Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

І. Правовідносини сторін У серпні 2025 року представник позивача ТОВ «Укр Кредит Фінанс», через систему «Електронний суд», звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява обґрунтована тим, що 10.03.2024 між сторонами було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1362-3675. Відповідно до умов договору, позивач надав Відповідачу кредит у сумі 12 000,00 грн строком на 300 днів, із базовим періодом 21 день, зниженою процентною ставкою 0,01% на день та стандартною ставкою 2,50% на день. Також Додатковою угодою №1 від 17.03.2024 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1362-3675 від 10.03.2024 року кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 5 700,00 грн. Позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі, натомість Відповідач порушив умови договору, внаслідок чого станом на 14.07.2025 року загальний розмір заборгованості Відповідача за Кредитним договором становить: 111 334,60 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 13 957,95 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 97 376,65 гривень. Разом з тим, Позивач застосував до Відповідача Програму лояльності ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та частково списав заборгованість. У зв`язку з цим просить суд стягнути лише частину суми, а саме: заборгованість за кредитом 23 784,60 гривень за умови погашення Позичальником решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 87 550,00 гривень, що складається з простроченої заборгованості за кредитом 13 957,95 гривень; простроченої заборгованості за нарахованими процентами 73 592,05 гривень. Таким чином, підставою для подання позову є невиконання відповідачем зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування наданими коштами, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача зменшену суму заборгованості в розмірі 87 550,00 гривень разом із судовими витратами. ІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 серпня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно ч.1\~ст. 244 ЦПК України\~після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення. Також суд керувався листом Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду від 29.01.2025 №231/0/208-25, згідно з п. 5 якого у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд ухвалює судове рішення (скорочене або/та повне), підписує його, але не проголошує. За таких умов відмінність між датою судового засідання, про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників про час та місце проведення судового засідання та не є підставою для скасування судового рішення. Відтак, 24.10.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. ІІІ. Позиції сторін. Представник Позивача у судове засідання не з`явився. У позовній заяві просить розглядати справу без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав. Позивачем у позовній заяві зазначене місце проживання Відповідача: [ADDRESS] . Також судом при вирішенні питання про відкриття провадження у справі здійснено запит до Єдиного державного демографічного реєстру, згідно з відомостями якого Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відтак, за цією адресою Відповідачу рекомендованим повідомленням направлено ухвалу про відкриття провадження у справі з викликом його у судове засідання. Відповідно до п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;\~\~3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, з огляду на вказані приписи\~ЦПК, а також приймаючи до уваги позицію позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду, судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч. 8\~ст. 178 ЦПК України. За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положення ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що 10.03.2024 між сторонами було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1362-3675, підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С1189, яким також підписано Правила відкриття кредитної лінії, Паспорт споживчого кредиту, Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором № 1362-3675 від 10.03.2024. Відповідно до умов договору, позивач надав Відповідачу кредит у сумі 12 000,00 грн строком на 300 днів, із базовим періодом 21 день, зниженою процентною ставкою 0,01% на день та стандартною ставкою 2,50% на день. Також укладено Додаткову угоду №1 від 17.03.2024 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1362-3675 від 10.03.2024 року, підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С2551, за умовами якої кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 5 700,00 грн. Згідно з пунктом 4.1, 4.2. кредитного договору розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір Кредиту: 12 700 гривень. Дата надання/видачі Кредиту: 10.03.2024. Пунктом 4.6 кредитного договору встановлено спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок Кредиту: Кредит надається Позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього Договору, на банківський рахунок Позичальника шляхом використання вказаних Позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Ініціювання безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього Договору, здійснюється Кредитодавцем безпосередньо після укладення Сторонами цього Договору та надіслання Позичальнику примірнику Договору та додатків до нього у вигляді електронного документа. Кредит вважається наданим Позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку Кредитодавця за належними реквізитами для їх наступного зарахування на електронний платіжний засіб, зазначений Позичальником при оформленні Кредиту. Пунктом 4.7 кредитного договору встановлено плату за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування Кредитом. Тип процентної ставки за користуванням Кредитом - фіксована. Процентна ставка за користуванням Кредитом не змінюється протягом усього строку користування Кредитом, однак Позичальнику на умовах, вказаних у даному Договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися Кредитом за Пільговою та/або Зниженою процентними ставками. Надані клієнту в межах програм лояльності ставки діють і залишаються незмінними протягом усього періоду дії пропозиції в межах програми лояльності за умови дотримання клієнтом усіх умов відповідної програми лояльності. Відповідно до п. 4.8 кредитного договору базовий період складає 21 календарних днів. Згідно з п. 4.10 договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, за наступною ставкою: Стандартна процентна ставка становить 2.50% за кожен день користування Кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання права користування Кредитом за Промо-ставкою та/або Зниженою, та/або Пільговою процентною ставкою). Відповідно до п. 4.12 договору строк кредитування, тобто, строк на який надається Кредит Позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування Кредиту Позичальнику (далі - Строк кредитування). Дата повернення (виплати) кредиту 03.01.2025 Строк Договору є рівним Строку кредитування. В частині виконання зобов`язань Договір діє до повного та належного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором. Продовження Строку кредитування в односторонньому порядку Кредитодавцем або Позичальником не допускається. Подовження Строку кредитування є можливим виключно за взаємною згодою Сторін в процесі реструктуризації кредитних зобов`язань Позичальника. Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 12 700 грн та 5\~700 грн підтверджено довідкою про перерахування суми кредиту, через систему платежів LiqPay на підставі договору №1362-3675 від 10.03.2024. З наданих суду документів, зокрема розрахунку заборгованості за договором вбачається, що заборгованість Відповідача станом на 14.07.2025 року загальний розмір заборгованості Відповідача за Кредитним договором становить: 111 334,60 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 13 957,95 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 97 376,65 гривень. Разом з тим, Позивач застосував до Відповідача Програму лояльності ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та частково списав заборгованість. У зв`язку з цим просить суд стягнути лише частину суми, а саме: заборгованість за кредитом в розмірі 87 550,00 гривень, що складається з простроченої заборгованості за кредитом 13 957,95 гривень; простроченої заборгованості за нарахованими процентами 73 592,05 гривень. V. Норми права, які підлягають застосуванню. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст.\~1077,\~1078 ЦК України\~встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно\~ст.1081 ЦК України\~клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України. Обов`язок із доказування слід розуміти, як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування, і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 року у справі № 904/1017/20). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас, цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини, з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58. постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2021 року у справі №904/2104/19, провадження №12-57гс21). VI. Висновки суду. На підставі вищенаведених правових норм, беручи до уваги те, що вказаний вище кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом, наявність якого разом з електронними підписами кредитора підтверджує волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останнього, є доведеним факт укладення між сторонами кредитних договорів, а також, що позичальник [PERSON] своїм підписом письмово підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та кредитором не було б укладено. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14.06.2022 року у справі №757/40395/20-ц, від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19, від 07.10.2020 року у справі №127/33824/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18. Частинами 1, 2статті 639\~ЦК України\~встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відтак, між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] виникли договірні зобов`язання. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). На підставі\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. В матеріалах справи наявні розрахунки заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором. Дані розрахунки відповідачем у встановлений законом спосіб спростовані не були. Також позивач надав суду докази перерахування коштів на рахунок відповідача, зокрема таким доказом є інформаційна довідка технологічного оператора платіжних послуг. Дата проведення зарахувань відповідають даті укладення договору 10.03.2024 та 17.03.2024. Перерахування коштів на платіжну карту відповідача за укладеним договором було безпосередньо здійснено операторами онлайн-послуг платіжної інфраструктури, які здійснюють операції у безготівковій формі, тому видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Також, умовами угоди з банком-екваєром, від якого фактично надходять на картки клієнтів кошти до переказу, передбачено надходження від Компанії загальних сум поповнення карток за визначений період, а не сум окремих транзакцій, в зв`язку з цим виділення транзакції як окремого платежу із зазначенням призначення у банківській виписці не є можливим. Таким чином, уклавши з позивачем договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, відповідач вчасно не повернув кошти, одержані за кредитним договором, чим порушив зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка згідно з наданими Позивачем Розрахунками заборгованості за договором №1362-3675 від 10.03.2024 становить 14.07.2025 року загальний розмір заборгованості Відповідача за Кредитним договором становить: 111 334,60 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 13 957,95 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 97 376,65 гривень. Разом з тим, позивач застосував до відповідача програму лояльності, передбачену внутрішніми правилами ТОВ «Укр Кредит Фінанс», та здійснив часткове списання суми у розмірі 23\~784,60 грн, тому заборгованості, тому зменшена сума заборгованості відповідача становить 87 550 грн. Перевіривши правильність обрахунків позивача суд дійшов наступних висновків. Згідно з умовами договору, процентна ставка становить: стандартна ставка 2,50% на день. А знижена процентна ставка 0,01% (періодом 21 день), строк кредиту 300 днів. Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Вказану норму включено Законом України від 22.11.2023 №3498-ІХ, який набув чинності з 24.12.2023. Одночасно, згідно з п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності\~Законом України\~"Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Таким чином, відповідно до положень Закону максимальний розмір денної процентної ставки за період з 24.12.2023 по 22.04.2024 2,5% в день, з 23.04.2024 по 20.08.2024 1,5% в день, та з 21.08.2024 1% в день. Натомість, позивачем здійснено розрахунок заборгованості за кредитом за вищою денною ставкою. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. З огляду на викладене, суд вважає умови договору про відкриття кредитної лінії №1362-3675 від 10.03.2024 в частині розміру денної процентної ставки такими, що не відповідають вимогам Закону, тобто є нікчемними. Відтак, розрахунок заборгованості за кредит ом має бути здійснено згідно з умовами Закону України «Про споживче кредитування»: 24.12.2023 22.04.2024 \~ \~ \~ \~120 днів \~ \~ \~ \~2,5 % 23.04.2024 20.08.2024 \~ \~ \~ \~120 днів \~ \~ \~ \~1,5 % 21.08.2024 далі \~ \~ \~ \~1,0 % \~ \~ \~ \~ Основний кредит 12 000 грн 10.03.2024 30.03.2024 \~ \~ \~ \~21 \~ \~ \~ \~0,01 % \~ \~ \~ \~12 000 ? 0,0001 ? 21=25,20 31.03.2024 22.04.2024 \~ \~ \~ \~23 \~ \~ \~ \~2,5 % \~ \~ \~ \~12 000 ? 0,025 ? 23=6 900,00 23.04.2024 20.08.2024 \~ \~ \~ \~120 \~ \~ \~ \~1,5 % \~ \~ \~ \~12 000 ? 0,015 ? 120=21 600,00 21.08.2024 05.01.2025 \~ \~ \~ \~138 \~ \~ \~ \~1,0 % \~ \~ \~ \~12 000 ? 0,01 ? 138=16 560,00 Разом відсотки: \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~45 085,20 грн Тіло кредиту: \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~12 000,00 грн Всього по основному кредиту: \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~57 085,20 грн Додатковий кредит 5 700 грн (від 17.03.2024) 17.03.2024 06.04.2024 \~ \~ \~ \~21 \~ \~ \~ \~0,01 % \~ \~ \~ \~5 700 ? 0,0001 ? 21=11,97 07.04.2024 22.04.2024 \~ \~ \~ \~16 \~ \~ \~ \~2,5 % \~ \~ \~ \~5 700 ? 0,025 ? 162 =280,00 23.04.2024 20.08.2024 \~ \~ \~ \~120 \~ \~ \~ \~1,5 % \~ \~ \~ \~5 700 ? 0,015 ? 120=10 260,00 21.08.2024 05.01.2025 \~ \~ \~ \~138 \~ \~ \~ \~1,0 % \~ \~ \~ \~5 700 ? 0,01 ? 138=7 866,00 Таким чином, загальний розмір заборгованості за відсотками згідно з цими розрахунками складає 65 503,17 грн, тіло кредиту 17 700 грн, а сукупний 83 203, 17 грн. Водночас, розрахований позивачем у позовній заяві розмір заборгованості становить 87 550 грн. За таких обставин, позивач не застосував положення закону, а продовжив нараховувати відсотки за кредитом за ставкою, що перевищувала зазначені в законі, хоча як учасник ринків фінансових послуг у сфері споживчого кредитування не міг не знати про такі вимоги законодавства. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. На переконання суду, зазначення позивачем у договорі високих ставок відсотків не відповідає передбаченим чинним\~ЦК України\~засадам справедливості, добросовісності, розумності, є несправедливо непомірним тягарем для відповідача [PERSON] та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків позивачем. Відповідач [PERSON] у вказаному договорі як споживач є слабкою стороною, оскільки інша сторона позивач розробляв умови такого договору, є суб`єктом господарювання, що здійснює професійну діяльність, пов`язану з надання м споживчого кредитування і апріорі є більш захищеним у цих правовідносинах. В такому разі варто застосувати і загальний принцип interpretatio contra proferentem («тлумачення проти того, хто запропонував»), згідно з яким неясна умова договору має тлумачитися проти того, хто при укладенні договору її запропонував, і, відповідно, на користь того, хто її прийняв. Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків, інших фінансових установ щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини\~Рішення Конституційного Суду від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011. Позивач у позовній заяві вказав, що ним прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими відсотками. До позовної заяви позивачем долучено правила акції під умовною назвою «Обмеження нарахування відсотків при примусовому стягненні заборгованості» для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», затверджені наказом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». Однак, вказані правила не містять чітких умов та розрахунків, за якими має здійснюватись списання. Оскільки позивач сам зазначив про те, що відповідач підпадає під дію цієї акції про списання заборгованості суд жодним чином не може оспорити такі твердження позивача. Натомість, враховуючи наведені вище перерахунки суми заборгованості за кредитом, суд вважає за необхідним перерахувати суму списання пропорційно до перерахованих сум відсотків за кредитом. Так, згідно з розрахунками позивача, ним списано 23\~784,60 грн із суми 111\~334,60 грн. Ця сума складає 21,36% від суми розрахованої позивачем заборгованості. Таким чином, за умовами цієї акції списанню підлягає саме 21,36%заборгованості за кредитом та відсотками. Оскільки розрахована судом сума заборгованості становить 83\~203, 17 грн, то сума списаних відсотків від цієї суми становить 65 424,36 грн (83203,17?0,2136). Відтак, сума заборгованості, з урахуванням списання за умовами акції, складає: 65 424,36 грн VІІ. Розподіл судових витрат Позивачем при поданні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн. (а.с. 1). Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частка задоволених вимог позивача складає 74,77% Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2422,40?0,7477 ?1?810,79\~грн На підставі ст.ст. 610-612, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: partial