Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

у червні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати його батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути аліменти на утримання сина. Обґрунтовано позов тим, що з 2009 року позивач та відповідач перебували у близьких стосунках. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] . Під час вагітності відповідач піклувався про позивача, надавав матеріальну допомогу. Але після народження сина відмовився подавати до відділу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про походження дитини, у зв`язку з чим дитину зареєстрували зі слів матері у відповідності до ст. 135 Сімейного кодексу України, не зазначаючи [PERSON] батьком дитини. В подальшому відповідач регулярно надавав матеріальну допомогу позивачу, цікавився розвитком сина та періодично приймав участь у його вихованні. У 2022 році відповідач припинив фінансову підтримку сина [PERSON] , мотивуючи це тим, що у зв`язку з бойовими діями на території Чернігівської області його доходи різко впали і він не може більше забезпечувати сина фінансово, у зв`язку з чим вона звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 24\~червня 2025\~року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Відповідач відповідь на відзив не подав. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 липня 2025 року задоволено клопотання представника позивача, призначено у справі судову молекулярно-генетичну експертизу та зупинено провадження по справі на час проведення експертизи. 04 вересня 2025 року на адресу суду надійшов лист Державної спеціалізованої установи «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 02.3-25/1558 від 02.09.2025 про повернення ухвали суду про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи без виконання, оскільки у призначений час 27 серпня 2025 року для відбору зразків біологічного матеріалу не з`явився відповідач [PERSON] (а.с. 50). Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 вересня 2025 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила суд його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи по суті сповіщався завчасно та належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалась за адресою його місця проживання. Згідно з частиною 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України. Представник Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини. Представник третьої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції у судове засідання не з`явилась, надіслала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, при вирішенні справи поклалась на розсуд суду. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27 липня 2011 року [PERSON] народився [INFO] в м. Чернігові, батьками дитини зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 00018685603 відомості про батька дитини вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України (а.с. 9-10). Згідно довідки Виконкому Михайло Коцюбинської селищної ради від 06.02.2024 за №122, позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживає в [ADDRESS] . Склажд сім`ї за адресою фактичного місця проживання: син [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] (а.с.15) Позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] від 22 січня 2016 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с. 14). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.05.2018 задоволено позов [PERSON] до відповідача [PERSON] , шлюб між подружжям розіровано, стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 3 ст.12 та ч.ч. 1,3 ст. 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ст. 94 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до частини 1 статті 32\~Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною 3 статті 51\~Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини. Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною. Згідно частини 1 статті 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до частини 2 статті 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Згідно частини 3 статті 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно частини\~4 статті 128 СК України, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже,\~сімейне законодавство\~України не\~визначає будь-яких\~особливостей щодо\~предмета доказування\~у даній\~категорії справ.\~Доказами у\~такій справі\~можуть бути\~будь-які\~фактичні дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин,\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення сторін,\~а також\~інших обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи.\~Ці дані\~встановлюються на\~підставі пояснень\~сторін,\~третіх осіб,\~показань свідків,\~письмових або\~речових доказів,\~висновків експертів.\~Тобто при\~вирішенні спору\~про визнання\~батьківства мають\~враховуватись усі\~передбачені законом\~докази в\~їх сукупності.\~

Outcome: approved