Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності свідоцтва про право власності на житло від 27.01.1994 року на квартиру за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] . Однак у вказаних документах невірно зазначено її по-батькові « [PERSON] » заміст вірного « [PERSON] », а тому просить суд встановити факт належності вказаного документу, так як із-за цієї помилки він позбавлений можливості оформити спадщину. Представник заявника [PERSON] адвокат Бєломар К.О. в письмовій заяві поданій до суду просить розгляд справи проводити без їх участі, просить суд заяву задоволити. Заінтересовані особи про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню виходячи з наступного: Судом встановлено, що заявник [PERSON] є спадкоємцем за заповітом своєї тітки [PERSON] , яка померла [INFO] . [PERSON] була за реєстрована та фактично проживала в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Ордер на дану квартиру було видано 08.06.1970 року Виконавчим комітетом Сумської міської ради депутатів на ім`я [PERSON] , де по батькові зазначено невірно, замість вірного « [PERSON] ». Відповідно по батькові власниці квартири вказано невірно у технічному паспорті на квартиру. У правовстановлюючому документі містяться розбіжності в написанні її по-батькові, які не дають змогу встановити, що в правовстановлюючих документах зазначено саме [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 27.01.1994 року по-батькові власника документу зазначено як « [PERSON] » (а.с.7). Відповідно до паспорта та свідоцтва про смерть по-батькові [PERSON] зазначено « [PERSON] » (а.с. 6, 13). Вказані розбіжності унеможливлюють право отримати спадщину. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Встановити факт належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення, так як підтвердить виникнення права власності на вищевказану нерухомість. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини першої статті 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Згідно пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку, їх встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Відповідно до частини першої статті 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі викладеного,

Outcome: approved