Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

04 серпня 2025 року до Київського районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 07 грудня 2019 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 1042, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування пред`явлених вимог позивач зазначає, що спільне життя з Відповідачем не склалося через відсутність порозуміння, різні характери, психологічну несумісність та різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові, без чого не може повноцінно існувати жоден шлюб, очевидним є стійкий розлад подружніх стосунків. Позивач і Відповідач не підтримують сімейно-шлюбні відносини з лютого 2022 року, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету і не живуть однією сім`єю; подальше сімейне життя є неможливим, оскільки шлюб існує лише формально. Позивач зазначає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, у зв`язку з чим наполягає на його розірванні. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2025 року вказану позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. 07 серпня 2025 року через систему «Електронний суд» надійшла заява про усунення недоліків. 12 серпня 2025 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 02 жовтня 2025 року ухвалою Київського районного суду м. Харкова відмовлено у прийнятті заяви позивача [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Соболь Юлія Павлівна про збільшення позовних вимог та повернуто її представнику позивача. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином. 19 вересня 2025 року через систему «Електронний суд» представник позивача Соболь Ю.П. направила заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача, наполягала на задоволенні позовних вимог, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція, яка була повернута оператором поштового зв`язку у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Крім того, повідомлявся шляхом розміщення оглошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у відсутність відповідача до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за його відсутності та згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 грудня 2019 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 1042, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.10). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 1938 від 09 липня 2020 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с.9). Судом встановлено, що сторони спільне господарство не ведуть, мають різні погляди на життя, подальше їх сумісне проживання неможливе, фактично шлюбні відносини припинено. За змістом ч. 1 ст.24 СК України та ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вимогами ч. 3, ч. 4 ст.56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно до ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Згідно з ч. 2 ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їхніх дітей, що мають суттєве значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивач просила залишити їй прізвище [PERSON] . Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами неможливо, суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved