Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

в провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини у зв`язку із навчанням, в якому позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача понесені додаткові витрати на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання у розмірі 10 908 грн. в якості половини вартості оплати за навчання доньки у Львівському національному університеті імені Івана Франка. Свої вимоги мотивує тим, що після розірвання шлюбу сторін донька сторін досягла повноліття, однак продовжує навчання на денній платній формі у закладі вищої освіти, проживає разом із позивачкою та перебуває на її повному утриманні, при цьому відповідач у добровільному порядку відмовляється брати участь у відшкодуванні понесених витрат на навчання, у зв`язку з чим позивачка змушена звернутися до суду з вимогою про стягнення з відповідача частини додаткових витрат на утримання повнолітньої дочки. На підставі наведеного, просить позовні вимоги задоволити. Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 05.08.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. На підставі даної ухвали відповідачу було надано строк для подачі відзиву або інших клопотань пов`язаних із розглядом даної позовної заяви. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279\~ЦПК\~України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень\~ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Суд встановив, що 10.08.2006 між сторонами було укладено шлюб, однак згідно копії Свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 12.02.2009 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Жидачівського районного управління юстиції Львівської області такий було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено запис за № 14 від 12.02.2009 року. Після розірвання шлюбу позивачу присвоєно прізвище [PERSON] (однак прізвище було змінено на « [PERSON] » у зв`язку із реєстрацією шлюбу, відповідно до долученої копії Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12.12.2023 року). Сторони у справі є батьками: доньки [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.10.2015 року. З матеріалів справи вбачається, що 13.08.2024 року спільна донька позивачки та відповідача вступила на платне навчання у вищий навчальний заклад - Львівський національний університет імені Івана Франка, на філологічний факультет із спеціалізацією китайська мова та література, українська мова та література. 13.08.2024 р. позивачем [PERSON] в інтересах доньки був укладений договір з вказаним навчальним закладом. Відповідно до 3.4. договору, замовник вносить плату щосеместрово згідно графіку наведеного в договорі. Відповідно до п.3.3.2. договору, вартість платної освітньої послуги за кожен семестр становить 21 816 грн. 29.01.2025 року [PERSON] , згідно умов договору, було сплачено сукупно всю суму коштів за перший семестр навчання доньки в розмірі 21816 грн. 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією АТ «Універсал банк» № 2A64-4595-КСМХ-А9АР від 29.01.2024 року. За проведення оплати вказаної суми коштів [PERSON] також було сплачено комісію банку у розмірі 109,08 грн. Таким чином, [PERSON] понесено витрати з оплати навчальних послуг доньки за договором в сумі 21\~925,80 грн. (21\~816, 00 грн. + 109,08 грн.). Відповідно достатті 3\~СК України\~сім`я є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Згідно зі статтями 11, 12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII(далі - Конвенція про права дитини), зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. За змістом ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5ст. 157 цього Кодексу. Відповідно до статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 185\~СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разового, періодичного або постійного. У пункті 18Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~застосування судами\~окремих норм\~СК України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів»\~№3\~від 15.05.2006\~року роз`яснено, що відповідно до ст.\~185\~СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Аналізуючи положення ст. 185 Сімейного Кодексу України, слід дійти висновку, що додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Суд виходить з того, що батьки зобов`язані займатися розвитком дитини, забезпеченням її матеріальних потреб, в разі відсутності самостійного заробітку, але, при цьому, необхідно враховувати також матеріальні можливості батьків та врегульовувати додаткові витрати за домовленістю між батьками. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно залежно від причини, що зумовила додаткові витрати. При цьому, суд бере до уваги, що додаткові витрати на дитину викликані особливими обставинами і необхідні для її розвитку та самореалізації в майбутньому. Розмір додаткових витрат на дитину має обґрунтовуватись відповідними документами. Суд звертає увагу, що відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Суд виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків, суд відносить половину витрат на іншого. Статтями10,81\~ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Відповідно до ст .ст.\~76,81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 2ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Досліджені у судовому засіданні докази, надані позивачкою на підтвердження заявлених вимог, є такими, що отримані у порядку, встановленому законом, мають безпосереднє відношення до обставин справи, предмету доказування та доводять покликання позивачки на встановлені судом обставини, а тому зазначені докази беруться судом до уваги як належні, достовірні, достатні та допустимі. Відповідач не подав суду жодних доказів на спростування вимог позивачки. Відтак, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки позивачкою доведено, що додаткові витрати понесені виключно в інтересах дитини, пов`язані з особливими обставинами, а саме - з реалізацією права на освіту. Позивачкою доведено розмір фактично понесених нею додаткових витрат на дитину у розмірі 21\~816 грн., а тому половину, а саме - 10\~908,00 грн. слід стягнути з відповідача. Відповідно до ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 коп.

Outcome: approved