Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" (далі - позивач, ТОВ "Коллект Центр") звернулося в суд з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 25 301, 01 грн, в тому числі: 1) за кредитним договором №6614757210 від 15.06.2020 в розмірі 7 597, 70 грн, з яких: - заборгованість за тілом кредиту в розмірі 2 860, 56 грн; - заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 0, 14 грн; - заборгованість за комісіями в розмірі 4 737, 00 грн; 2) за кредитним договором №9685437182 від 01.06.2021 в розмірі 5 809, 65 грн, з яких: - заборгованість за тілом кредиту в розмірі 4 166, 02 грн; - заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 0, 09 грн; - заборгованість за комісіями в розмірі 1 643, 54 грн; 3) за кредитним договором №505/8975252-ССN від 22.12.2020 в розмірі 11 893, 66 грн, з яких: - заборгованість за тілом кредиту в розмірі 6 276, 17 грн; - заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 5 617, 49 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422, 40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 13 000, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.06.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та відповідачем укладено кредитний договір №6614757210. Крім того, 01.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та відповідачем укладено кредитний договір №9685437182. Також, 22.12.2020 між Акціонерним товариством "Таскомбанк" та відповідачем було укладено кредитний договір №505/8975252-ССN. 07.10.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та Публічним акціонерним товариством "Таскомбанк" було укладено договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступило на користь Публічного акціонерного товариства «Таскомбанк» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №6614757210. 21.12.2023 було укладено договір N?HI/11/13-Ф відповідно до якого Акціонерне товариство "Таскомбанк" відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №6614757210. 20.09.2021 було укладено договір №200921, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень"відступило на користь АТ "Таскомбанк" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №9685437182 21.12.2023 було укладено договір N?НІ/11/13-Ф, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договорами №9685437182 та №505/8975252-CCN. Відповідач зобов`язання за договорами належним чином не виконав, внаслідок чого перед позивачем виникла заборгованість. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного погашення боргу, позивач змушений звернутися з позовом до суду. Ухвалою суду від 19.09.2025 відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, проте разом з позовом подав заяву про розгляд справи без участі позивача, позов підтримує і наполягає на його задоволенні, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність суду не надав, відзив на позовну заяву не надав. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків. 15.06.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та відповідачем укладено кредитний договір №6614757210. Відповідно до п.1.2. договору сума кредиту 7 895, 00 грн, строк на який надається кредит 24 місяці. Згідно з п. 1.3 позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в паспорті кредиту №4757210, який є невід`ємною частиною цього договору. 07.10.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та Публічним акціонерним товариством "Таскомбанк" було укладено договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступило на користь Публічного акціонерного товариства «Таскомбанк» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №6614757210. 21.12.2023 було укладено договір N?HI/11/13-Ф відповідно до якого Акціонерне товариство "Таскомбанк" відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №6614757210. Згідно з наданим розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором №6614757210 від 15.06.2020 складає 7 597, 70 грн з яких: - заборгованість за тілом кредиту в розмірі 2 860, 56 грн; - заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 0, 14 грн; - заборгованість за комісіями в розмірі 4 737, 00 грн. Крім того, 01.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та відповідачем укладено кредитний договір №9685437182. Відповідно до п.1.2. договору сума кредиту 6 249, 00 грн, строк на який надається кредит 3 місяці. Згідно з п. 1.3 позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в паспорті кредиту №5437182, який є невід`ємною частиною цього договору. 20.09.2021 було укладено договір №200921, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень"відступило на користь АТ "Таскомбанк" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №9685437182. 21.12.2023 було укладено договір N?НІ/11/13-Ф, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №9685437182. Відповідно до наданого розрахунку, заборгованість відповідача за кредитним договором №9685437182 від 01.06.2021 складає 5 809, 65 грн з яких: - заборгованість за тілом кредиту в розмірі 4 166, 02 грн; - заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 0, 09 грн; - заборгованість за комісіями в розмірі 1 643, 54 грн. Також, 22.12.2020 між Акціонерним товариством "Таскомбанк" та відповідачем було укладено кредитний договір №505/8975252-ССN. Відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору АТ "Таскомбанк" надало відповідачу кредит на споживчі цілі, з максимальним розміром ліміту кредитної лінії 100 000 грн., з процентною ставкою 54,0%, а відповідач зобов`язався повернути кредит в порядку та на умовах, визначених договором, нараховані відсотки за користування кредитом, оплачувати щомісячний платіж на умовах, передбачених договором. 21.12.2023 було укладено договір N?НІ/11/13-Ф, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №505/8975252-CCN. Згідно з наданим розрахунком заборгованості заборгованість відповідача за кредитним договором №505/8975252-ССN від 22.12.2020 в розмірі 11 893, 66 грн, з яких: - заборгованість за тілом кредиту в розмірі 6 276, 17 грн; - заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 5 617, 49 грн. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник обв`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.89 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи, що доказів належного виконання своїх договірних зобов`язань відповідачем суду не надано, факт отримання кредитів та розмір заборгованості відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 18 920,47 грн заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками. У той же час, позовні вимоги про стягнення заборгованості за комісією в розмірі 6380, 54 грн. до задоволення не підлягають з огляду на таке. Комісія за надання кредиту не є за економічною сутністю платою за надання кредиту. Суд зазначає, що послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на споживчі потреби, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок узгоджується з викладеним висновком Верховного Суду України у постанові від 06.09.2017 по справі № 6-2071цс16, а також аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 №6-1746цс16, згідно якої зроблено висновок, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення винагороди, у тому числі за надання фінансового інструмента та за резервування ресурсів, а нарахування платежів за послуги, що супроводжують кредит за рахунок позивача є незаконним. Крім того, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України є обов`язком банку, відповідно, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що підлягає сплаті позичальником. Так як надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам самої кредитної установи (банку), то такі дії не є послугами, що надаються клієнту-позичальнику (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2019 по справі за №520/2614/17). За наведеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 811, 51 грн (18 920, 47 грн х 2 422, 40 грн / 25 301, 01 грн). Також, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст.141 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Частинами 1-6 ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послузі виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витратна оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Уразі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як слідує з матеріалів справи, 01.07.2024 між позивачем та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» (адвокатське об`єднання) було укладено договір про надання правової допомоги №01-07/2024 (надалі - договір). Відповідно до п.1.1 договору клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Пунктом 2 договору передбачено обов`язки адвокатського об`єднання. Відповідно до п.3.1.4. договору клієнт приймає на себе наступні зобов`язання: оплачувати юридичну допомогу у відповідності до умов розділу 4 договору. Відповідно до п.4.1. вартість послуг узгоджується сторонами формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору. До вказаного договору долучено прайс-лист, у якому детально розписано види послуг та їх вартість. Згідно заявки на надання юридичної допомоги №1189 від 01.07.2025, підписаної сторонами за договором, було визначено наступний обсяг роботи та його вартість: усна консультація з вивчення документів - 4 000, 00 грн із розрахунку вартість години - 2 000, 00 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу - 9 000, 00 грн із розрахунку вартість години 3 000, 00 грн. Загальна вартість послуг становить 13 000, 00 грн. Наданими позивачем документами стверджується отримання позивачем правової допомоги у розмірі 13 000, 00 грн. Частиною 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - ЄСПЛ) на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права. Визначаючи суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року в справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року в справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року в справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року в справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності та значимості таких дій у справі, а також те, що вказана категорія справи відноситься до малозначних справи, суд вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 6 000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки така сума, відповідає критерію розумності, співмірності та ґрунтується на вимогах закону.

Outcome: partial