Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до Слобідського районного суду міста Харкова з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №7659131 від 27.06.2024 в розмірі 22760,92 грн., судовий збір - 2422,40 грн. та витрати професійну правничу допомогу - 7100 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 27.06.2024 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] укладено договір ро споживчий кредит № 7659131, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в строки та на умовах, передбачених кредитним договором. Окрім того, між ТОВ «Міолан» та відповідачем було погоджено Графік платежів за договором про споживчий кредит № 7659131 від 27.06.2024 року, паспорт вказаного споживчого кредиту, а також відповідачем заповнено анкету-заяву на кредит № 7659131 від 27.06.2024 року. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначених умовами кредитного договору. Відповідач у свою чергу не виконав умов кредитного договору, в результаті чого утворилась за відповідачем заборгованість у розмірі 22760,92 грн, а саме: заборгованість по кредиту - 6440 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом 16320,92 грн. За наведених обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 22760,92 грн., а також судові витрати у розмірі 9522,40 грн. Ухвалою судді від 10.07.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. 22.10.2025 постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив провести розгляд справи без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судові засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей з Реєстру територіальної громади міста Харкова та шляхом направлення смс-повідомлення на вказаний в позовній заяві номер телефону, про причини неявки суду не повідомив. За правилами п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Судові повістки, які направлялися судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулися до суду, як неотримані відповідачем із зазначенням у довідках про причини повернення «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 27.06.2024 року [PERSON] заповнив Анкету-заяву на кредит № 7659131 на сайті: miloan.ua, яка була погоджена 27.06.2024 року за наступними умовами кредитування: замовлена сума - 7000,00 грн.; замовлений строк - 15 днів; погоджена сума - 7 000,00 грн.; погоджений строк - 15 днів; комісія за надання - 0,00 % одноразово. 27.06.2024 року [PERSON] ознайомився із умовами кредитування кредитодавця Товариства з обмеженою відповідальністю ««МІЛОАН» та за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «346752» підписав Паспорт споживчого кредиту. У відповідності до Розділу 7 Паспорту споживчого кредиту, інформація викладена в ньому зберігає чинність та є актуальною протягом 2-х днів з дати надання інформації. 27.06.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №7659131 (індивідуальна частина) за умовами якого Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2. Договору у кредит (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) відповідно до Графіку платежів та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит (п.п. 1.1 Договору). П.п. 1.2-1.4 сторони узгодили, що сума кредиту (загальний розмір) становить 7000,00 грн. Кредит надається строком на 345 днів за умови виконання Позичальником Графіку платежів, з 27.06.2024 року (дата надання кредиту). Строк на який надається окрема частина кредиту встановлюється Графіком платежів. Остаточний термін (дата) повернення кредиту, сплати комісій та процентів за користування кредитом (за умови дотримання Графіку платежів): 07.06.2025 року (дата остаточного погашення заборгованості). Комісія за надання кредиту: 0,00 грн., яка нараховується за ставкою 0,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п. 1.5.1 Договору). П.п. 1.5.2 та 1.5.3 передбачено, що проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів, нараховуються за ставкою 3,65 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом. Проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 511,00 відсотків річних від фактичного залишку кредиту починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів. Крім того, сторонами у п. 2.1 Договору узгоджено, що кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Договір про споживчий кредит №765931 (індивідуальна частина) від 27.06.2024 року та Додаток №1, Додаток №2 та Додаток №3 до нього - підписані [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором «355861» 27.06.2024 року. Із довідки про укладення договору встановлено, що клієнт [PERSON] був ідентифікований в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» за договором №7659131 від 27.06.2024 року. Акцепт оферти позичальником відбувся за допомогою підписання договору одноразовим ідентифікатором «355861», який було відправлено на номер телефону [NUMBER] 27.06.2024 року о 11:47:00, ідентифікатор введено 27.06.2024 року о 11:47:49. Етапи укладення кредитного договору між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] відображені у Довідці по заяві на кредит № 7659131 від 27.06.2024 року. У відповідності до листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» від 16.04.2025 за вих. № 9645, ТОВ «ФК «Контрактовий дім» повідомило про успішність операції, відповідно до договору з ТОВ «Мілоан» № 7659131 від 27.06.2024 року: 27.06.2024 року о 11 год. 47 хв. в сумі 7000,00 грн., які були перераховані на картку: [NUMBER] . Зважаючи на викладене, судом встановлено, що вимоги кредитного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» виконало, зарахувавши на належний [PERSON] картковий рахунок № [NUMBER] грошові кошти у розмірі 7000,00 грн., що відповідає умовам Договору про споживчий кредит № 7659131 від 27.06.2024 року. За правилом, встановленим ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Так, ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з пунктом 12 цієї статті електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з пунктом 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Як встановлено судом, відповідачем підписано Договір про споживчий кредит № 7659131 від 27.06.2024 року за допомогою одноразового ідентифікатора «355861», який було направлено на номер телефону [NUMBER] . [PERSON] погодився, що у відповідності до п. 6.5 Договору про споживчий кредит № 7659131 від 27.06.2024 року, цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Згідно з статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Згідно із п.п. 1.3, 1.4 Договору про споживчий кредит № 7659131 від 27.06.2024 року встановлено, що кредит надається строком на 345 днів з 27.06.2024 року, тобто до 07.06.2025. П.п. 1.5.2 та 1.5.3 передбачено, що проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів, нараховуються за ставкою 3,65 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом. Проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 511,00 відсотків річних від фактичного залишку кредиту починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів. У відповідності до розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит, станом на 09.04.2025 року, вбачається, що заборгованість [PERSON] становить 22760,92 грн. з яких: 6440,00 грн. - заборгованість за кредитом, 16320,92 грн. - заборгованість по відсоткам. Як вбачається із вказаного розрахунку, нарахування відсотків здійснювало відповідно до умов кредитного договору у межах строку кредитування. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно повернув кредитні кошти. Суд звертає увагу, що протягом розгляду справи відповідачем не подано пояснень чи письмових доказів на підтвердження неможливості виконання умов договору. Судом встановлено, що на підставі укладеного кредитного договору відповідач зобов`язався повернути кредит, комісію та відсотки за користування ним, однак свого зобов`язання вчасно не виконав, кредитні кошти не повернув, нараховані відсотки не сплатив. Оскільки умови кредитного договору відповідач не виконала своєчасно і належним чином, то суд доходить висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно задовольнити та стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 22760,92 грн. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зважаючи на положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідача у розмірі 2422,40 грн. Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу. У поданому позові позивачем заявлена вимога про стягнення із відповідача 7 100,00 грн. витрат на правову допомогу. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 751/3840/15-ц від 20.09.2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Так, на підтвердження витрат на правову допомогу позивач долучив до матеріалів справи: копію договору № 16012025 про надання правничої допомоги від 16 січня 2025 року про надання Адвокатським об`єднанням «ПРАВОВИЙ КУРС» правової допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН»; Додаткову угоду №1 від 23 січня 2025 року до Договору №16012025 про надання правничої допомоги від 16 січня 2025 року з якої вбачається, що ТОВ «Мілоан» та АО «ПРАВОВИЙ КУРС» дійшли згоди внести зміни в пункт 4.1 Договору та викласти його в новій редакції, зокрема, що за надання правничої допомоги Клієнт оплачує Об`єднанню винагороду: за боржників (позичальники - фізичні особи за Договорами про споживчий кредит) 7 100,00 грн.; Реєстр боржників №1 до Договору №16012025 про надання правничої допомоги від 16 січня 2025 року; Акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 18 червня 2025 року за Договором про надання правничої допомоги №16012025 від 16 січня 2025 року щодо боржника [PERSON] за складення проекту позовної заяви та направлення / подачу позовних заяв до Слобідського районного суду міста Харкова вартістю 7 100,00 грн. Отже, представником позивача зазначені витрати документально підтверджені та доведені. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача документи, суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7100,00 грн. підлягає задоволенню.

Outcome: approved