Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

31.07.2025\~року [PERSON] звернувся до\~суду із\~позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 23 грудня 1991 року між сторонами був зареєстрований шлюб Виконавчим комітетом Рожнівської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області, актовий запис № 45, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 08.07.2025 року, серія [NUMBER] . У цьому шлюбі сторони мають повнолітніх дітей. Позивач вказує, що підставою для розірвання шлюбу з [PERSON] є відсутність спільних інтересів між подружжям, різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, втрата почуття любові та поваги один до одного. Подальше збереження шлюбу є неможливим. Шлюбно-сімейні відносини сторони не підтримують з 1996 року, не проживають разом як одна сім`я, їхній шлюб носить формальний характер. Враховуючи вищевикладене, позивач стверджує, що на примирення не згідний, просить шлюб розірвати. За змістом ч.2, п.4 ч.6 ст. 19, п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України суд розглядає за правилами спрощеного провадження малозначні справи, в тому числі справи про розірвання шлюбу. Ухвалою Косівського районного суду від 04.08.2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. На підставі даної ухвали відповідачу було надано термін для подачі відзиву або інших клопотань пов`язаних із розглядом даної позовної заяви. Позивач у своїй позовній заяві просить розгляд справи провести без його участі. Свої позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не прибула, про причини своєї неявки не повідомила, заяв, що перешкоджають розгляду справи, від неї не надходило, відзив не подавала. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. За вказаних обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює, що відповідає ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов підставним та таким, що підлягає до задоволення з огляду на нижче наведене. Судом встановлено, що сторони тривалий час подружніх відносин не підтримують та не ведуть спільного господарства, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечила проти розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно до ч. 2 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11: охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. На підставі ст. ст. 24, 105, 110, 112, 113, 160 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved