Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

01 жовтня 2025 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент" через свого представника Руденка К.В. засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернулося до суду з вказаним позовом, у якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 45125,00 грн, судовий збір та 10000,00 грн витрат на правничу допомогу. На обґрунтування своїх вимог вказує про те, що відповідно до укладеного електронного Кредитного договору від 07 червня 2024 року № 13544 укладеного між [PERSON] та ТОВ "ФК "Процент" відповідач отримав кредит в сумі 7000,00 грн строком на 365 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 1,5% у день. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором у встановленому договором порядку та строки, станом на 07 червня 2025 року має заборгованість в сумі 45125,00 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача. Ухвалою Зарічненського районного суду Рівненської області від 03 жовтня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином 09 жовтня 2025 року. Ухвалою суду від 21 жовтня 2025 року в с удовому засідання було оголошено переву для можливості реалізації відповідачем свого права на подачу відзиву. Відзиву до суду не надійшло. Дослідивши подані докази, суд уважає, що позов необхідно задовольнити частково, з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 07 червня 2024 року між ТОВ ТОВ "ФК "Процент" та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір № 13544, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в сумі 7000,00 грн строком на 365 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 1,5% у день або (547,50% річних). Цей договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 744755 (а.с.20). Такі дії сторін повністю узгоджуються з вимогами ст. 6, 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Підписавши 07 червня 2024 року Кредитний договір № 13544 [PERSON] взяв на себе зобов`язання своєчасно повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цих договорах. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Із запропонованого позивачем детального розрахунку заборгованості за кредитним договором від 07 червня 2024 року № 13544 вбачається, що заборгованість розрахована за проміжок часу з 07 червня 2024 року по 07 червня 2025 року і складає 45125,00 грн, з яких 7000,00 грн заборгованість за тілом кредиту та 38125,00 грн за відсотками. З цього розрахунку та кредитного договору № 13544 від 07 червня 2024 року вбачається, що заборгованість за процентами розрахована за процентною ставкою 1,50 % в день від суми кредиту. З таким розрахунком боргу суд не погоджується з огляду на таке. Договір про надання кощтів на умовах споживчого кредиту було укладено 07 червня 2024 року а тому при його укладенні мають бути застосовані норми законодавства, чинні на дату його укладення. Згідно з позовними вимогами заборгованість по процентах нарахована ТОВ "ФК "Процент" за встановленою у п. 1.2. договору процентною ставкою 1,50 % в день. Проте, умови договору в частині нарахування процентів за такою ставкою за кожен день користування кредитом не можуть бути застосовані оскільки є нікчемними. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Вказана норма була введена в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 № 498-IX та набрала чинності 24 грудня 2023 року. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про споживче кредитування» законодавство про споживче кредитування в Україні ґрунтується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів щодо надання послуг споживачам. Згідно з частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Зміни до цієї статті набрали чинності з 24 грудня 2023 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Натомість відповідачу, всупереч вище наведених норм права нараховувалися проценти за користування кредитом понад 1 % в день, а саме 1,50%. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Частиною 2 ст. 627 ЦК України також передбачено, що у договорах за участю фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Укладений 07 червня 2024 року договір № 13544 за своєю суттю є договором споживчого кредитування, тому позивач не мав права визначати проценту ставку у розмірі 1,50% в день та розраховувати за нею заборгованість, оскільки її максимальний розмір не може перевищувати 1% в день. Передбачений п. 17 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» перехідний період у 240 днів із дозволеною ставкою: 120 днів 2,5%, 120 днів 1,5%, поширюється лише на договори, укладені до набрання Законом чинності, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання Законом чинності. Про це зазначено у ч. 2 розділу II Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Договір з відповідачем укладено 07 червня 2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому умова договорів щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 1,50% та 1,497 % є нікчемною в силу положень частини п`ятої статті 8 та частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», тому суд доходить висновку, що по зазначених договорах розмір заборгованості по процентах необхідно розраховувати за процентною ставкою 1 % в день за заявлений у позові період, а саме з 07 червня 2024 року по 07 червня 2025 року, тобто за 365 днів. Оскільки позивачем заявлено до стягнення заборгованість по тілу кредиту у розмірі 7000,00 грн, то 1 % в день становить 70,00 грн, у зв`язку із чим розмір заборгованості по процентах за 365 днів становить 25550,00 грн (70 х 365), який і підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. Сумарно заборгованість відповідача перед позивачем складає 32550,00 грн (7000,00+ 25550,00=32550,00 грн). Доказів погашення указаної заборгованості позивачу відповідачем не надано, а тому позов потрібно задовольнити частково, в сумі 32550,00 грн. Пред`являючи позов, позивач поніс 2422,40 грн витрат по сплаті судового збору (а.с.13). Судовий збір слід розподілити за правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а саме пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов майнового характеру задоволений на 72,13 % відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути 1747,28 грн судового збору (2422,40 * 72,13 % = 1747,28). Розподіляючи витрати на професійну правничу допомогу, суд враховує правила ч. 4 ст. 137 ЦПК України, згідно яких розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Такі послуги адвоката, як складання та подання позовної заяви до суду та клопотання про витребування доказів вартістю 9000,00 грн, складання, оформлення та направлення адвокатського запиту вартістю 1000,00 грн, загальною вартістю 10000,00 грн, є очевидно завищеними та підлягають зменшенню, адже виконані адвокатом роботи не потребували багато часу та були не складними. Виходячи з критеріїв обґрунтованості та пропорційності судових витрат, а також принципу розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача повинен становити 1000,00 грн. На підставі\~ст.\~526,\~527,\~530,\~1050,\~1054,\~1079\~ЦК України,\~

Outcome: partial