (в тому числі прострочена). Нарахування вказаних процентів здійснено позивачем після отримання права вимоги за кредитним договором та в межах встановленого строку кредитування, у зв`язку з чим відповідні вимоги є обґрунтованими. Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору або отримання права вимоги за цим договором та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов?язань, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови ВС від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри". З урахуванням вищевикладеного, суд за результатами повного, всебічного дослідження матеріалів позовної заяви, на основі достатньої сукупності належних, допустимих та достовірних доказів приходить до висновку, що позивачем доведено отримання права вимоги до [PERSON] за кредитним договором, доведено факт порушення [PERSON] свого зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів, а також доведено і обґрунтовано виникнення заборгованості у загальному розмірі 56355,46 грн., з яких: 32846,71 грн.\~заборгованість по тілу кредиту, 4892,84 грн.\~заборгованість по річним процентам, 18615,91 грн. - заборгованість по щомісячних процентах. На підставі цього суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. З позовної заяви вбачається, що судові витрата позивача по справі складаються з: витрат на сплату судового збору за подання позовної заяви (2\~422 грн. 40 коп.). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, то понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з [PERSON] на користь АТ «ТАСКОМБАНК». Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved