Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача батьком [PERSON] , [INFO] ; внести зміни до актового запису про народження [PERSON] ; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. \~ \~В обґрунтування\~позовних вимог\~покликається на\~те,\~що перебувала\~у романтичних\~стосунках з [PERSON] , проводили багато часу разом, піклувалися один про одного, а з 2002 року проживали разом, мали спільний побут та вели спільне господарство, проте не перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання в них народився син [PERSON] , [INFO] . Оскільки вони не перебували у шлюбі, при реєстрації народження сина [PERSON] запис про батька був зроблений з її слів, тобто відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Відповідач з моменту народження дитини визнавав його своїм сином, виховував його, утримував та виконував усі обов`язки батька дитини, передбачені сімейним законодавством. З серпня 2024 року вони спільно не проживають. Визнання відповідача батьком спільного сина відповідатиме інтересам дитини та в подальшому забезпечить його право на належне утримання та забезпечення життєдіяльності. Відповідач має змогу матеріально утримувати дитину, однак в добровільному порядку після припинення спільного проживання матеріально не забезпечує сина, всі витрати по утриманню дитини лежать на ній. У відзиві на позовну заяву, поданому представником відповідача [PERSON] , відповідач просить позов задовольнити частково. Не заперечує щодо визнання його батьком [PERSON] та щодо внесення змін до актового запису про народження дитини. Аліменти на утримання дитини має можливість сплачувати у розмірі 3000 грн на місяць, так як останній час має пенсію у розмірі 11000 грн. Окрім того, щомісячно несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг за місцем проживання, придбання продуктів харчування, сезонного одягу, засобів гігієни. Будь-якого нерухомого майна, цінностей не має. Ухвалою від 17 червня 2025 року позовну заяву суд прийняв до розгляду та відкрив загальне позовне провадження у справі. Ухвалою від 12 вересня 2025 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач позов визнав повністю та не заперечує щодо його задоволення. Представник третьої особи [PERSON] у листі від 15 вересня 2025 року просить справу розглянути без представника відділу, щодо заявлених вимог заперечень не має. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд встановив, що [INFO] народився [PERSON] , у свідоцтві про народження якого серії [NUMBER] , виданому 27 квітня 2009\~року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, матір`ю вказана [PERSON] , батьком - [PERSON] . В актовому записі № 1057 про народження [PERSON] , складеному 27 квітня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері), про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00051120638 від 09 травня 2025 року. [PERSON] зареєстрований та проживає з матір`ю (позивачем), що підтверджується витягами з реєстру Рівненської територіальної громади № 2025/006399778 та № 2025/006399818 від 15 травня 2025 року. Частиною десятою статті 7 Сімейного кодексу України передбачено право кожного учасника сімейних відносин на судовий захист. Відповідно до ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно з ч.1 ст.126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-яків відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього кодексу (ст.128 СК України). Відповідно до ст.134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Враховуючи визнання відповідачем свого батьківства відносно [PERSON] , докази спільного проживання сторін до і після народження дитини, зазначення у свідоцтві про народження [PERSON] імені та по батькові відповідача, наявні підстави для встановлення батьківства [PERSON] щодо [PERSON] та внесення змін до актового запису про народження. За положеннями ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За правилами ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У справі відсутні докази неспроможності відповідача сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі. Розмір аліментів на утримання однієї дитини в 1/4 частці від заробітку (доходу) відповідача не суперечить положенням сімейного законодавства, зокрема ч.5 ст.183 СК України. \~ \~Оскільки \~визнання \~відповідачем \~позову \~не \~суперечить \~закону \~та \~не \~порушує права,\~ свободи\~ чи\~ інтереси\~ інших\~ осіб,\~ позов\~належить задовольнити\~повністю.\~ \~ За правилами ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів в сумі 1211,20 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved