Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

16.10.2023 року адвокат Баладига С.П., діючи від імені та в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом, яким позивався до Київської міської ради, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шепелюк О.Г. В обґрунтування заявленого позову представником позивачки [PERSON] - адвокатом Баладигою С.П. зазначено, що [INFO] помер батько [PERSON] - [PERSON] , який на день смерті проживав за адресою - [ADDRESS] . 31.08.2005 року позивачка одружилась із громадянином Італійської Республіки, після чого її прізвище « [PERSON] » було змінено на - « [PERSON] ». Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] , яка складається з двох кімнат житловою площею 29,5 кв.м., загальною площею 45,3 кв.м., яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації житла Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації 27.11.2008 року, згідно з розпорядженням №33501. За життя, а саме 24.07.2015 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корнелюк К.М. за №308, відповідно до якого спадкоємцями є: дочка померлого - [PERSON] та [PERSON] .. Спадкоємців першої черги, крім [PERSON] , та спадкоємців, які мають право на обов`язкову долю не встановлено, інший спадкоємець за заповітом - [PERSON] не звертався у встановлений строк на отримання спадщини. Позивачка здійснила свій намір прийняти спадщину після смерті батька шляхом звернення з заявою про відкриття спадщини до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шепелюк О.Г., однак свідоцтво про право на спадщину за заповітом не видано з підстав відсутності правовстановлюючого документу на спадкове майно , оскільки документи про право власності на квартиру були втрачені. На даний час отримати дублікат втраченого оригіналу документу про право власності на квартиру не хє можливим у зв`язку зі смертю власника - батька позивачки [PERSON] . Наразі єдиним способом захисту прав позивачки, а саме оформлення права власності на спадкове майно, єдиним способом з визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. Просив визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації житла Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації 27.11.2008 року, згідно з розпорядженням №33501, право власності зареєстровано в бюро технічної інвентаризації м. Кимєва 11,02.2008 року , записаного в реєстрову книгу за р.№2659. Провадження у справі було відкрито 18 жовтня 2023 року з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] 20.11.2023 року представником відповідача Київської міської ради до суду подано відзив на позов, відповідно до змісту якого, зважаючи на докази в матеріалах справи, просила суд ухвалити рішення, згідно норм чинного законодавства та розглядати справу за відсутності представника Київської міської ради. Підготовче провадження у справі закрито 21 лютого 2024 року. У судовому засіданні 27.10.2025 року учасники справи відсутні. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Андрющенко А.В. звернулася до суду з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги просила задовольнити. Третя особа [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, заявлений позов просив задовольнити, підтвердив, що він у встановлений законом строк не звертався з заявою про прийняття спадщини за заповітом [PERSON] .. Про розгляд справи за її відсутності також просила суд третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шепелюк О.Г. Відповідач Київська міська рада явку представника у судове засідання не забезпечила, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, збудь-якими клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не зверталася. З огляду на викладене вище, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе завершувати розгляд справи за відсутності учасників справи та задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (а.с.9). За життя, а саме 24.07.2015 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , яким на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: належну йому на праві приватної власності квартиру за [ADDRESS] заповідав [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в рівних частках кожному. Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корнелюк К.М., записаний в реєстрі нотаріальних дій за №308, зареєстрований у Спадковому реєстрі за №57732843 ( а.с.24,25). Третя особа у справі [PERSON] 02.12.2024 року повідомив суду, про відсутність заперечень на позов [PERSON] , просив задовольнити його у повному обсязі, оскільки він не претендує на спадщину за заповітом складеним 24.07.2015 року [PERSON] .. Заповіт є дійсним, судові спори щодо нього відсутні. 23.02.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу відкрито спадкову справу щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , зареєстровано у спадковому реєстрі за №69195034, номер у нотаріуса 2/2022 (а.с.28). 08 серпня 2022 року [PERSON] , діючи від імені та в інтересах [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шепелюк О.Г. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корнелюк К.М. 24 липня 2015 року за реєстровим №308 на квартиру [ADDRESS] , після померлого [INFO] [PERSON] .. Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шепелюк О.Г від 08 серпня 2022 року №49/02-31 було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом щодо майна її батька, [PERSON] , [INFO] РНОКПП [NUMBER] , на квартиру [ADDRESS] з підстав відсутності необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, що посвідчували б право власності спадкодавця [PERSON] на квартиру [ADDRESS] (а.с.30-31). Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (ч. 1 ст. 1 ЦК України). Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до правил ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Звертаючись до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, позивачка стверджує, що її батьку [PERSON] , котрий помер [INFO] , на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS] , однак на час звернення до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шепелюк О.Г. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом правовстановлюючі документи на квартиру втрачені. За правилами ст. ст. 316, 317, 328 ЦК України, право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону та своєю волею, незалежно від волі інших осіб; власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місце проживання власника та місцезнаходження його майна; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217, 1218, ч. 5 ст. 1268, ч. ч. 1, 3 ст. 1296, ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини; спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину; спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Згідно п. п. 4.15 п. 4, глави 10 розділу ІІ, п. 3, глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації (за винятком земельної ділянки), проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно; документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. Як вбачається з матеріалів справи постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шепелюк О.Г. відмовлено спадкоємиці [PERSON] у видачі свідоцтва про право спадкування на квартиру [ADDRESS] з підстав відсутності необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, що посвідчували б право власності спадкодавця [PERSON] на квартиру, що є предметом спадкування. У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відмова у видачі Свідоцтва про право на спадщину, за законом порушує права позивачки на оформлення своїх спадкових прав і здійснення відповідної реєстрації цього права у визначений чинним законодавством спосіб. Правилами статті 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Як видно зі змісту довідки виданої 27.09.06 року ТОВ Фірма «Квартет» ЛТД №3139 громадянину [PERSON] , останній дійсно проживав та був зареєстрований за адресою - [ADDRESS] і займав житлову площу 29,50, що складалася з двох кімнат, був власником особового рахунку, форма власності житла - не приватизована (а.с.171). 20.02.2025 року Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації на адвокатський запит адвоката АО «Фещенко та партнери» А.Андрющенко повідомило, що за даними архівного відділу приватизації житлового фонду управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації квартира №77 на проспекті Голосіївському, 118, корпус 1 розпорядженням органу приватизації Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 27.11.2007 №33501 була передана у приватну власність [PERSON] . Примірник свідоцтва про право власності на квартиру в архівній приватизаційній справі не зберігається. (а.с.190). КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» 16.06.2025 року на адвокатський запит АО «Фещенко та партнери» повідомило, що за даними реєстрових книг КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації житла Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації 27.11.2007, розпорядженням №33501 від 27.11.2007. (а.с.206). Наразі судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належала на праві приватної власності спадкодавцю [PERSON] , таке право власності було зареєстровано в установленому законом порядку тільки КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» 27.11.2011 року, оскільки реєстрація прав на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» була обов`язковою з 01.01.2013 року, коли була запроваджена нова система реєстрації. Однак, права, які виникли до 01.01.2013 року залишаються дійсними, якщо вони були зареєстровані відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Згідно п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.05.2020 року в справі № 175/1941/16-ц зазначено, що «у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування». Тобто, у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у разі їх відсутності - відповідний орган місцевого самоврядування. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази з огляду на їх належність, допустимість і достатність, приймаючи до уваги, що право власності [PERSON] на спадкове майно за адресою: [ADDRESS] підтверджено належними та допустимими доказами, 27.11.2007 року було зареєстровано в установленому законом порядку КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна», однак через втрату правовстановлюючого документу на квартиру позивачка позбавлена можливості підтвердити цей факт у встановленому законом порядку на вимогу нотаріуса, для видачі їй свідоцтва про право власності на це спадкове майно, а у інший спосіб позивачка позбавлена права оформити свої спадкові права на спадщину, суд вважає, що вимоги є обґрунтованими, доведеними в ході судового розгляду, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Питання щодо повернення позивачу понесених судових витрат при зверненні до суду з позовом відповідно до правил статті 141 ЦПК України не вирішується судом, оскільки позивач не просив про це суд. На підставі викладеного,

Outcome: approved