Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-23 00:00:00

Керівник Тульчинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької ОВА, КЕВ міста Вінниця Міністерства оборони України, Міністерства оборони України звернулася до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , Вінницької районної військової адміністрації про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом її повернення. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що Тульчинською окружною прокуратурою під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 42021020000000001 від 04.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, встановленні порушення інтересів держави, а саме порушення вимог законодавства України під час користування та розпорядження землями оборони, у зв`язку з чим Тульчинська окружна прокуратура звертається до суду з метою їх захисту. Установлено, що відповідно до Державного акту на право користування землею серії Б № 000751 від 1983 року, Гайсинській квартирно-експлуатаційній частині, виконавчим комітетом Тиврівської районної Ради депутатів трудящих надано у безстрокове та безоплатне користування 179,8 га землі в межах згідно з планом землекористування. Земельна ділянка надана для внутрішньогосподарських потреб. На даний час, вищезазначена земельна ділянка перебуває на обліку в квартирно-експлуатаційному відділі м. Вінниця Міністерства оборони України, яка прийнята Вінницькою КЕЧ району від Васильківської КЕЧ району згідно акту приймання-передачі від 26.04.2002 (військове містечко № [NUMBER] ). У порушення вимог законодавства України, у 2006 році на частину вищезазначеної земельної ділянки, без погодження із постійним землекористувачем (Міністерством оборони України та КЕВ м. Вінниця), Тиврівською районною державною адміністрацією відповідно до розпорядження № 475 від 20.10.2006 «Про надання в оренду земельних ділянок» затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок на території Великовулизької сільської ради, у тому числі затверджено проект землеустрою, щодо відведення земельної ділянки площею 25,0342 га [PERSON] та надано їй вказану земельну ділянку на умовах оренди строком на 25 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У подальшому, в порушення вимог законодавства України, у 2007 році, без погодження із постійним землекористувачем (Міністерством оборони України та КЕВ м.Вінниця), Тиврівською районною державною адміністрацією відповідно до розпорядження № 296 від 07.06.2007 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право на земельні ділянки у розмірі середньої земельної частки (паю) 2,74 в умовних кадастрових гектарах на земельну ділянку, яка була надана на умовах оренди для ведення товарного сільськогосподарського виробництва [PERSON] на підставі договору оренди земельної ділянки № 040681300088 від 19.12.2006 згідно з розпорядженням голови райдержадміністрації від 20.10.2006 № 475 «Про надання в оренду земельних ділянок» наступним членам ФГ «Колос-ВВ»: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Розпорядженням Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області № 431 від 16.08.2007 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право на земельні ділянки фермерського господарства «Колос-ВВ» на території Великовулизької сільської ради та передано безоплатно у приватну власність земельні ділянки у розмірі середньої земельної частки (паю) членам фермерського господарства «Колос-ВВ» на території Великовулизької сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також прийнято рішення видати державні акти на право власності на земельні ділянки у кількості 9 шт. згідно з додатком, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Так, на підставі зазначеного розпорядження [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 385116 від 14.03.2008 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,9574 га, кадастровий номер земельної ділянки: 0524581300:02:002:0196. Відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи від 07.09.2022 № СЕ-19/102-22/1768-ЗТ встановлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами: 0524581300:02:002:0197, 0524581300:02:002:0196, 0524581300:02:002:0195, 0524581300:02:002:0194, 0524581300:02:002:0193, 0524581300:02:002:0192, 0524581300:02:002:0191, 0524581300:02:002:0190, 0524581300:02:002:0189, загальною площею 24,7428 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Великовулизької сільської ради Тиврівського району (на теперішній час Тульчинського району) Вінницької області відповідно до координат поворотних точок меж згідно електронного документу-ХМL повністю знаходиться в межах земель площею 179,8 га наданих в користування Гайсинській квартирно-експлуатаційній частині (на теперішній час КЕВ м. Вінниця) на підставі Державного акту Б № 000751 виданого у 1983 році. Тобто, земельна ділянка [PERSON] з кадастровим номером: 0524581300:02:002:0196 знаходиться в межах земель площею 179,8 га наданих в користування Гайсинській квартирно-експлуатаційній частині (на теперішній час КЕВ м.Вінниця, військове містечко № [NUMBER] ). У подальшому вищезазначену земельну ділянку, [PERSON] відповідно до договору дарування земельної ділянки від 21.07.2022 подарував своїй тітці [PERSON] . Вказує на те, що районна державна адміністрація перевищила свої повноваження, оскільки розпорядження землями оборони відноситься до повноважень Вінницької обласної державної адміністрації. Тиврівська районна державна адміністрація всупереч вимогам закону, із перевищенням наданих законом повноважень, розпорядилась землями оборони, а тому її розпорядження № 475 від 20.10.2006 «Про надання в оренду земельних ділянок» в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] та надання її на умовах оренди та розпорядження Тиврівської районної державної адміністрації № 431 від 16.08.2007 «Про затвердження технічної документації та видачу державного акту на право власності на земельні ділянки» перевищила надані їй повноваження щодо передачі земель у користування фермерському господарству «Колос-ВВ» та у власність громадянам є протиправними та підлягають скасуванню. КЕВ м. Вінниця Міністерство оборони України, в користуванні якого знаходиться спірна земельна ділянка, а також Міністерство оборони України, як орган управління майном, згоди на припинення права постійного користування ними та надання у приватну власність частини земельної ділянки загальною площею 24,7428 га, яка розташована на території Великовулизької сільської ради Тиврівського району (на даний час Шпиківської селищної ради Тульчинського району) ніколи не приймали та не надавали, а відповідно і Кабінет Міністрів України відповідного рішення не приймав, тому Тиврівська районна державна адміністрація не є органом, уповноваженим розпоряджатися землями оборони. Таким чином, перебування земельної ділянки з кадастровим номером 0524581300:02:002:0196 у власності [PERSON] , а у подальшому [PERSON] є протиправним та передано у власність з порушенням вимог Земельного кодексу України і Закону України «Про використання земель оборони». Наявність вказаних порушень позбавляє КЕВ м. Вінниці Міністерства оборони України здійснювати свої повноваження як законного користувача цієї ділянки щодо забезпечення схоронності і використання її за цільовим призначенням. З огляду на зазначене, земельна ділянка 0524581300:02:002:0196 площею 2,9574 га, що розташована на території Великовулизької сільської ради Тиврівського району (на даний час Шпиківської селищної ради Тульчинського району) Вінницької області має бути повернута у власність держави в особі Вінницької обласної військової адміністрації та у користування КЕВ м. Вінниці Міністерства оборони України. Просить визнати незаконним та скасувати розпорядження Тиврівської районної державної адміністрації №475 від 20.10.2006 «Про надання в оренду земельних ділянок» в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] та надання її на умовах оренди. Визнати незаконним та скасувати розпорядження Тиврівської районної державної адміністрації №431 від 16.08.2007 про затвердження технічної документації в частині передачі земельної ділянки та видачі державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] . Усунути перешкоди у здійсненні Вінницькій обласній військовій адміністрації та Квартирно-експлуатаційному відділу м.Вінниця Міністерства оборони України права розпорядження та користування земельною ділянкою, шляхом зобов`язання [PERSON] повернути в державну власність в особі Вінницької обласної військової адміністрації з правом користування Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця Міністерства оборони України земельну ділянку з кадастровим номером: 0524581300:02:002:0196, загальною площею 2,9574 га, що розташована на території Шпиківської селищної ради Тульчинського району (раніше Великовулизької сільської ради Тиврівського району) Вінницької області. Стягнути з відповідачів на користь Вінницької обласної прокуратури судовий збір у сумі 8052 грн та перерахувати його на рахунок Вінницької обласної прокуратури UА568201720343110002000003988. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.04.2023 дану справу передано на розгляд судді Вальчуку В.В. Ухвалою суду від 03.07.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами позовного загального провадження у відкритому судовому засіданні. Ухвалою суду від 17.11.2023 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.12.2023 цивільну справу № 145/566/23 передано на розгляд судді Тиврівського районного суду Вінницької області Ратушняку І.О. 19.06.2025 після проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями на підставі мотивованого розпорядження керівника апарату суду від 19.06.2025 № 149/25 "Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи", на виконання рішення зборів суддів Тиврівського районного суду Вінницької області від 16.06.2025 №2, у зв`язку з тимчасовим відстороненням головуючого судді Ратушняка І.О. від здійснення правосуддя, дану судову справу передано на розгляд судді Патраманському І.І. Ухвалою суду від 25.06.2025 справу прийнято до свого провадження суддею Патраманським І.І. та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 21.10.2025 клопотання керівника окружної прокуратури Шерстюка А. задоволено, провадження у справі в частині позовної вимоги, щодо визнання незаконним та скасування розпорядження Тиврівської районної державної адміністрації № 475 від 20.10.2006 "Про надання в оренду земельних ділянок" в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] та надання її на умовах оренди " закрито відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України та повернуто Вінницькій обласній прокуратурі судовий збір за цю позовну вимогу в розмірі 2684 грн. Прокурор Діхтяр А.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить суд їх задоволити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник позивачів Вінницької ОВА Годованюк А.О., представник позивача КЕВ м. Вінниця МОУ Єзерська О.С. та представник позивача Міністерства оборони України Панасюк В.М. позовні вимоги підтримують та просять суд їх задоволити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового засідання повідомлені своєчасно, в установленому законом порядку. Представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] - адвокат Браславець Я.Ю. у судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи по суті подав заяву про визнання позовних вимог. Крім цього подав заяву про розгляд справи без його та [PERSON] участі, а також просив суд здійснити розподіл судових витрат згідно зі ст. 142 ЦПК України, враховуючи обставину визнання позову. Представник відповідача Вінницької РВА Колісник А.С. у судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи по суті подав заяву про визнання позовних вимог в частині, які стосуються Вінницької РВА, а також про розгляд справи без його участі та просив суд здійснити розподіл судових витрат згідно зі ст. 142 ЦПК України, враховуючи обставину визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, дійшов такого висновку. Відповідно до копії Державного акту на право користування землею серії Б №000751 від 1983 року, Гайсинській квартирно-експлуатаційній частині, виконавчим комітетом Тиврівської районної Ради депутатів трудящих надано у безстрокове та безоплатне користування 179,8 га землі в межах згідно з планом землекористування. Земельна ділянка надана для внутрішньогосподарських потреб (т.1 а.с. 204-207). На даний час, вищезазначена земельна ділянка перебуває на обліку в квартирно-експлуатаційному відділі м. Вінниця Міністерства оборони України, яка прийнята Вінницькою КЕЧ району від Васильківської КЕЧ району згідно акту приймання-передачі від 26.04.2002 (військове містечко № [NUMBER] ) (т.1 а.с. 23-24). Відповідно до Закону України «Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України» від 10.09.1991 №1540-ХІІ, Указу Президента України «Про Збройні Сили України» від 12.12.1991 №4/91, Указу Президії Верховної Ради України «Про передачу підприємств, установ, організацій союзного підпорядкування, розташованих на території України у власність держави» від 30.08.1991 №1452-ХІІ все майно, в тому числі і землі Міністерства оборони СРСР, перейшли відповідно до Міноборони в державну власність. Згідно зі ст. 77 Земельного кодексу України землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Землі оборони можуть перебувати лише в державній власності. Відповідно до п. б ч. 3 ст. 84 Земельного кодексу України встановлено, що до земель державної власності, які не можуть передаватись у комунальну власність, належать землі оборони, крім земельних ділянок під об`єктами соціально-культурного, виробничого та житлового призначення. У порушення вимог законодавства України, у 2006 році на частину вищезазначеної земельної ділянки, без погодження із постійним землекористувачем (Міністерством оборони України та КЕВ м. Вінниця), Тиврівською районною державною адміністрацією відповідно до розпорядження № 475 від 20.10.2006 «Про надання в оренду земельних ділянок» затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок на території Великовулизької сільської ради, у тому числі затверджено проект землеустрою, щодо відведення земельної ділянки площею 25,0342 га [PERSON] та надано їй вказану земельну ділянку на умовах оренди строком на 25 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (т.1 а.с.182). У подальшому, в порушення вимог законодавства України, у 2007 році, без погодження із постійним землекористувачем (Міністерством оборони України та КЕВ м.Вінниця), Тиврівською районною державною адміністрацією відповідно до розпорядження № 296 від 07.06.2007 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право на земельні ділянки у розмірі середньої земельної частки (паю) 2,74 в умовних кадастрових гектарах на земельну ділянку, яка була надана на умовах оренди для ведення товарного сільськогосподарського виробництва [PERSON] на підставі договору оренди земельної ділянки № 040681300088 від 19.12.2006 згідно з розпорядженням голови райдержадміністрації від 20.10.2006 № 475 «Про надання в оренду земельних ділянок» наступним членам ФГ «Колос-ВВ»: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (т. 1 а.с.40). Розпорядженням Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області № 431 від 16.08.2007 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право на земельні ділянки фермерського господарства «Колос-ВВ» на території Великовулизької сільської ради та передано безоплатно у приватну власність земельні ділянки у розмірі середньої земельної частки (паю) членам фермерського господарства «Колос-ВВ» на території Великовулизької сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також прийнято рішення видати державні акти на право власності на земельні ділянки у кількості 9 шт. згідно з додатком, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (т.1 а.с.69-76). Так, на підставі зазначеного розпорядження [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 385116 від 14 березня 2008 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,9574 га, кадастровий номер земельної ділянки 0524581300:02:002:0196 (т.1 а.с.139-141). 21.07.2022 [PERSON] ( [PERSON] ) вищезазначену земельну ділянку відповідно до договору дарування зареєстрованого в реєстрі за № 276, подарувала [PERSON] (т.1 а.с.141-144). Відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи від 07.09.2022 № СЕ-19/102-22/1768-ЗТ земельні ділянки з кадастровими номерами: 0524581300:02:002:0197, 0524581300:02:002:0196, 0524581300:02:002:0195, 0524581300:02:002:0194, 0524581300:02:002:0193, 0524581300:02:002:0192, 0524581300:02:002:0191, 0524581300:02:002:0190, 0524581300:02:002:0189 загальною площею 24,7428 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Великовулизької сільської ради Тиврівського району (на теперішній час Тульчинського району) Вінницької області відповідно до координат поворотних точок меж згідно з електронним документом-ХМL повністю знаходяться в межах земель площею 179,8 га наданих в користування Гайсинській квартирно-експлуатаційній частині (на теперішній час КЕВ м. Вінниця) на підставі Державного акту Б № 000751, виданого у 1983 році, (т.1 а.с.98-138). Тобто, встановлено, що земельна ділянка [PERSON] з кадастровим номером: 0524581300:02:002:0196 знаходиться в межах земель площею 179,8 га, наданих в користування Гайсинській квартирно-експлуатаційній частині (на теперішній час КЕВ м.Вінниця Міністерства оборони, військове містечко № [NUMBER] ). Отже, суд дійшов висновку про те, що Тиврівська районна державна адміністрація перевищила свої повноваження, оскільки розпорядження землями оборони відноситься до повноважень Вінницької обласної державної адміністрації. Відповідно до п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України чинного на час прийняття спірних розпоряджень Тиврівською районною державною адміністрацією, до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Згідно зі ст. 17 Земельного кодексу України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. Статтею 84 Земельного кодексу України передбачено, що право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій відповідно до закону. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом (ст. 116 ЗК України). Статтею 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Водночас повноваження органів державної влади по наданню земельних ділянок визначені ст. 122 Земельного кодексу України. Відповідно до ч. 3 ст. 122 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на момент прийняття спірних розпоряджень) районні державні адміністрації на їх території надають земельні ділянки із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства, крім випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті; в) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті. Частиною 4 зазначеної статті передбачено, що обласні державні адміністрації надають земельні ділянки на їх території із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами третьою, сьомою цієї статті. Враховуючи зазначене, саме стаття 122 Земельного кодексу України визначала повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування по наданню земельних ділянок юридичним особам у користування. Отже, Тиврівська районна державна адміністрація при прийнятті розпорядження від 16.08.2007 № 431 «Про затвердження технічної документації та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки» перевищила надані їй повноваження щодо передачі земель у користування фермерському господарству «Колос-ВВ» та у власність громадянам. Вказане узгоджується з висновком Верховного Суду у постанові від 18.04.2019 №908/72/18. Статтею 21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно зі ст. 393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених, зокрема у постановах від 30.05.2018 у справі №923/466/І7, від 19.06.2018 у справі №916/1979/13, від 19.03.2019 у справі №906/920/16, вимога про визнання рішення незаконним може розглядатись як спосіб захисту порушеного цивільного права, якщо фактично підставою пред`явлення позовної вимоги є оспорювання прав особи, що виникли в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень, а відтак рішення органу державної влади або місцевого самоврядування, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства. Враховуючи наведені вище обставини, суд вважає, що Тиврівська районна державна адміністрація, всупереч вимогам закону, із перевищенням наданих законом повноважень, розпорядилась землями оборони, а тому розпорядження № 431 від 16.08.2007 "Про затвердження технічної документації та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки" є протиправним та підлягає скасуванню. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 № 1635-р «Про реорганізацію та утворення районних державних адміністрацій» Тиврівська районна державна адміністрація реорганізувалась шляхом приєднання до Вінницької районної державної адміністрації, тому Вінницька районна державна адміністрація Вінницької області є правонаступником Тиврівської районної державної адміністрації. Згідно зі ст. 14 Закону України «Про Збройні Сили України» земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належать їм на праві оперативного управління. Рішення про відчуження військового майна, що є придатним для подальшого використання, але не знаходить застосування у повсякденній діяльності військ, надлишкового майна, а також цілісних майнових комплексів та іншого нерухомого майна приймає Кабінет Міністрів України за поданням Міністерства оборони України. Порядок відчуження військового майна визначається Кабінетом Міністрів України (ст. 6 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України). Тобто, виключно за поданням Міністерства оборони України, Кабінет Міністрів України має право припиняти користування земельною ділянкою, що входить до складу земель оборони. Зважаючи на викладене, а також беручи до уваги наведені норми права, істотною передумовою для припинення права постійного користування землями оборони, які закріпленні за структурними одиницями Збройних Сил України, та подальшої передачі таких ділянок у власність або у користування іншим особам є прийняття Кабінетом Міністрів України відповідного рішення за поданням Міністерства оборони України. Відповідно до Закону України «Про оборону України» та Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" Міністерство оборони України є уповноваженим державою органом управління військовим майном. Військове майно згідно зі ст.1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами, організаціями Збройних Сил України. Рішення про відчуження військового майна, цілісних майнових комплексів, за правилами ст. 6 даного Закону, приймає Кабінет Міністрів України за поданням Міністерства оборони України у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядком відчуження та реалізації військового майна Збройних Сил, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2000 за № 1919, визначено, що рішення про відчуження військового майна приймає Кабінет Міністрів України із затвердженням, за пропозицією Міністерства оборони України, погодженого з Міністерством економіки України, переліку такого майна за відповідною формою. До вказаних висновків також прийшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду за результатами розгляду справ № 924/1025/14, №902/538/14. КЕВ м. Вінниця Міністерства оборони України, в користуванні якого знаходиться спірна земельна ділянка, а також Міністерство оборони України, як орган управлінням майном, згоди на припинення права постійного користування ними та надання у приватну власність частини земельної ділянки загальною площею 24,7428 га, яка розташована на території Великовулизької сільської ради Тиврівського району (на даний час Шпиківської селищної ради Тульчинського району) ніколи не приймали та не надавали, а відповідно і Кабінет Міністрів України відповідного рішення не приймав, тому Тиврівська районна державна адміністрація не є органом, уповноваженим розпоряджатися землями оборони. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб визначений частиною другою цієї статті. Цією ж нормою також встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлено договором або законом. Варто зазначити, що зазначений захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17). Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство відокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном (стаття 391 ЦК України). Вказані способи захисту можуть бути реалізовані шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно. Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є наявність або відсутність в особи права володіння майном на момент звернення з позовом до суду. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Відповідно до частин 2, 3 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, серед іншого, шляхом визнання угоди недійсною, застосування інших, передбачених законом, способів. Також, відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Негаторний позов як спосіб захисту права власності подається у випадках, коли власник має своє майно у володінні, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно використовувати або розпоряджатися ним. Характерною ознакою негаторного позову є його спрямованість на захист прав від порушень, не пов`язаних з позбавленням володіння майном, а саме у разі протиправного вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпоряджень чи користування належним йому майном. На негаторний позов не поширюються вимоги щодо позовної давності, оскільки з таким позовом можна звернутися в будь-який час, поки існують правовідносини та правопорушення. Отже, предметом негаторного позову є вимога власника майна до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися або розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом (п.п. 37-39 постанови Верховного Суду від 27.08.2019 у справі № 925/366/18). У постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі №487/10128/14 та від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 вказані можливі способи усунення таких порушень, яких може вимагати законний власник, а саме шляхом оспорювання відповідних рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договорів або інших правочинів, а також вимагаючи повернути майно. Крім того, у постанові Верховного Суду від 20.10.2020 у справі № 910/13356/17 суд виклав висновок про те, що способом захисту у негаторних правовідносинах є вимога, яка забезпечить законному володільцю реальну можливість користуватися і розпоряджатися майном тим чи іншим способом (зобов`язання повернути або звільнити майно, виселення, знесення, накладення заборони на вчинення щодо майна неправомірних дій тощо). Враховуючи вказані положення ЗК України, заволодіння громадянами та юридичними особами землями оборони всупереч вимогам ЗК України є неможливим. Врахувавши наведені норми, суд дійшов висновку про те, що перебування земельної ділянки з кадастровим номером 0524581300:02:002:0196 у власності [PERSON] є протиправним та таким, що порушує вимоги Земельного кодексу України та Закону України «Про використання земель оборони». Наявність згаданих порушень позбавляє Квартирно-експлуатаційний відділ м.Вінниці Міністерства оборони України здійснювати свої повноваження як законного користувача цієї ділянки щодо забезпечення схоронності і використання її за цільовим призначенням. З огляду на зазначене, земельна ділянка 0524581300:02:002:0196 площею 2,9574 га, що розташована на території Великовулизької сільської ради Тиврівського району (на даний час Шпиківської селищної ради Тульчинського району) Вінницької області підлягає поверненню у власність держави в особі Вінницької обласної військової адміністрації та у користування КЕВ м. Вінниці Міністерства оборони України. Відповідно до наданої інформації Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення [INFO] та наданої інформації КЕВ м. Вінниця, встановлено, що вищезазначена земельна ділянка (її частина) не включались до Переліку земельних ділянок, які можуть бути відчужені разом з розташованими на них об`єктами нерухомого військового майна (т.1 а.с.165-166, 170). Стаття 17 Конституції України встановлює, що оборона України, захист її суверенітету територіальної цілісності і недоторканності, забезпечення економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, Збройних Сил України, справою всього народу. Прагнучи до мирного співіснування з усіма державами, Україна підтримує свою обороноздатність на рівні оборонної достатності для захисту від агресії. У спорах стосовно земель оборони держава, втручаючись у право мирного володіння відповідним майном з боку приватних осіб, беручи до уваги проведення заходів задля відсічі збройної агресії російської федерації проти України, може захищати загальні інтереси, зокрема, у підтриманні обороноздатності, суверенітету, незалежності, територіальної цілісності недоторканності кордону, захисту життя і здоров`я людей. Незаконне відчуження земель оборони та використання їх сторонніми особами негативно впливає на обороноздатність держави, що спричиняє неможливість використання землі за призначенням військовими частинами, установами, організаціями Збройних Сил України, особливо на даний час. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке покладається оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і неподільності. Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій. Приписами ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» та п. 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 671, безпосереднє керівництво Збройними Силами України здійснює Міністерство оборони України, яке є центральним органом виконавчої влади і військового управління. Підпунктами 104-107 пункту 4 Положення про Міністерство оборони України відповідно до покладених на нього завдань приймає рішення по утворенню, ліквідації, реорганізації підприємств, установ і організацій, які належать до сфери управління Міністерства оборони України, в установленому порядку здійснює затвердження положень про них (їх статутів), призначення на посаду та звільнення з посади їх керівників, укладення і розірвання з ними контрактів та контроль за дотриманням ними вимог контрактів, здійснює в межах повноважень, передбачених законом, інші функції з управління об`єктами державної власності, які належать до сфери управління Міністерства оборони України, реєструє військові частини як суб`єкти господарської діяльності, веде облік об`єктів державної власності, які належать до сфери управління Міністерства оборони України. Згідно з п. 5.13, 5.14 Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 03.07.2003 № 448, квартирно-експлуатаційні органи ЗСУ здійснюють облік земельних ділянок, фонди військових містечок та земельні ділянки обліковуються у КЕВ (КЕЧ). Відповідно до п. 25 Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 22.12.1997 № 483, облік усіх земель, наданих для потреб Міністерства оборони України, здійснюється згідно з керівництвом з обліку земель (земельних ділянок) в квартирно-експлуатаційній службі Збройних Сил України. Згідно з підпунктом 1.3 Інструкції з обліку земельних ділянок в органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 19.12.2017 № 680, облік земельних ділянок ведеться у квартирно-експлуатаційних відділах, квартирно-експлуатаційних частинах районів, територіальних квартирно-експлуатаційних управліннях, Київському квартирно-експлуатаційному управлінні, Головному квартирно-експлуатаційному управлінні Збройних Сил України. КЕВ м. Вінниця Міністерства оборони України - це державна установа, яка створена з метою організації виконання завдань з питань інженерно-інфраструктурного (квартирно-експлуатаційного) забезпечення військових частин, закладів, установ та організації Збройних Сил України у Вінницькій області, яка фінансується через Міністерство оборони України за рахунок коштів державного бюджету, на який покладено забезпечення життєдіяльності військових формувань Збройних Сил України в межах своєї компетенції. КЕВ м. Вінниця підпорядковується Командувачу Сил логістики Збройних Сил України. Його майно є державною власністю і закріплюється за ним на праві оперативного управління. Із врахуванням вищезазначеного КЕВ м. Вінниця Міністерства оборони України є органом державної влади на місцях в системі Збройних Сил України, на який покладено відомчий контроль за використанням та цільовим призначенням земель, наданих в користування Збройних Сил України, а також їх облік. Окружна прокуратура листом від 30.09.2022 за № 02.55-2359вих.22 (т.1 а.с.159-160)повідомляла Міністерство оборони України про порушення інтересів держави у земельній сфері. Водночас Міністерство оборони України, а саме, Центральне управління Інженерно-інфраструктурного забезпечення [INFO] повідомило, що КЕВ м. Вінниця Міністерства оборони України направлено до відповідних органів листи з проханням, щодо вжиття заходів щодо захисту інтересів Міністерства оборони України стосовно порушеного права розпорядження землями оборони військового містечка № [NUMBER] , про вжиття (чи про наміри) самостійно звернутися з позовом до суду в листі не заявлено (т.1 а.с.165-166). Також, окружна прокуратура листом від 30.09.2022 за № 02.55-2335вих-22 (т.1 а.с.167-169) повідомляла КЕВ м. Вінниця Міністерства оборони України про порушення інтересів держави у земельній сфері. КЕВ м. Вінниця своїм листом повідомив, що заходи позовного характеру із захисту інтересів держави не вживалися. Земельна ділянка 179,8 га, в тому числі 24,7429 га, які використовуються для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Великовулизької сільської ради Тиврівського району (на даний час Тульчинського району), до цього часу рахуються на обліку КЕВ м. Вінниця. Також КЕВ м. Вінниця Міністерства оборони України повідомляє, що вищезазначена земельна ділянка (її частина) не внесена Міністерством оборони України до переліку військового майна, що підлягає відчуженню для подальшого прийняття рішення Кабінету Міністрів України у відповідності до порядку відчуження та реалізації військового майна Збройних Сил України, а відповідне рішення не приймалося (т.1 а.с.170). Окрім того, враховуючи, що відповідно до ст. 80 Земельного кодексу України держава є суб`єктом права власності на землю та реалізує це право через відповідні органи державної влади та відповідно до положень ч. 2 ст. 84, ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України (в редакції від 19.11.2022) право власності на землі оборони реалізується державою через відповідні обласні державні адміністрації, окружна прокуратура листом від 11.01.2023 № 02.55-96вих-23 (т.1 а.с.174-176) повідомляла Вінницьку обласну військову адміністрацію про порушення інтересів держави у земельній сфері. Вінницька обласна військова адміністрація листом від 06.02.2023 № 12.01-11-81 (т.1 а.с.177-178) повідомила про те, що вони заходи із захисту інтересів держави при використанні земельних ділянок (зазначених у листі окружної прокуратури) не проводили. \~ \~ \~ \~ Незаконне відчуження земель оборони та використання їх сторонніми особами негативно впливає на обороноздатність держави, що спричиняє неможливість використання землі за призначенням військовими частинами, установами, організаціями Збройних Сил України. Рішення виконавчого комітету Тиврівської районної Ради депутатів трудящих, на підставі якого видано вищезазначений Державний акт та безпосередньо сам Державний акт на право користування землею Б № 000751 від 1983 року не оскаржувалися та є чинними по даний час, а відсутність відомостей про реєстрацію державного акту у книзі реєстрації державних актів не дає підстав визнавати його недійсним. Окрім того, як зазначалось вище, згідно з п.п. 5.13, 5.14 Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 03.07.2003 № 448, квартирно-експлуатаційні органи ЗСУ здійснюють облік земельних ділянок, фонди військових містечок та земельні ділянки обліковуються у КЕВ (КЕЧ). Відповідно до п. 25 Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 22.12.1997 № 483, облік усіх земель, наданих для потреб Міністерства оборони України, здійснюється згідно з КЕРІВНИЦТВОМ З ОБЛІКУ ЗЕМЕЛЬ (земельних ділянок) в квартирно-експлуатаційній службі Збройних Сил України. Згідно з підпунктом 1.3 Інструкції з обліку земельних ділянок в органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 19.12.2017 №680 облік земельних ділянок ведеться у квартирно-експлуатаційних відділах, квартирно-експлуатаційних частинах районів, територіальних квартирно-експлуатаційних управліннях, Київському квартирно-експлуатаційному управлінні, Головному квартирно-експлуатаційному управлінні Збройних Сил України. КЕВ м. Вінниця - це державна установа, яка створена з метою організації виконання завдань з питань інженерно-інфраструктурного (квартирно - експлуатаційного) забезпечення військових частин, закладів, установ та організації Збройних Сил України у Вінницькій області, яка фінансується через Міністерство оборони України за рахунок коштів державного бюджету, на який покладено забезпечення життєдіяльності військових формувань Збройних Сил України в межах своєї компетенції. КЕВ м. Вінниця підпорядковується Командувачу Сил логістики Збройних Сил України. Його майно є державною власністю і закріплюється за ним на праві оперативного управління. Відтак, як уже було встановлено раніше КЕВ м. Вінниця є органом державної влади на місцях в системі Збройних Сил України, на який покладено відомчий контроль за використанням та цільовим призначенням як земель наданих в користування Збройних Сил України, а також їх облік та підтвердження зазначеного до позовної заяви додано копію книги № 1 обліку земельних ділянок Квартино-експлуатаційного відділу м. Вінниця (т.1 а.с.25-27). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а тому є всі підстави для задоволення позову. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. 29.09.2025 представником відповідача [PERSON] - адвокатом Браславцем Я.Ю. подано до суду заяву про визнання позову. 21.07.2025 представником відповідача Вінницької районної військової адміністрації - Колісником А.С. подано до суду заяву про визнання позову. Оскільки визнання відповідачами позову у даному випадку не суперечить закону та не порушує права свободи та інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Так, відповідно до ухвали Тиврівського районного суду від 21.10.2025 клопотання прокурора Діхтяр А.В. задоволено, провадження у цій справі в частині позовної вимоги, щодо визнання незаконним та скасування розпорядження Тиврівської районної державної адміністрації № 475 від 20.10.2006 "Про надання в оренду земельних ділянок" в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] та надання її на умовах оренди " закрито, оскільки це розпорядження визнано незаконним та скасовано рішенням суду від 04.12.2023 в цивільній справі № 145/564/26 між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, яке набрало законної сили.Повернуто Вінницькій обласній прокуратурі (р/р [NUMBER] ) з державного бюджету судовий збір у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні, який було сплачено згідно платіжної інструкції №332 від 14.03.2023. Щодо клопотання відповідачів про врахування при розподілі судових витрат між сторонами позиції про визнання ними позову суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до платіжної інструкції № 332 від 14.03.2023 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 8052,00 грн (т. 1 а.с.1). За виключенням судового збору за позовну вимогу, в частині якої провадження закрито, розподілу між сторонами в зв`язку із задоволенням позову, підлягає 5368 грн. Враховуючи зазначені вище норми цивільного процесуального законодавства та визнання відповідачами позову до початку розгляду справи по суті, з відповідача Вінницької РВА на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1342 грн за позовну вимогу, що її стосується (50% сплаченого позивачем розміру судового за цю позовну вимогу) та з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1342 грн за позовну вимогу, що її стосується (50% сплаченого позивачем розміру судового за цю позовну вимогу), решта сплаченого позивачем судового збору у цій справі в розмірі 2684 грн підлягає поверненню з Державного бюджету України. На підставі викладеного та

Outcome: approved