Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

До Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліски-М» до [PERSON] , в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги, посилаючись на невиконання обов`язку по сплаті за надані послуги. Ухвалою суду від 17.06.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в призначене судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. В судове засідання відповідач повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за своєї відсутності, відкладення судового засідання не надавав. Відзив на позов до суду не надано. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у них даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явився, вказана ним причина повторної неявки визнається судом не поважною, відзив на позов не подав та позивач проти такого вирішення справи не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] (Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.05.2025). Відповідно до положень ст.ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулювання правових, організаційних та економічних відносин, пов`язаних з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління визначає Закон України від 14 травня 2015 року № 417-VIII «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (далі - Закон № 417-VIII), предметом регулювання якого є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку (частина перша статті 2 вказаного Закону). За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 417-VIII, управління багатоквартирним будинком - це вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку. Управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (далі - ОСББ) (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку) (частина перша статті 9 Закону № 417-VIII). За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації. Управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа- підприємець або юридична особа-суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб (пункт 7 частини першої статті 1 Закону № 417-VIII). Управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за рішенням зборів співвласників (загальних зборів ОСББ) і згодою управителя та зазначається у договорі з управителем. Товариство з обмеженою відповідальністю «Ліски-М» є балансоутримувачем і здійснює утримання та обслуговування будинку за адресою: [ADDRESS] (Договір № 9У-2019 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 02.01.2019; Акт передачі житлового будинку за адресою: [ADDRESS] в управління ТОВ УК з обслуговування житловим фондом «Ліски-М» від 01.012019; Додаткова угода №18-21 від 30.06.2022). Відповідно до умов вказаних договорів ТОВ «Ліски-М» (управитель) зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою [ADDRESS] , а співвласники зобов`язуються сплачувати управителю послугу з управління згідно з умовами законодавства та умовами цього договору. Відповідно до Договору № 9У-2019 від 02.01.2019, плата за послугу з управління нараховується щомісяця управителем та вноситься співвласником не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Ціна послуги становить 4,0723 грн на місяць за 1 кв.м. загальної площі житлового, нежитлового приміщення будинку. Відповідно до Додаткової угоди №18-21 від 30.06.2022, Ціна послуги становить 5,6349 грн на місяць за 1 кв.м. загальної площі житлового, нежитлового приміщення будинку. Відносини, що виникають у процесі надання послуг з управління багатоквартирним будинком, регулюються Законом України від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 2189-VIII), згідно зі статтею 10 якого вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII). Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком (частина третя статті 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VIII). Отже обов`язок з утримання квартири за адресою [ADDRESS] законом покладено на відповідача. Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (належне виконання). З матеріалів справи встановлено, що відповідач не виконував належним чином взятих на себе зобов`язань за договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, у зв`язку із чим утворилась заборгованість за період з 01.01.2023 по 30.04.2025 у сумі 6 989,64 грн. Розрахунок заборгованості, складений відповідачем відповідає умовам Договору та кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території, не суперечить іншим матеріалам справи та не спростований відповідачами. На підставі наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача суми заборгованості. Здійснюючи розподіл судових витрат суді виходить з такого. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн, позовні вимоги задоволено повністю, а тому з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір 3028,00 грн.

Outcome: approved