Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

Короткий зміст\~вимог заяви,\~а також\~позиції учасників\~справи щодо\~заяви. Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення \~ \~ \~ \~ \~факту перебування\~фізичної особи\~утриманні. В обґрунтування заяви [PERSON] вказує, що [INFO] її цивільний чоловік [PERSON] загинув при виконанні військового обов`язку по захисту України від військової агресії Російської Федерації. Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 22.11.2022 у справі № 529/1118/22 було встановлено факт проживання її, заявниці, та померлого [INFO] [PERSON] однією сім`єю, як жінки та чоловіка, без реєстрації шлюбу, з листопада 2016 року до дня смерті [PERSON] , тобто до [INFO] . Вказаний факт було встановлено для вирішення нею питання щодо отримання одноразової допомоги після загибелі військовослужбовця [PERSON] . Заявниця вказує, що батьки [PERSON] давно померли, а його донька [PERSON] є повнолітньою особою, не являється особою з інвалідністю та має своїх дітей, а тому саме вона, заявниця, як член сім`ї військовослужбовця, що встановлено вказаним вище рішенням суду, має право на отримання передбаченої чинним законодавством одноразової грошової допомоги після загибелі [PERSON] . Однак, рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.06.2023 № 18/с, було повернуто їй документи без призначення такої допомоги у зв`язку із тим, що за наданими документами не можливо було встановити факт її перебування на утриманні загиблого військовослужбовця відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 у справі № 440/11249/23 було задоволено її позов, визнано протиправним і скасовано вказане вище рішення Міністерства оборони України і зобов`язано останнє прийняти рішення щодо виплати їй одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого військовослужбовця [PERSON] . Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.04.2024 рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 було частково скасовано, зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути її заяву про призначення одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого військовослужбовця [PERSON] , а в іншій частині рішення суду залишено без змін. Рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 21.06.2024 № 15/с, було повторно відмовлено їй у призначенні такої допомоги у зв`язку із тим, що за наданими документами не можливо встановити факт її перебування на утриманні загиблого військовослужбовця відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби. Отже, єдиним способом на теперішній час вирішити питання отримання нею одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого військовослужбовця [PERSON] є встановлення факту перебування її на утриманні [PERSON] . Заявниця вказує, що вона та нині загиблий [PERSON] раніше були одружені, мають спільну дочку [PERSON] . Після розірвання шлюбу вона та [PERSON] деякий час проживали окремо. З листопада 2016 року і до дня загибелі [PERSON] вони проживали разом однією сім`єю, як жінка та чоловік, без реєстрації шлюбу, що встановлено рішенням суду від 22.11.2022, яке набрало законної сили 23.12.2022. Під час спільного проживання саме [PERSON] матеріально її утримував, адже вона мала невеликі доходи. Він надавав їй грошові кошти на прожиття, на придбання продуктів харчування, одягу, ліків, утримання будинку. Саме за кошти [PERSON] придбавалося необхідне майно для господарства. Під час проходження військової служби до самої своєї загибелі [PERSON] продовжував її матеріально утримувати. Посилаючись на вказані обставини, заявниця [PERSON] просить встановити факт того, що вона, будучи членом сім`ї загиблого військовослужбовця [PERSON] , перебувала на його утриманні. Встановлення цього факту необхідне для вирішення нею питання щодо отримання одноразової грошової допомоги після загибелі військовослужбовця [PERSON] . Заявниця [PERSON] та її представник - адвокат Конюшенко М.А. в судовому засіданні підтримали заяву про встановлення факту перебування на утриманні та просили її задовольнити у повному обсязі з підстав, вказаних у заяві та в судовому засіданні. Заявниця вказала, що вона та нині загиблий [PERSON] раніше були одружені, мають спільну дочку [PERSON] . Після розірвання шлюбу вона та [PERSON] деякий час проживали окремо. З листопада 2016 року і до дня загибелі [PERSON] вони проживали разом однією сім`єю, як жінка та чоловік, без реєстрації шлюбу, що встановлено рішенням суду. Її цивільний чоловік [PERSON] загинув [INFO] в Донецькій області, виконуючи свій військовий обов`язок по захисту Батьківщини. Під час спільного проживання саме [PERSON] повністю матеріально її утримував, адже вона мала невеликі доходи, її фактична заробітна плата була близько 3 000,00 грн на місяць. Наявна у матеріалах справи довідка містить інформацію про її заробітну плату без вирахування податків, тобто фактично вона була набагато меншою, десь 3 000,00 грн. Саме [PERSON] надавав їй грошові кошти на прожиття, на придбання продуктів харчування, одягу, ліків, утримання будинку, сплату комунальних послуг. Саме за кошти [PERSON] придбавалося необхідне майно для господарства, робилися всі великі покупки. Вона та [PERSON] разом доглядали його матір до самої її смерті, він повністю фінансово забезпечував лікування матері. Свого батька [PERSON] ніколи не бачив, не спілкувався з ним. Також [PERSON] матеріально допомагав їхній спільній дочці [PERSON] . Оскільки основним годувальником був саме [PERSON] , саме він утримував сім`ю, то для поліпшення фінансового становища він вирішив піти служити за контрактом ще до повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України. Під час проходження військової служби до самої своєї загибелі [PERSON] продовжував її матеріально утримувати, адже вона мала невелику зарплату, натомість він отримував набагато більше ніж вона, десь від 20 до 40 тисяч гривень. [PERSON] постійно надавав їй грошові кошти, оплачував відповідні квитанції, за його кошти здійснювалися всі великі покупки в інтересах сім`ї, придбавалася побутова техніка тощо. Представник заявниці - адвокат Конюшенко М.А. вказала, що наявні у справі письмові докази та пояснення свідків підтверджують вказані у заяві про встановлення факту перебування на утриманні обставини, а тому наявні підстави для задоволення цієї заяви в повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні вказала, що вона не заперечує проти задоволення заяви її матері [PERSON] про встановлення факту перебування на утриманні [PERSON] , який є її, [PERSON] , батьком. Зазначила, що дійсно саме батько [PERSON] постійно повністю матеріально утримував її матір [PERSON] , адже вона мала зовсім невелику заробітну плату. Саме батько здійснював всі комунальні платежі, за його кошти придбавалися продукти харчування, одяг, ліки, побутова техніка, робилися великі покупки для господарства. Батько утримував матір протягом усього їхнього спільного проживання. Перебуваючи на військовій службі батьком продовжував матеріально утримувати матір. [PERSON] вказала, що нині після загибелі батька саме вона допомагає матері матеріально, адже остання через невеликі доходи не має змоги самостійно сплачувати комунальні послуги, робити якісь серйозні покупки, необхідні для прожиття. Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, до суду надійшло пояснення, в якому Міноборони просить відмовити у задоволенні заяви про встановлення факту перебування на утриманні та провести розгляд справи за відсутності його представника. Міноборони вказує, що заявницею не надано доказів на підтвердження відсутності у неї доходів та того, що саме доходи загиблого [PERSON] були її єдиним джерелом доходу. Тобто, заявницею не надано належних та достатніх доказів факту перебування на утриманні [PERSON] . Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи учасників справи, пояснення свідків, дослідивши та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом. В судовому засіданні було встановлено, що 03 червня 1989 року між заявницею [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. [INFO] у подружжя [PERSON] народилася дочка [PERSON] , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією актового запису про народження /а.с. 93/. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб /а.с. 33/. З наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого Диканським відділом реєстрації актів громадянського стану районного управління юстиції Полтавської області, вбачається, що між заявницею [PERSON] та [PERSON] шлюб було розірвано 22 грудня 1999 року /а.с. 20/. Після розірвання шлюбу заявниця залишила прізвище [PERSON] . З наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Диканським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), вбачається, що [PERSON] помер [INFO] у смт Курдюмівка Бахмутського району Донецької області, Україна /а.с. 19/. Відповідно до довідки Військової частини [NUMBER] від 23.02.2023, [PERSON] загинув [INFO] під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України /а.с. 29/. Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 22.11.2022 у справі № 529/1118/22 було встановлено факт проживання заявниці [PERSON] та померлого [INFO] [PERSON] однією сім`єю, як жінки та чоловіка, без реєстрації шлюбу, з листопада 2016 року до дня смерті [PERSON] , тобто до [INFO] . Вказаний факт було встановлено для вирішення нею питання щодо отримання одноразової допомоги після загибелі військовослужбовця [PERSON] . Це рішення суду набрало законної сили 23 грудня 2022 року /а.с. 16-18/. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В судовому засіданні було встановлено, що мати загиблого [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією актового запису про смерть № 1 від 08.01.2020 /а.с. 94/, свого батька [PERSON] нині покійний [PERSON] не знав та не спілкувався з ним. У загиблого [PERSON] є лише одна дочка [PERSON] , що підтверджується наданою на виконання ухвали суду інформацією Полтавського ВДРАЦС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /а.с. 92-93/. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] , яка є заінтересованою особою у справі, є повнолітньою, не являється особою з інвалідністю, має своїх дітей та не заперечує щодо встановлення факту перебування її матері [PERSON] на утриманні батька [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що заявниця [PERSON] , як член сім`ї загиблого військовослужбовця [PERSON] , що встановлено вказаним вище рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 22.11.2022, яке набрало законної сили, зверталася до Міністерства оборони України щодо отримання передбаченої чинним законодавством одноразової грошової допомоги після загибелі [PERSON] . Рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.06.2023 № 18/с, було повернуто [PERSON] документи без призначення такої допомоги у зв`язку із тим, що за наданими документами не можливо було встановити факт її перебування на утриманні загиблого військовослужбовця [PERSON] відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 у справі № 440/11249/23 було задоволено позов [PERSON] , визнано протиправним і скасовано вказане вище рішення Міністерства оборони України і зобов`язано останнє прийняти рішення щодо виплати їй одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого військовослужбовця [PERSON] /а.с. 26-28/. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.04.2024 у справі № 440/11249/23 вказане вище рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 було частково скасовано, зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву [PERSON] про призначення одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого військовослужбовця [PERSON] , а в іншій частині рішення суду залишено без змін /а.с. 21-25/. Рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 21.06.2024 № 15/с, було повторно відмовлено [PERSON] у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із тим, що за наданими документами не можливо встановити факт її перебування на утриманні загиблого військовослужбовця [PERSON] відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби /а.с. 13-15/. Отже, єдиним способом на теперішній час вирішити питання отримання [PERSON] одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого військовослужбовця [PERSON] є встановлення факту перебування її на утриманні [PERSON] . Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 22.11.2022 у справі № 529/1118/22, яке набрало законної сили 23.12.2022, було встановлено факт проживання заявниці [PERSON] та померлого [INFO] [PERSON] однією сім`єю, як жінки та чоловіка, без реєстрації шлюбу, з листопада 2016 року до дня смерті [PERSON] , тобто до [INFO] . У цьому рішенні також було встановлено, що з листопада 2016 року до дня смерті [PERSON] , тобто до [INFO] , [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім`єю, вважали себе подружжям, були пов`язані спільним побутом та вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, за спільні кошти купляли господарські товари та інструменти для ведення спільного господарства, мали взаємні права та обов`язки, притаманні подружжю. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, яке набрало законної сили, не підлягають доказуванню (преюдиція). В судовому засіданні встановлено, що з листопада 2016 року до дня своєї загибелі [INFO] , саме [PERSON] , з яким [PERSON] проживала однією сім`єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу, матеріально її утримував, адже його доходи значно перевищували доходи [PERSON] , яка отримувала лише невелику заробітну плату, працюючи машиністом насосних установок у Диканському комбінаті комунальних підприємств (з 2018 року по 2020 рік заробітна плата коливалася десь в середньому від 3 000,00 грн до 5 000,00 грн, з 2021 року по 2022 рік - з 5 000,00 грн до 7 000,00 грн) /а.с. 108-109/. Натомість, з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми нарахованих та виплачених доходів за період з першого кварталу 2018 року по грудень 2022 року, наданих Державною податковою службою України на виконання ухвали суду про витребування доказів від 13.08.2025 /а.с. 72-73/, вбачається, що [PERSON] з 2018 року по перший квартал 2020 року працював у СТОВ "Андріївка", перебував на обліку у центрі зайнятості та його доходи в середньому складали близько 13 000,00 грн на місяць, з першого кварталу 2020 року по жовтень 2022 року [PERSON] проходив військову службу у Військовій частині [NUMBER] та отримував грошове забезпечення, за 2020 рік [PERSON] отримав 319 112,93 грн, за 2021 рік 279 593,53 грн, за 2022 рік 719 045,12 грн, що свідчить про те, що доходи [PERSON] дійсно значно перевищували доходи [PERSON] та відповідно він мав можливість її матеріально утримувати. В судовому засіданні було встановлено, що частіше всього саме [PERSON] сплачував комунальні послуги за спільним його та [PERSON] місцем проживання, що підтверджується відповідними квитанціями або надавав кошти [PERSON] для їх оплати /а.с. 19-87, 107/. [PERSON] постійно надавав [PERSON] грошові кошти, оплачував відповідні квитанції, за його кошти здійснювалися всі великі покупки в інтересах сім`ї, утримувалося господарство, придбавалися одяг, продукти харчування, побутова техніка тощо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що він є кумом заявниці. Йому відомо, що [PERSON] проживав у шлюбі із заявницею десь 5 років, потім вони розірвали шлюб. З 2016 року вони стали проживати однією сім`єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу. Крім доньки [PERSON] у [PERSON] більше дітей не було. Його дружиною була лише заявниця. У [PERSON] була мати, яка вже давно померла. Батька він не знав і з ним не спілкувався. Хоча і [PERSON] , і заявниця працювали, то сім`ю та заявницю фактично утримував саме [PERSON] , який мав набагато більші доходи. Саме за кошти [PERSON] здійснювалися всі великі покупки в інтересах сім`ї, утримувалося господарство, придбавалися одяг, ліки, техніка для дому тощо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що вона була кумою нині покійного [PERSON] . Їй відомо, що заявниця [PERSON] проживала разом з [PERSON] однією сім`єю останні 10 років, вони були як подружжя. Весь цей час саме [PERSON] повністю утримував заявницю, адже її доходи були невеликі. Саме він надавав кошти заявниці на прожиття, на придбання продуктів харчування, ліки, одяг тощо. За його кошти придбавалося майно для господарства, наприклад бензокоса. Допомогав сплачувати кредити. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби. Згідно з ч. 1 ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать зокрема: жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; інші утриманці загиблої (померлої) особи, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Відповідно до ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає справи про встановлення факту зокрема перебування фізичної особи на утриманні. Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ч. 1 ст. 31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення факту того, що [PERSON] будучи членом сім`ї загиблого [INFO] військовослужбовця [PERSON] , перебувала на його утриманні з листопада 2016 року до [INFO] , тобто до дня загибелі [PERSON] . Вказаний факт встановлюється для вирішення заявником [PERSON] питання щодо отримання одноразової грошової допомоги після загибелі військовослужбовця [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved