Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

Позивач звернулась у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 12\~грудня 2011 року по цивільній справі №2-2123/11 в твердій грошовій сумі, а саме: змінивши їх спосіб стягнення з твердої грошової суми, на 1/3 частини від всіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з часу набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 12 грудня 2011 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] (на даний час досягла повноліття) в твердій грошовій сумі в розмірі 521 грн. та [PERSON] , [INFO] в твердій грошові сумі в розмірі 435 грн. щомісячно, починаючи з 14 жовтня 2011 року і досягнення дітьми повноліття. Враховуючи, що матеріальний стан відповідача змінився в зв`язку з офіційним працевлаштуванням, на даний\~час він\~проходить військову\~службу у\~військовій частині\~ [NUMBER] , а також те, що розмір аліментів визначений рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 12 грудня 2011 року є недостатнім та є значно меншим ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, позивач вважає, що буде доцільним стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] №366 від 26 грудня 2023 року молодший сержант [PERSON] , вважається таким, що зник безвісти 26 грудня 2023 року. Оскільки така обставина не позбавляє відповідача обов`язку утримувати доньку, позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються на дитину, з твердої грошової суми в розмірі 453 грн. щомісячно на 1/3 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач та її представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, представник позивача - адвокат Лук`янчук В.С., подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за відсутності позивача та її представника, позов підтримує та просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Представник третьої особи - військової частини [NUMBER] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у відсутності представника військової частини. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Ознайомившись із позовною заявою, дослідивши в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено судом, відповідач є батьком неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є позивач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 22 травня 2009 року. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 12 лютого 2011 року по цивільній справі № 2-2123/11 з [PERSON] стягнуто аліменти\~на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 521 грн. та [PERSON] , [INFO] в твердій грошові сумі в розмірі 435 грн. щомісячно, починаючи з 14 жовтня 2011 року і досягнення дітьми повноліття. [INFO] дочка - [PERSON] , [INFO] досягла повноліття. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №12204 від 08 липня 2024 року, заборгованість відповідача станом на 01 лютого 2024 року становила 182850,19 грн. Як вбачається із довідки №115 від 26 січня 2024 року молодший сержант [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] . Відповідач - [PERSON] , вважається таким, що зник безвісти 26 грудня 2023 року під час ведення бойових дій, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини [NUMBER] №366 від 26 грудня 2023 року та витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин №20240410-618 від 10 квітня 2024 року. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як передбачено ч. 1 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина 4 статті 25 ЦК України). За положеннями ч. 1 ст. 8 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" № 2505-VIII (далі - Закон № 2505-VIII ) набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону № 2505-VIII особам, які зникли безвісти за особливих обставин під час проходження військової служби, надаються гарантії, передбачені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та іншими актами законодавства України. Згідно з ч. 6 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. У даному випадку, виплати грошового забезпечення регулюються Порядком про виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 р. N 884 (надалі - Порядок). Згідно з п. 3 вказаного Порядку, за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Пунктом 4 Порядку встановлено, що виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації). Відповідно до п. 7 Порядку, виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Згідно з п. 6 Порядку, виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей: військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими. За приписами ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За положеннями ст. 181 названого Кодексу способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Отже, з наведених норм слідує, що мінімальний розмір аліментів на утримання однієї дитини становить частку від заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Власне саме такі вимоги і просить задовольнити позивачка в своїй позовній заяві. Частина 8 ст. 7 СК України\~встановлює, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Враховуючи викладене, а також позицію позивача, яка бажає змінити спосіб стягнення присуджених для неї аліментів на дитину із твердої грошової суми на частку від заробітку платника аліментів, зміна способу стягнення аліментів у частці від доходу боржника є в цьому випадку доцільною, а отже вимога стосовно зміни способу стягнення аліментів підлягає до задоволення. Зміна способу стягнення аліментів безпосередньо веде до зміни їхнього розміру. Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивача про зміну способу стягнення аліментів та стягнути з відповідача аліменти на їхню дочку в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved