Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

12.05.2025року до суду\~ звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» з цивільним позовом до [PERSON] \~ в якому просить стягнути з боржника заборгованість за кредитними договором у розмірі 16030,00 гривень та судові витрати. В обгрунтування поданого позову посилається на те, 06.04.2024 року між Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО ФІН» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 77227582 за умовами якого відповідачу надано грошові кошти (кредит) у розмірі 3500,00 гривень строком на 730 днів, а останній зобов`язався повернути дані кредитні кошти,\~ та проценти за користування кредитом у термін, встановлений договором. 07.04.2025 року між ТОВ «ЕКО ФІН» та ТОВ «Факторинг партнерс», було укладено Договір №07-04/25, відповідно до умов якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі до [PERSON] \~ за договором № 77227582. Станом на час звернення із позовом, заборгованість за Договором № 77227582 від 06.04.2024 року відповідачем не погашена, у відповідача обліковується прострочена заборгованість, загальний розмір якої становить 16030 грн., з яких: 3500,00 гривень - заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту); 12320,00 гривень - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 210,00 гривень - заборгованість за нарахованими процентами з дати відступлення права вимоги до дати виготовлення розрахунку. Просить суд стягнути із [PERSON] на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс»\~ заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі, а саме понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422, 40 гривень та 9000, 00 гривень понесених витрат на правову допомогу. Провадження у справі відкрито ухвалою судді від 04.07.2025 року, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи до суду не прибув, причини неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань від відповідача у зазначеній цивільній справі, пов`язаних із розглядом справи, до суду не надходило. У визначений ухвалою суду строк відзиву на позов, заперечень щодо факту укладення кредитного договору та розрахунку заборгованості також не надав. Судом задоволено клопотання представника позивача, про розгляд заяви без участі представника позивача. При цьому, в силу положень ст. 280 ЦПК України суд вважає неявку відповідача в судове засідання неповажною та за згодою представника позивача, вирішив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом, 06.04.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО ФІН» та [PERSON] \~ укладено Договір про споживчий кредит № 77227582 Відповідно до умов Договору,\~ сума (загальний розмір) кредиту становить 3500,00 гривень, строк\~ користування 730 днів, денна процентна ставка 1%. 20.04.2025 [PERSON] підписав заяву про пролонгацію Договору. За умовами укладення ТОВ «ЕКО ФІН» кредитного договору з відповідачем у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «ЕКО ФІН » ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом відповідача, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Укладений ТОВ «ЕКО ФІН» з відповідачем договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Відповідно до п.5,6 ч.1ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з ч. 2ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч.ч. 8, 12ст. 11 цього Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, Договір про споживчий кредит № 77227582\~ від 06.04.2024 року між Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО ФІН» та [PERSON] було укладено в електронній формі. ТОВ «ЕКО ФІН» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на суму 3500,00 грн., що підтверджується довідкою від 06.04.2025 року щодо успішного проведення операції. Разом з тим, відповідач взяті на себе зобов`язання за Договором про споживчий кредит № 77227582 належним чином не виконав, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість, яка відповідно до здійсненого розрахунку складає 16030 гривень. Встановлено судом і те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО ФІН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» укладено Договір факторингу № 07-04/25 від 07 квітня 2025 року, у відповідності до умов якого ТОВ «ЕКО ФІН» відступає права вимоги за плату та на умовах, визначених цим Договором ТОВ «Факторинг Партнерс», а ТОВ «Факторинг Партнерс» приймає належні ТОВ «ЕКО ФІН» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 07-04/2025\~ ТОВ «ФК «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Договором про споживчий кредит № 77227582\~ від 06.04.2024року на загальну суму 16030 гривень, з яких: 3500,00 гривень - заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту); 12320,00 гривень - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 210,00 гривень - заборгованість за нарахованими процентами з дати відступлення права вимоги до дати виготовлення розрахунку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Надані позивачем розрахунки заборгованості за Кредитним договором, в ході розгляду справи відповідач не оспорив. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором. Відповідно до ч. 2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Суд бере до уваги, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання та згідно матеріалів справи має заборгованість перед ТОВ «Факторинг Партнерс», яке є правонаступником кредитодавця. Враховуючи викладене, оскільки відповідач не надав доказів повернення кредиту, так само як і альтернативного розрахунку заборгованості, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором про споживчий кредит № 77227582 від 06.04.2024 року в загальному розмірі 16030 гривень, з яких: яких: 3500,00 гривень - заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту); 12320,00 гривень - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 210,00 гривень - заборгованість за нарахованими процентами з дати відступлення права вимоги до дати виготовлення розрахунку. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до вимог ч. 1, 2статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ «Факторинг Партнерс» при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 2422, 40 гривень., що підтверджено наданим позивачем платіжною інструкцією, а відтак, з огляду те, що позовні вимоги задоволено повністю, вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити наступне. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року по справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Так, згідно договору № 02-07/2024 від 02 липня 2024 року, заявки на надання юридичної допомоги № 27 від 08.04.2025 року,\~ витяг з акту № 8 про надання юридичної допомоги від 20.04.2025 року, вбачається, що розмір понесених позивачем витрат у з`язку з розглядом цивільної справи становить 9000, 00 гривень та складається з послуг, а саме складання позовної заяви кількістю 2 год., вартістю 6000, 00 гривень; надання усної консультації з вивчення документів кількістю 2 год., вартістю 3 000, 00 гривень. Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 у справі № 927/237/20). Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19). Верховний Суд у своїй постанові від 28 червня 2023 року по справі № 369/576/22 зазначив, що суд може з власної ініціативи зменшити розмір витрат на правничу допомогу, застосувавши критерії, визначені у ч.ч. 3, 4, 5, 9 ст. 141 ЦПК України. При цьому це не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони про зменшення розміру таких витрат. Дослідивши надані представником позивача докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що деякі види робіт мають необґрунтовано завищену вартість. Як вбачається із згаданих вище документів, предметом наданої професійної правничої допомоги є становить складання позовної заяви кількістю 2 год., вартістю 6000, 00 гривень; усна консультація в\~ кількості 2 год., вартістю 3 000, 00 гривень. Суд констатує, що даний спір для адвоката є спором незначної складності, відноситься до категорії малозначних справ, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, а відтак заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000, 00 гривень є завищеними порівняно з вартістю послуг з правничої допомоги в таких категоріях спору, оскільки матеріали справи не потребували і не містять великої кількості документів для підготовки позовної заяви, а враховуючи певну кількість кредитних договорів, за якими ТОВ «Факторинг Партнерс» доручає АО «ЛігалАссістанс» надавати юридичну допомогу по захисту його прав, а також усталену судову практику, дана справа є не складною. При цьому, представником жодним чином не мотивована необхідність витрачання значного часу на аналіз документів, які знаходяться в матеріалах справи, ступінь складності та новизни правових питань, досліджених ним. Отже,

Outcome: approved