Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить: - розірвати шлюб між нею [PERSON] ( [INFO] ) та відповідачем [PERSON] ( [INFO] ), який зареєстрований 22.01.2025, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що складено відповідний актовий запис №72; - стягнути з [PERSON] на її користь на утримання малолітньої дитини [PERSON] ( [INFO] ) аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред`явлення даного позову і до досягнення дитиною повноліття; - стягнути з [PERSON] на її утримання аліменти в розмірі 1/5 частки від заробітку (доходу) відповідача, починаючи із дня пред`явлення даного позову і до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 22.01.2025 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. За час перебування з відповідачем у шлюбі народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього часу вони не можуть як сім`я проживати разом, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, не проживають разом, спільний побут не ведуть, не спілкуються один з одним, спільних інтересів не мають. У позивачки немає фінансового доходу, який би надавав їй можливість повністю забезпечити фізичний та духовний розвиток дитини, розвиток її творчих та пізнавальних здібностей, тощо. Матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання до досягнення дитиною трьох років відповідач не надає, і таким чином відмовляється їх утримувати. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 08 серпня 2025 року у даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву не подавав. Ухвала про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, направлялась на адресу відповідача за зареєстрованим місцем його проживання, у відповідності до приписів ЦПК України, однак поштові відправлення повернулись на адресу суду не врученими, з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Також відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. Постановою Верховного Суду від 19 грудня 2022 року в справі № 910/1730/22 визначено, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 22 січня 2025 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що складено відповідний актовий запис №72. У відповідності до наявного в матеріалах справи копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записані сторони по справі [PERSON] і [PERSON] . Згідно витягів з реєстру територіальної громади від 11.02.2025 № 2025/001991017 та 02.04.2025 № 2025/004341409, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Статтею 51 Конституції України проголошено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частинами третьою та четвертою статті 56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів\~справи встановлено,\~що позивачка\~ [PERSON] бажає\~розірвати шлюб,\~укладений з\~відповідачем [PERSON] . Враховуючи, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки [PERSON] , яка бажає його припинити, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Щодо стягнення аліментів на утримання дитини, суд зазначає наступне. Положеннями статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Частиною першою статті 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями статті 182 СК України закріплено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Cуд бере до уваги те, що відповідач по справі [PERSON] є особою працездатного віку, відомості про наявність у нього інших осіб на утриманні та докази фінансової неспроможності, тяжкого стану здоров`я в матеріалах справи відсутні. Відповідач [PERSON] на спростування доводів позивачки в частині стягнення аліментів на дитину будь-яких доказів не надав. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про необхідність присудження на користь позивачки аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Із матеріалів справи встановлено, що позивачка звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів 23 липня 2025 року, а тому аліменти підлягають присудженню саме з цієї дати. Щодо вимоги позивачки про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років, суд зазначає наступне. Згідно частини 2 та 4 статті 84\~СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з частиною першою та другою статті 80\~СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Частиною першою статті 79\~СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Отже, сімейним законодавством передбачено право дружини - матері на утримання чоловіком - батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи працює, а також незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Вирішуючи питання щодо можливості відповідача надавати позивачці матеріальну допомогу на її утримання, суд бере до уваги, що відповідач є особою працездатного віку, відомості про наявність у нього інших осіб на утриманні в матеріалах справи відсутні, відомості про доходи відповідача та його працевлаштування у матеріалах справи відсутні. Отже, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на її утримання до досягнення дитиною трьох років, судом враховано наступне: на користь [PERSON] на утримання сина присуджено 1/4 частку з усіх видів заробітку (доходу) відповідача; будь-яких доказів на підтвердження позивачкою доводів щодо фінансової можливості сплати відповідачем аліментів в розмірі 1/5 частки від його доходів на її утримання, що в сукупності із часткою, стягнутою на утримання дитини, становитиме майже половину від усіх доходів відповідача, суду не надано. За таких обставин, суд вважає достатнім стягувати аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років, що в сукупності із часткою, стягнутою на утримання дитини, становитиме приблизно третину від усіх доходів відповідача. Враховуючи наведене у сукупності, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Положеннями статті 430\~ЦПК України закріплено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Позивачка у справі про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI, відтак, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 2 422,40 грн (за дві вимоги). Крім того, у зв`язку із задоволенням позовних вимог в частині розірвання шлюбу, понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 211,20 грн підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: partial