Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-23 00:00:00

06.06.2025 [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Карпатнафтохім», в якому просить ухвалити рішення про стягнення на її користь середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні з роботи. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що з 27.04.2005 до 18.12.2024 перебувала в трудових відносинах з відповідачем, який до дня її звільнення з роботи нарахував, але не виплатив заробітну плату в сумі 174 972,38 грн. На даний час відповідачем погашено борг частково, а позивачка так і не змогла отримати належні їй кошти нарахованої, але не виплаченої їй заробітної плати в сумі 139 469,52 грн. Наявний борг роботодавця з оплати праці досі існує. Враховуючи факт невиконання відповідачем покладеного на нього законом обов`язку провести повний розрахунок зі звільненим працівником, просить стягнути з ТОВ «Карпатнафтохім» обчислений відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні з роботи. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.06.2025 справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадженні без проведення судового засідання та без виклику сторін. В установлений судом процесуальний строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Сторони в судове засідання не з`явилися. Дослідивши надані стороною позивача докази та встановивши на їх підставі фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову з огляду на таке. Установлено, що 18.12.2024 [PERSON] звільнена з роботи за власним бажанням згідно з ч.3 ст. 38 Кодексу Законів про працю України на підставі наказу № 639-К від 18.12.2024 (а.с. 20). Під час перебування позивача у трудових правовідносинах з відповідачем останній нарахував, але не виплатив заробітну плату в розмірі 174 972,38 грн., що підтверджується розрахунковим листом (а.с.9). Також позивачем 03.04.2024 подано заяву до суду про видачу судового наказу на суму 48602,38 грн., тобто на суму боргу, який існував з вересня 2023 року по лютий 2024 року. Відповідно до цієї заяви судом винесено відповідний наказ про стягнення зазначеного боргу (а.с.12). На дату звільнення позивачки по даному боргу відповідачем сплачено їй частину цього боргу в сумі 13 100,00 грн., після чого залишок боргу за судовим наказом від 03.04.2024 становив 48 602,86-13100,00 =35 502,86 грн. Однак 22.05.2025 борг в сумі 35502,86 грн. перед позивачкою погашено шляхом зарахування коштів на її банківський рахунок. Крім того, 12.02.2025 [PERSON] подано позовну заяву до ТОВ «Карпатнафтохім» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. 17.03.2025 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області ухвалено рішення про стягнення з ТОВ «Карпатнафтохім» на її користь 139 469,52 грн. (174972,38 грн. 35502,86 грн), тобто суму заборгованої заробітної плати за період з березня 2024 по день звільнення, яка нарахована, але не виплачена, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.12.2024 по 17.03.2025 в розмірі 94397,31 грн. з наступним утриманням із цієї суми податків та обов`язкових платежів (а.с.13-17). Водночас, на сьогодні [PERSON] так і не змогла отримати належні їй кошти від відповідача. Не погашаючи заборгованість по заробітній платі, боржник ставить її у важке матеріальне становище, тим самим порушуючи її конституційні права на належну та своєчасну оплату праці. На день подання позовної заяви нарахована, але не виплачена позивачці заробітна плата становить 139 469,52 грн. Відповідно до довідки № 4/1-44 від 20.01.2025 про нарахований та сплачений дохід за період березень 2024-грудень 2024, останніми двома місяцями роботи, що передували звільненню, є серпень та вересень 2024, сума нарахованої позивачці заробітної плати за ці місяці становить 17 670,67 грн. за серпень і 20 876,99 грн. за вересень 2024. Згідно електронних розрахункових листків за серпень 2024 і вересень 2024 кількість фактично відпрацьованих позивачем робочих днів та нарахована за відповідні дні заробітна плата складає: за серпень 2024 - 12 робочих днів становить 17 670,67 грн.; за вересень 2024- 4 робочі дні ( решту часу позивач перебувала у щорічній відпустці); нарахована заробітна плата за 4 дні становить 20 876,99 грн. 14573,79 грн. (нарахована сума за відпустку) = 6303,20 грн. Розмір середньої заробітної плати складає: (17670,67 грн. + 6303,20 грн.) / (12р.д. +4 р.д.) =23973,87грн. / 16 р.д.+1498,37 грн. за один робочий день. Середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 18.03.2025 по 18.06.2025 становить 1498,37х67 (кількість робочих днів за період затримки розрахунку) = 100 390,79 грн. Таким чином, заборгованість ТОВ «Карпатнафтохім» щодо нарахованої, але не виплаченої заробітної плати при звільненні [PERSON] з роботи підтверджується належними, достовірними і допустимими доказами. Суд зазначає, що відповідно до приписів ст.47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення працівника провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу (при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення). У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більше\~як за\~шість місяців (ч.1 ст.117 КЗпП України). Розглядаючи зазначений індивідуальний трудовий спір суду належить дати відповідь на питання додержання позивачем визначеного законом тримісячного строку звернення до суду з вимогами про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні [PERSON] з роботи 18.12.2024. При цьому, законодавець не визначає чітко день, коли береться початок відліку цього строку. Відповідно до приписів ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, які він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, а також на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Кодекс законів України про працю (ст.115) визначає, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим із виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Водночас, невиплата з вини роботодавця заробітної плати є триваючим правопорушенням, яке припиняється фактичним погашенням заборгованості з оплати праці добровільно чи під впливом певних обставин (на вимогу третіх осіб). У будь-якому разі, за наявності боргу з оплати праці роботодавець повинен розрахуватися з працівником, який звільняється, в останній день існування між сторонами трудових правовідносин чи на вимогу працівника, який був відсутнім на роботі у день свого звільнення не пізніше наступного дня після пред`явлення вимоги про розрахунок. При цьому, відповідно до викладеної у постанові Верховного Суду від 13.05.2020 (справа №810/451/17) правової позиції, початок обчислення передбаченого ч.1 ст.233 КЗпП України тримісячного строку для звернення до суду з вимогою про стягнення з роботодавця на підставі ч.1 ст.117 цього Кодексу середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні з роботи працівника необхідно обчислювати днем проведення відповідного розрахунку в повному обсязі. Із позовної заяви та доданих до неї письмових доказів вбачається, що відповідач всупереч вимогам ч.1 ст.116 КЗпП України не провів зі звільненою [PERSON] повний розрахунок, через що працівник навіть зверталася до суду із заявою про видачу судового наказу та позовною заявою до ТОВ «Карпатнафтохім» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (хоча й за інший період). Отже, позов у справі щодо стягнення заробітку за затримку розрахунку при звільненні працівника з роботи подано з додержанням визначеного законом строку звернення до суду. Суд також зазначає, що відповідно до наявної у матеріалах справи копії довідки ТОВ «Карпатнафтохім», обчислений відповідно до вимог п.2,4,8 постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» середньоденний заробіток [PERSON] склав 1 498,37 грн. Оскільки на день пред`явлення цього позову розрахунок зі звільненим з роботи працівником не проведено, з відповідача ТОВ «Карпатнафтохім» на користь позивача підлягає до стягнення 100 390,79 грн. середнього заробітку за затримку відповідного розрахунку виходячи із встановленого на підприємстві режиму робочого часу на день ухвалення цього рішення. Позовні вимоги необхідно задовольнити повністю, відтак сплачений позивачем судовий збір за вимогою про стягнення з відповідача середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні з роботи на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з ТОВ «Карпатнафтохім».

Outcome: approved