Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

17.09.2025 [PERSON] через систему "Електронний суд" надіслала позовну заяву до Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області з наступними вимогами: - встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) право власності на 5/6 часток житлового будинку з надвірними будівлями, які розташовані за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1847192163217), в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . На обґрунтування позовних зазначила, що [INFO] померла її тітка [PERSON] , [INFO] . Після смерті її тітки [PERSON] залишилась спадщина, яка складається з 5/6 часток житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Вказане нерухоме майно належало померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого та зареєстрованого 22 серпня 2023 року приватним нотаріусом Чугуївського районного округу Харківської області Кожушною Л. М. в реєстрі за №1653. Разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , станом на дату її смерті проживала її рідна сестра [PERSON] , яка померла [INFO] . [PERSON] , як і позивач [PERSON] , мали право на частку у спадщині після смерті [PERSON] . Крім того, [PERSON] належала на праві власності 1/6 частка житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Право на вказаний вище будинок з надвірними будівлями після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , вона успадкувала, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим та зареєстрованим 26 серпня 2025\~року приватним нотаріусом Чугуївського районного округу Харківської області Сібільовою С. М. в реєстрі за № 887 (спадкова справ № 63/2025). Зазначила, що окрім неї та її померлої тітки [PERSON] , інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] , немає. Факт родинних відносин племінниця - тітка з померлою [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження, [PERSON] , серії [NUMBER] , виданим 06 травня 2025 року, повторно, Зміївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, свідоцтвом про одруження із [PERSON] , серії [NUMBER] , виданим 25 серпня 2001 року Зміївським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, свідоцтвом про народження батька [PERSON] , серії [NUMBER] , виданим 26 серпня 1955 року Краматорським гор. бюро ЗАГС Сталінської області, свідоцтвом про народження тітки [PERSON] , виданим 14 лютого 1953 року Краматорським гор. бюро ЗАГС та свідоцтвом про шлюб тітки [PERSON] із [PERSON] серії [NUMBER] , виданим повторно 18 квітня 2008 року Виконавчим комітетом Невської сільської ради Кремінського району Луганської області. ЇЇ батько [PERSON] помер [INFO] . Місце проживання її тітки [PERSON] на день смерті було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , але на дату своєї смерті тітка фактично, як внутрішньо переміщена особа, проживала за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями паспорта, виданого на ім`я [PERSON] , та довідкою від 14 квітня 2022 року № 6309-7000674225 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Для належного оформлення своїх спадкових прав після померлої тітки [PERSON] , в порядку ст. 1262 ЦК України по праву представлення замість її батька [PERSON] (рідного брата спадкодавиці), який помер [INFO] , у строки, встановлені ст. 1270 ЦК України, вона звернулася до приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Сібільової С. М. із заявою про видачу відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом. На підставі її вказаної заяви приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Сібільовою С. М., 05 серпня 2025 року була заведена спадкова справа № 64/2025. Проте, 12 серпня 2025 року приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Сібільовою С. М., шляхом винесення постанови №\~413/02-31, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті тітки [PERSON] . На обґрунтування такої відмови приватний нотаріус в своїй постанові послалась на те, що позивачем не було надано належних документів, які б підтвердили місце відкриття спадщини. Натомість, як зазначає приватний нотаріус в своїй постанові, в спадковій справі наявна інформація та документи, які підтверджують той факт, що місцем відкриття спадщини померлої [PERSON] є зареєстроване її місце проживання, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Факт проживання її тітки на день смерті за адресою: [ADDRESS] , підтверджується довідкою від 14 квітня 2022 року № 6309-7000674225 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та додатково підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеним 09 вересня 2025 року депутатом Зміївської міської ради Байрачною В. В. Вона з об`єктивних причин не мала можливості надати нотаріусу документи, які б підтвердили місце відкриття спадщини, яка залишилась після смерті її тітки [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи відмову нотаріуса в оформленні права на спадщину, вона звернулася до суду з цим позовом. Додатково зазначила, що вона вже прийняла спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , та має право на частку спадщини, на яку мала право [PERSON] після смерті [PERSON] , оскільки вона є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] . Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 23.09.2025 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 23.10.2025, витребувано від приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Сібільової С. М.: копію спадкової справи №64/2025, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; копію спадкової справи №63/2025, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 30.09.2025 надійшли копії спадкових справ. 23.10.2025 позивач [PERSON] надіслала до суду клопотання про долучення доказу до матеріалів справи. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 23.10.2025 закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16:15 годину 23.10.2025. 23.10.2025 учасники справи в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] надіслала заяву, в якій просила проводити судовий розгляд за її відсутності, позовні вимоги підтримала Представник відповідача [PERSON] подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за наявними матеріалами та за відсутності представника міської ради. Третя особа приватний нотаріус Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Сібільова С. М. у заяві від 29.09.2025 просила проводити судовий розгляд за її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Спірним є право на спадщину за законом після померлої [PERSON] , до складу якої входить право власності на 5/6 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1847192163217). Для вирішення\~цього спору\~позивачеві необхідно\~встановити факт\~постійного проживання\~ [PERSON] \~станом на\~день її\~смерті [INFO] ,\~за адресою: [ADDRESS] . Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 6 ст. 294 ЦПК України передбачено, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Частиною 1 ст. 319 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Даними копій свідоцтва про\~народження Серія\~ [NUMBER] ,\~свідоцтва про\~одруження серії\~ [NUMBER] ,\~свідоцтва про\~народження [NUMBER] ,\~свідоцтва про\~шлюб Серія\~ [NUMBER] ,\~свідоцтва про\~народження [NUMBER] ,\~паспорта громадянина\~України [NUMBER] ,\~паспорта громадянина\~України [NUMBER] ,\~підтверджується,\~щопозивач [PERSON] є племінницею [PERSON] (а. с. 11-15, 46, 51, 52, 53, 76, 77, 83). Даними копії паспорта громадянина України [NUMBER] підтверджується, що позивач [PERSON] з 09.07.2018 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 46, 47, 76, 77). З копії свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , вбачається, що [INFO] в м. Краматорськ Донецької області помер батько позивача [PERSON] (а. с. 16). Даними копій паспорта громадянина України [NUMBER] , довідки від 14.04.2022 №\~6309-7000674225 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи підтверджується, що [PERSON] , була зареєстрована з 27.12.2003 за адресою: [ADDRESS] , а з 14.04.2022 мала фактичне місце проживання за адресою: [ADDRESS] (а. с. 17, 30). Даними копій свідоцтва про\~народження [NUMBER] ,\~свідоцтва про\~одруження серії\~ [NUMBER] ,\~свідоцтва про\~народження [NUMBER] ,\~паспорта громадянина\~України [NUMBER] ,\~підтверджується,\~щопозивач [PERSON] є племінницею [PERSON] (а. с. 6, 11-13, 46, 47, 76, 77). З копії свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого Зміївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 12.02.2025, вбачається, що [INFO] померла [PERSON] в м. Харків (а. с. 9). З копії свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого Зміївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 14.02.2025, вбачається, що [INFO] померла [PERSON] м. Змієві Чугуївського району Харківської області (а. с. 10). Даними копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 22.08.2023 приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушною Л. М. підтверджується, що [PERSON] успадкувала після померлої [INFO] матері [PERSON] право власності на 5/6 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1847192163217) (а. с. 18). Даними копії свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 22.08.2023 приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушною Л. М. підтверджується, що [PERSON] успадкувала після померлої [INFO] матері [PERSON] право власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1847192163217) (а. с. 19). Даними копії свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 26.08.2025 приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Сібільовою С. М. підтверджується, що позивач [PERSON] успадкувала після померлої [INFO] тітки [PERSON] право власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1847192163217) (а. с. 20). Відповідно до Звіту про незалежну оцінку нерухомого майна, складеного 18.08.2025 суб`єктом оціночної діяльності ТОВ "БАЗІС-ЦЕНТР", ринкова вартість житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , становить 475 000 грн 00 коп. (а. с. 22-27). Постановою приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Сібільовою С. М. № 413/02-31 від 12.08.2025 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 5/12 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з тим, що не подано відомості та документи, які необхідні для вчинення нотаріальної дії (а. с. 28, 29). Разом з тим, згідно акта обстеження від 09.09.2025, складеного депутатом Зміївської міської ради Байрачною В. В., в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , померла [PERSON] проживала як ВПО за адресою: [ADDRESS] , по день своєї смерті [INFO] (а. с. 31). Після смерті [PERSON] , 04.08.2025 позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Сібільової\~С.\~М. з заявою про прийняття спадщини за законом (а. с. 46 зворот). Після смерті [PERSON] , 05.08.2025 позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Сібільової\~С.\~М. з заявою про прийняття спадщини за законом (а. с. 75 зворот). З копії довідки Управління соціального захисту населення Чугуївської районної військової адміністрації Харківської області № 08-13/2643 від 20.10.2025 вбачається, що [PERSON] , [INFO] перебувала на обліку в Єдиній інформаційній базі даних ВПО по Чугуївському району за фактичним місцем проживання: [ADDRESS] , з 14.04.2022 по 09.02.2025 (а. с. 93). На підставі зазначених вище доводів позивача [PERSON] викладених у позовній заяві, які не заперечувалися представником відповідача та третьою особою, оцінених в сукупності з відомостями, які містяться у зазначених вище письмових доказах, суд дійшов висновку про доведеність факту постійного проживання [PERSON] , станом на день її смерті [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Оскільки від встановлення цього факту залежить вирішення спору про право на спадщину за законом, позивач мала підстави звертатися з такою заявою у порядку позовного провадження. Встановлення цього факту має юридичне значення для позивача, а підтвердити його іншим шляхом вона не має можливості, тому вимога позову про встановлення цього факту є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Водночас, суд зазначає, що відсутні підстави для зазначення в резолютивній частині рішення вказівки на встановлення факту проживання спадкодавиці в [ADDRESS] , а\~цей факт розглядається судом як обставина, що підлягає доказуванню для вирішення по суті спору щодо спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Відповідно ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, дають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідністю зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідністю зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до статей 1261, 1262, ч. 3 статті 1266 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1276 ЦК України передбачено, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до п. п. 4.15, 4.16 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Таким чином, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Позивачем [PERSON] надано докази, якими підтверджується, що вона звернулася шестимісячний строк після смерті її тітки [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Звернувшись з відповідною заявою до нотаріальної контори, [PERSON] успадкувала частку, яка б належала її батькові [PERSON] (за правом представлення), а також частку, яка б належала її тітці [PERSON] (спадкова трансмісія). Тобто позивач є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину після померлої тітки [PERSON] . Разом з тим, позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки їй необхідно в судовому порядку визначити місце відкриття спадщини шляхом встановлення факту постійного проживання спадкодавиці на час смерті у спірному житловому будинку як внутрішньо переміщеної особи. За таких обставин, оскільки позивачем надано належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження обставин, викладених на обґрунтування позову, у справі є законні підстави для ухвалення рішення про його задоволення. Оскільки позивач не вимагала відшкодування судових витрат, з урахуванням характеру спірних правовідносин та дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved