Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

Адвокат Ямковий В.І., діючи від імені та в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 14.04.2025 (зареєстровано 15.04.2025), у подальшому уточнивши зміст та пред`явлені вимоги шляхом подання заяви 18.05.2025 (зареєстровано 19.05.2025), просив суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання як повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення нею 23-річного віку, за умови, що вона продовжуватиме навчання. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що [PERSON] та [PERSON] (дійсне прізвище [PERSON] ) перебували у шлюбі, зареєстрованому 21.10.2006 Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу вони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.03.2009 у справі №2-1114/2009, що набрало законної сили 13.03.2009, шлюб між подружжям було розірвано. Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.02.2009 у справі №2-1728/2009, що набрало законної сили 02.04.2009, за позовом [PERSON] присуджено стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання їх доньки [PERSON] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У подальшому, за позовом [PERSON] рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.12.2013 у справі №408/5689/12, розмір аліментів було зменшено з 1/4 до 1/6 частки. Рішення суду в цій частині було залишене без змін рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.02.2014. У зв`язку з досягненням [PERSON] повноліття [INFO] , стягнення з [PERSON] аліментів на її утримання припинилося. Разом з тим, після досягнення повноліття [PERSON] продовжила навчання, а саме, є здобувачем вищої освіти у Вінницькому національному медичному університеті імені М.І. Пирогова за денною формою навчання, проживає у м. Вінниця, де винаймає житло у гуртожитку навчального закладу (договір найму житлового приміщення від 26.08.2024). З огляду на навчання за денною формою, [PERSON] не має можливості працювати та мати власний дохід, а тому потребує допомоги з боку батьків. Крім того, проживаючи в іншому населеному пункті, вона вимушена систематично нести додаткові витрати, пов`язані з проживанням у гуртожитку. Її мати [PERSON] самостійно та добровільно забезпечує доньку, однак для підтримки її нормальної життєдіяльності та забезпечення навчання рівня її доходу не вистачає. [PERSON] , будучи батьком [PERSON] , взмозі надавати матеріальну допомогу на її утримання як доньки, оскільки є здоровим та працездатним, наразі проходить військову службу у ЗСУ та має стабільний дохід, однак добровільно матеріальну допомогу доньці відмовляється надавати. Оскільки до досягнення [PERSON] повноліття, її батько сплачував аліменти у розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу), та розмір таких аліментів було визначено з урахуванням наявності на його утриманні іншої дитини та обставин, визначених ст.182 СК України, тому при визначенні розміру аліментів у даному спорі представник вважає, що такий розмір аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] буде достатнім. Ухвалою суду від 06.05.2025 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України. Виявлені недоліки представником позивача усунуто 18.05.2025. Ухвалою суду від 21.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 24.06.2025 частково задоволено клопотання представника позивача та відповідача про витребування доказів. Ухвалою суду від 28.07.2025 задоволено клопотання представника позивача про його дистанційну участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 02.10.2025, постановленою без оформлення окремого документа із занесенням до протоколу судового засідання, клопотання відповідача про витребування доказів від 10.09.2025 залишено без розгляду у зв`язку з відмовою відповідача від цього клопотання. Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, частково наведеним позивачем обґрунтуванням, та заперечуючи проти їх задоволення в повному обсязі, відповідач [PERSON] скористався правом на подання письмових пояснень 16.06.2025. Свою позицію відповідач мотивував тим, що наразі він не може сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] у заявленому нею в позові розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу), оскільки на його утриманні перебувають неповнолітня дитина від іншого шлюбу, дружина [PERSON] , яка не має власного доходу та можливості працювати у зв`язку зі здійсненням догляду за його матір`ю [PERSON] . Зазначив, що до призову на військову службу під час мобілізації він проживав разом зі своєю матір`ю [PERSON] , яка є інвалідом ІІ групи, особою похилого віку, дуже хворіє та обмежена у пересуванні, потребуючи у зв`язку з цим стороннього догляду. Мати отримує мінімальну пенсію у розмірі 3\~038 грн. 00 коп. та перебуває на його утриманні. У свою чергу, він є військовослужбовцем ЗСУ та за рахунок отримуваного ним доходу повинен утримувати не тільки трьох осіб, а й себе. Стосовно доводів [PERSON] , що він як батько відмовляється добровільно надавати їй матеріальну допомогу на утримання, то відповідач зауважив, що вона не спілкується ні з ним як батьком, ні з бабусею його матір`ю, не вітає зі святами, не цікавиться його життям; донька достеменно знає, що він служить в ЗСУ, однак не проявляє жодної моральної підтримки, інтересу, яких він дуже потребує з її боку. З огляду на відношення доньки, у відповідача складається враження, що їй від нього потрібні лише гроші. Стосовно наданих позивачем доказів на підтвердження навчання та оренди житла, то відповідач вважає їх неналежними та такими, що викликають сумніви в законності їх отримання. Виходячи з вищенаведеного, перебування на утриманні малолітньої дитини, дружини, непрацездатної матері, відповідач зазначив, що матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки [PERSON] він не взмозі наразі надавати, однак, якщо його майнове становище зміниться, то він самостійно надаватиме донці таку допомогу. 24.07.2025 від представника позивача [PERSON] адвоката Ямкового В.І. надішли додаткові пояснення у справі з огляду на надані відповідачем письмові пояснення (зареєстровано 25.07.2025). Не погоджуючись із наведеними відповідачем запереченнями, міркуваннями та аргументами, представник позивача зазначив, що при визначенні розміру аліментів на утримання [PERSON] було враховано обставину перебування на утриманні відповідача неповнолітньої дитини. Стосовно перебування на утриманні відповідача непрацездатної матері [PERSON] , то представник зауважив, що це не відповідає дійсним обставинам, оскільки відповідач має рідну сестру [PERSON] , [INFO] , яка, будучи донькою [PERSON] , має обов`язок з її утримання та здійснення догляду нарівні з відповідачем. Крім того, [PERSON] інвалідність було встановлено ще 02.03.2012 відповідно до довідки акта огляду МСЕ №280493, тобто на момент ухвалення рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] до її повноліття, ці обставини існували, а це означає, що його матеріальне становище дозволяло йому сплачувати аліменти у присудженому розмірі і інвалідність матері на це не впливала. До того ж, у наданих відповідачем документах не вказано, що за станом здоров`я [PERSON] потребує стороннього догляду, напрочуд зазначено, що за характером та умовами вона може виконувати легку працю. Більше того, потреба у сторонньому догляді визначається на підставі медичних документів, що підтверджують нездатність особи самостійно забезпечувати основні потреби через стан здоров`я, до яких належить висновки ЛКК, довідки МСЕК про встановлення групи інвалідності. Відтак, довідка сімейного лікаря не є допустимим, достатнім і достовірним доказом потреби [PERSON] у сторонньому догляді. Щодо посилань відповідача про здійснення догляду на матір`ю [PERSON] його дружиною, то вони також є необґрунтованими, оскільки: 1) дружина відповідача не є особою, яка повинна здійснювати догляд за [PERSON] , як і не доведено потребу останньої у сторонньому догляді; 2) акт з місця проживання не є належним доказом здійснення стороннього догляду, що має доводитись іншими документами, чітко регламентованими чинним законодавством України; 3) у разі, якщо [PERSON] потребує стороннього догляду, а дружина відповідача здійснює такий догляд, вона мала право на призначення та виплату компенсації за догляд відповідно до постанови КМУ №859, з приводу чого докази її звернення у справі відсутні. Крім того, із наданих відповідачем документів слідує, що він проходить військову службу у ВЧ [NUMBER] у [ADDRESS] , тобто постійно проживає у м. Кривому Розі, відтак участі в активних бойових діях не бере, та, наскільки відомо позивачеві, ніколи не брав і статусу УБД не має. Навпаки, надані ним докази свідчать про те, що [PERSON] працевлаштований та має стабільний дохід, рівень якого свідчить про можливість надання ним матеріальної допомоги на утримання позивача, яка за обсягом наданих стороною позивача доказів, відсутністю у неї доходу та можливості трудової діяльності потребує такої допомоги з боку батька. Стосовно посилань відповідача, що донька не бажає з ним спілкуватись та між ними відсутній емоційний зв`язок, що визначає як за одну з підстав звільнення його від обов`язку по сплаті аліментів, то представник зауважив, що такі доводи не відповідають дійсності, оскільки відсутність спілкування між ними обумовлена саме небажанням відповідача підтримувати зв`язок з донькою. 28.07.2025 від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] надійшли письмові пояснення в порядку ст.43 ЦПК України. [PERSON] просила задовольнити заявлені [PERSON] вимоги та заперечувала проти доводів, наведених відповідачем. Зазначила, що вона як мати [PERSON] систематично несе витрати у зв`язку з продовженням донькою навчання, в той час як [PERSON] , маючи можливість надавати таку допомогу з огляду на рівень його доходів, добровільно участь в матеріальному забезпеченні доньки не бере, хоча обов`язок батьків по утриманню дітей є рівним. Самостійно утримувати доньку вона також не може, оскільки на її утриманні також перебуває інша її донька [PERSON] , [INFO] , які в силу свого віку потребує постійного матеріального забезпечення. Крім того, на утриманні сім`ї [PERSON] та її дійсного чоловіка [PERSON] перебуває батько чоловіка [PERSON] , який є інвалідом І групи та потребує постійного стороннього догляду і допомоги, що підтверджено документально. [PERSON] є єдиним, хто може забезпечити догляд батькові, зважаючи на те, що його мати та відповідно дружина [PERSON] [PERSON] померла [INFO] , а рідний брат син [PERSON] [PERSON] загинув [INFO] при виконанні бойового завдання по захисту територіальної цілісності та суверенітету України. На підтвердження несення [PERSON] постійних витрат на утримання доньки [PERSON] , а саме, на проїзд до навчального закладу, проживання, навчання, забезпечення задоволення першочергових потреб життєдіяльності доньки нею надано виписку по батьківському рахунку, чеки та квитанції. Оскільки відповідач, розуміючи наявність у нього обов`язку з утримання повнолітньої доньки [PERSON] , яка продовжує навчання, такий обов`язок свідомо не виконує, тим самим умисно переклавши тягар утримання доньки виключно на [PERSON] , остання вважає, що звернення [PERSON] до суду з доцільним, а розмір заявлених аліментів обґрунтованим. Присутній в судовому засіданні 02.10.2025 представник позивача [PERSON] адвокат Ямковий В.І. пред`явлені вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених у позові та додатково поданих письмових поясненнях. Питання розподілу судових витрат по справі просила здійснити ухваленням додаткового рішення, подавши заяву в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України щодо наміру подання доказів процесуальних витрат, зокрема, витрат позивача на професійну правничу допомогу, протягом 5 днів після ухвалення рішення. Присутній в судовому засіданні 02.10.2025 відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, наведених ним у письмових поясненнях. Просив максимально зменшити розмір аліментів або ж за можливості звільнити його від сплати аліментів на утримання [PERSON] . Вкотре наголосив, що на його утриманні перебуває непрацездатна мати та донька, яка наразі перебуває у Німеччині. Він дійсно проходить військову службу у ЗСУ й дотепер. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про свою участь в судовому засіданні 02.10.2025 не заявила, будучи повідомленою належним чином у встановленому законом порядку, обмежившись поданням письмових пояснень. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Зважаючи на те, що жоден із учасників справи не заявив про свою подальшу участь у судових засіданнях, з урахуванням категорії справи суд вважає за можливе завершити розгляд справи з ухваленням рішення у письмовому порядку. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, врахувавши позицію учасників справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) 21.10.2006 уклали шлюб, зареєстрований Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 21.10.2006). Від шлюбу вони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 24.04.2007 Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 02.03.2009 у справі №2-1114/2009, що набрало законної сили 13.03.2009, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, свідченням чому є також свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , повторно видане 11.10.2011 Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №76 від 08.04.2009. Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 12.03.2009 у справі №2-1728/2009, що набрало законної сили 02.04.2009, за позовом [PERSON] присуджено стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання їх доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, тобто до [INFO] . 05.11.2011 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , зареєстрований Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , вдане 05.11.2011). Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила дошлюбне прізвище на « [PERSON] », яке є її дійсним прізвищем згідно з паспортними даними. У рамках розгляду цивільної справи №408/5689/12 за первісним позовом [PERSON] про зменшення розміру аліментів та зустрічним позовом [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу було ухвалено рішення, яким: 1) зменшено розмір аліментів, утримуваних з [PERSON] за рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 12.03.2009 на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини до 1/6 частини від усіх видів доходів [PERSON] ; 2) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на дитину у сумі 11\~360 грн. 41 коп., витрати на правову допомогу 1\~700 грн. 00 коп. та витрати зі сплати судового збору у сумі 229 грн. 40 коп. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.02.2014 у справі №408/5689/12 за результатами апеляційного перегляду рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 05.12.2013 в частині зменшення розміру аліментів залишено без змін; в частині стягнення додаткових витрат змінене шляхом зменшення таких витрат до 2\~077 грн. 87 коп. Таким чином, до досягнення [PERSON] повноліття її батько [PERSON] відповідач у справі сплачував аліменти на її утримання на користь матері [PERSON] у розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. Після 12.02.2014 проваджень з приводу зменшення розміру аліментів він не ініціював, що також підтвердив в ході судового розгляду справи. Із досягненням [PERSON] повноліття [INFO] стягнення з відповідача аліментів на її утримання було припинене. Із 01.09.2024 [PERSON] є здобувачем вищої освіти за денною формою навчання медичного факультету №1 Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова, за спеціальністю «Медицина», навчається за державним замовленням (безоплатно). Термін навчання з 01.09.2024 до 30.06.2030, що слідує з довідки від 14.03.2025 №05/165, виданої за підписом декана факультету медичного факультету №1. У зв`язку з навчанням в іншому місті, а саме, у м. Вінниця, де розташований Вінницький національний медичний університет імені М.І. Пирогова, [PERSON] орендує житлове приміщення (кімнату №422) у гуртожитку № [NUMBER] вказаного навчального закладу за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором найму житлового приміщення в гуртожитку Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова від 26.08.2024. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують\~навчання\~і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати\~аліментів\~(ст.ст.199, 200, 201 СК України). Відповідно до ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Як слідує з ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. \~ \~ \~ \~Із системного аналізу ст.199 СК України слідує, що істотними правовими передумовами для виникнення у батька (матері) обов`язку по утриманню повнолітніх сина (доньки) є сукупність таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23-х років; 2) продовження ними\~навчання за будь-якою із форм;\~3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі з боку батьків; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою\~повнолітню\~дитину). На цьому також акцентована увага у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та\~стягнення аліментів» та Верховним Судом у постанові від 06.08.2018 у справі №748/2340/17. \~ \~ \~ \~Таким чином, стягнення аліментів\~на утримання дитини, яка продовжує\~навчання,\~є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період\~навчання\~вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру\~аліментів\~суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника\~аліментів; 3) наявність у платника\~аліментів\~інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника\~аліментів\~майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем\~аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником\~аліментів\~не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір\~аліментів\~має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника\~аліментів\~у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником\~аліментів\~не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно зі ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст.182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Верховний Суд в постанові від 13.04.2021 у справі №308/4214/18 при вирішенні спору про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, зауважив про дію рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру\~аліментів\~з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру\~аліментів\~мають бути враховані вартість\~навчання,\~вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру\~аліментів\~з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 81\~ЦПК\~України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Одним із проявів принципу диспозитивності у цивільному судочинстві є те, що\~сторони вільно розпоряджаються наданими їм процесуальними правами, за допомогою яких вони можуть впливати на хід процесу. Зокрема, відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, суд зауважує, що однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п.6 ст.3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Як слідує з обставин, якими представник позивача обґрунтував позов, пред`явлений в інтересах [PERSON] , відповідач [PERSON] , будучи батьком позивача, добровільно відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, яка після досягнення повноліття продовжила навчання та з вересня 2024 року є здобувачем вищої освіти за денною формою навчання, в результаті чого позбавлена можливості офіційно працевлаштуватись та забезпечувати себе самостійно. Наразі вона перебуває на повному матеріальному забезпеченні матері [PERSON] . Як слідує з довідки про доходи від 12.05.2025 №46, [PERSON] з лютого по квітень 2025 року отримувала стипендію по 2\~000 грн. 00 коп., щомісячно. За даними з Державного реєстру фізичних осіб платників податків, згенерованими судом через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» на виконання ухвали суду від 24.06.2025 (відповідь №1717675 від 26.06.2025), за період з 3 кварталу 2024 року до 2 кварталу 2025 року [PERSON] жодних доходів не отримувала, офіційно не працевлаштована. Відповідно до довідок форми ОК-5, ОК-7 про доходи [PERSON] матері позивача, а також відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків, згенерованих судом через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» на виконання ухвали суду від 24.06.2025 (відповідь №1517721 від 26.06.2025), [PERSON] офіційно працевлаштована в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та отримує заробітну плату. Розмір доходу [PERSON] за 2023 рік складає 245\~103 грн. 27 коп., за 2024 рік 294\~151 грн. 37 коп., за 2025 рік (4 міс.) 89\~423 грн. 00 коп. Крім того, [PERSON] є членом первинної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України, де періодично отримує різного роду допомогу (на оздоровлення, поховання тощо). Відомості про інші джерела доходу, отримання державних соціальних виплат тощо відсутні. [PERSON] має на вихованні доньку [PERSON] , [INFO] , з батьком якої [PERSON] перебуває у шлюбі. Стосовно відповідача [PERSON] , то із наданих ним доказів встановлено, що він перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] [ADDRESS] (довідка від 29.04.2025 №876), зарахований до списків військової частини з 24.05.2022 та отримує стабільно щомісячно дохід. Середньомісячний розмір доходу відповідача складає 53\~421 грн. 30 коп. за даними за період з жовтня 2024 року до березня 2025 року (без утримання доходів та зборів). Із цього заробітку з відповідача щомісячно утримувались аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу) за виконавчим листом №408/5689/12. Крім того, [PERSON] має інші аліментні зобов`язання за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.06.2012 щодо утримання доньки від шлюбу з [PERSON] малолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу). Із 10.06.2022 [PERSON] перебуває в офіційно зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 10.06.2022), відомості про наявність у них спільних дітей матеріали справи не містять. Доказів, які б свідчили про перебування на утриманні [PERSON] його матері [PERSON] на підтвердження заперечень проти позовних вимог він суду не надав. Сам по собі факт наявності у [PERSON] інвалідності ІІ групи, встановленої з 02.03.2012 відповідно до довідки акта огляду МСЕК №280493, за відсутності належних доказів її потреби у постійному сторонньому догляді та допомозі згідно з медичною документацію не можуть свідчити про те, що вона такої допомоги дійсно потребує, а [PERSON] та/або його дружина [PERSON] таку допомогу їй надають. Суд вважає доречними та бере до уваги посилання представника позивача, що потреба у сторонньому догляді визначається на підставі медичних документів, що підтверджують нездатність особи самостійно забезпечувати основні потреби через стан здоров`я, до яких належить висновки ЛКК, довідки МСЕК про встановлення групи інвалідності. Відтак, довідка сімейного лікаря не є допустимим, достатнім і достовірним доказом потреби [PERSON] у сторонньому догляді. Крім того, [PERSON] інвалідність було встановлено ще у 2012 році, тобто на момент ухвалення рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] до її повноліття та зміни їх розміру у 2013 році в ході апеляційного перегляду, ці обставини існували, а це означає, що його матеріальне становище дозволяло йому сплачувати аліменти у присудженому розмірі і інвалідність матері на це не впливала. Позаяк, заперечуючи проти доводів відповідача в цій частині, представник позивача вказував, що відповідач має рідну сестру [PERSON] , [INFO] , яка, будучи донькою [PERSON] , має обов`язок з її утримання та здійснення догляду нарівні з відповідачем. Такі доводи представника позивача з боку відповідача жодним чином не були спростовані. Доказів матеріального утримання [PERSON] матері, у тому числі здійснення витрат в її інтересах, оплату комунальних послуг, придбання ліків, оплату обстежень, лікування тощо, відповідач на підтвердження своїх доводів суду також не надав. Під час розгляду справи по суті, судом досліджено наданий відповідачем акт з місця мешкання від 02.05.2025, складений за підписами сусідів та посвідчений ТОВ «Житлосервіс-КР», з якого слідує, що за адресою: [ADDRESS] постійно мешкає [PERSON] , разом з нею мешкає невістка [PERSON] , яка доглядає та надає допомогу [PERSON] , котра є інвалідом ІІ групи і потребує сторонньої допомоги у повсякденному житті; син [PERSON] з 2022 року перебуває на військовій службі. Вказаний акт, досліджений в сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, суд вважає недопустимим та недостовірним доказом, який би підтверджував факт проживання [PERSON] разом з матір`ю, а також потребу його матері у сторонній допомозі за станом здоров`я і її надання саме дружиною відповідача. Суд зауважує, що до повноважень ТОВ «Житлосервіс-КР» не входить проведення обстеження житла на предмет проживання/не проживання осіб в кожній окремо визначеній квартирі, а тим паче надання оцінки стану здоров`я фізичної особи чи встановлення потреби у наданні сторонньої допомоги та догляду; майстром ТОВ «Житлосервіс-КР» лише посвідчено підписи сусідів на акті, що не є підтвердженням чи спростованням фактів, вказаних в цьому акті. Оскільки в обов`язки компанії, яка є управителем багатоквартирних будинків, не входить облік осіб, що проживають на території, яку вони обслуговують, клопотань про допит свідків відповідач не заявляв, тому суд дійшов висновку, що акт спільного проживання не підтверджує обставини, на які посилався відповідач в обґрунтування мотивів заперечення проти позову. Що стосується посилань відповідача на перебування на його утриманні дружини [PERSON] , яка начебто не може працювати у зв`язку зі здійсненням догляду за його матір`ю, то суд критично ставиться до них виходячи із вищевказаних обставин недоведеності потреби [PERSON] у сторонній допомозі та догляді. Позаяк, із наданої відповідачем копії трудової книжки [PERSON] слідує, що остання трудова діяльність її мала місце у 2021 році на посаді торгівельного представника ТОВ «ІНВЕСТ-В», де вона працювала з 19.04.2021 до 07.12.2021 та звільнена за власним бажанням. Докази втрати працездатності [PERSON] чи неможливості її трудової діяльності матеріали справи не містять. Хронологічність встановлених обставин свідчить про те, що дружина відповідача звільнилась саме за власним бажанням ще до введення воєнного стану в Україні та призову [PERSON] на військову службу, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, тобто, за логічним висновком, вочевидь не була обумовлена необхідністю здійснення догляду за свекрухою. Позаяк, навіть якщо мати відповідача [PERSON] дійсно потребує стороннього догляду, а дружина відповідача здійснює такий догляд, вона має право на призначення та виплату компенсації за догляд як надавач соціальних послуг, з приводу чого докази її звернення до управління праці та соціального захисту населення у справі відсутні. Що стосується посилань відповідача на сплату ним аліментів на утримання доньки від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] , то суд зауважує, що чинне законодавство України не виділяє це як обставину, за якої аліменти можуть не стягуватися або не сплачуватися. До того ж виконання обов`язку з утримання однієї дитини не може здійснюватись за рахунок компенсаційного зменшення аліментів на утримання іншої дитини або звільнення від такого обов`язку, що буде розцінюватись як порушення рівності прав дітей. Позаяк, заявляючи вимогу про стягнення аліментів, позивач цю обставину враховувала, про що безпосередньо вказано у наведеному у позові мотивуванні. Інші доводи та посилання відповідача щодо ускладнених міжособистісних стосунків між ним та позивачем як батьком та донькою суд залишає поза увагою, оскільки вони не стосуються предмету даного спору та не мають правового значення для його вирішення, а тим паче не можуть бути за підставу для звільнення від обов`язку з утримання дитини. Наявність у чоловіка [PERSON] непрацездатної матері, яка, за змістом поданих третьою особою пояснень, перебуває на утриманні їх сім`ї, суд залишає поза увагою, оскільки достатніх доказів на підтвердження цих обставин, а також їх істотності для вирішення спору, матеріали справи не містять. Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку про доведеність наявності між сторонами спору та очевидну потребу [PERSON] у матеріальній допомозі з боку обох батьків, які є працездатними, мають стабільний дохід та взмозі надавати їй таку допомогу. При цьому, потреба позивача у матеріальній допомозі як матері, так і батька оправдана її навчанням за денною формою здобуття освіти та наявністю єдиного джерела доходу у вигляді стипендії, за розміром якої остання вочевидь не взмозі самостійно забезпечувати свої хоча б першочергові потреби. Відтак, потреба [PERSON] у додатковій матеріальній допомозі з боку відповідача за вищевказаних обставин, позивачем доведена. Враховуючи встановлені судом обставини, рівність обов`язку обох батьків по утриманню дітей, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] , пред`явлених в її інтересах адвокатом Ямковим В.І., із стягненням з відповідача на її користь аліментів на її утримання як повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу (заробітку) відповідача, щомісячно. На переконання суду, стягнення аліментів в такому розмірі відповідатиме потребам [PERSON] у допомозі батька та можливостям останнього надавати таку допомогу, засадам розумності, справедливості та співмірності. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Визначаючи період, в межах якого слід здійснювати стягнення аліментів, суд виходить з вимог ч.1 ст.191, ч.1 ст.199 СК України, які в сукупності встановлюють, що аліменти на повнолітніх сина/доньку, які продовжують навчання, присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову та стягуються \~до досягнення 23-х років, але не більше, ніж до припинення навчання. З огляду на те, що позивач, діючи через представника, звернулася до суду з позовом шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 14.04.2025, тому стягнення аліментів слід здійснювати саме з 14.04.2025. У порядку п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки представник позивача адвокат Ямковий В.І. в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України заявив про намір подання доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення, тому питання розподілу усіх судових витрат по справі суд вважає за доцільне вирішити шляхом ухвалення додаткового рішення з призначенням дати судового засідання у відповідності до ст.246 ЦПК України.

Outcome: approved