Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-23 00:00:00

30.09.2025 [PERSON] в особі представника адвоката Єлісєєва Д.О. звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 28.07.2020 уклав шлюб із відповідачкою. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюб носить формальний характер, його збереження суперечить їхнім інтересам, оскільки вони не ведуть спільне господарство, проживають окремо, припинили шлюбні відносини, їх примирення неможливе. Ухвалою від 01.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; призначено судовий розгляд на 24.10.2025. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, а також порядок подачі відзиву, відповіді на відзив, доказів і клопотань. Сторони були належним чином повідомлені про розгляд справи. Відповідачка відзиву на позовну заяву не надала. 30.09.2025 до суду від представника позивача [PERSON] надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Сторонами не подано будь-яких інших заяв по суті спору, клопотань тощо. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 28.07.2020 Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) між сторонами був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 1360, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 05.09.2025. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження № [NUMBER] , яке зареєстроване Бюро запису актів цивільного стану штату Флорида (США), про що зроблено відповідний актовий запис 31.12.2023. Відповідно до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частин 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені остаточно. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх малолітнього сина, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. За таких обставин суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. При цьому відповідачці після розірвання шлюбу слід залишити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Позивачем про відшкодування судових витрат не заявлено.

Outcome: approved