Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом та просить розірвати шлюб, зареєстрований із відповідачем 23 березня 2024 року Переяславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (актовий запис № 56). Також просить стягувати із відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 серпня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просить стягувати із відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно, починаючи з дня звернення до суду із даним позовом та до досягнення дитиною трирічного віку. Судові витрати по справі просить стягнути із відповідача. Посилається на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від сумісного проживання сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між ними не склалося. Із жовтня 2024 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає, що примирення з відповідачем є неможливим, оскільки подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін по справі. Також позивач просить стягувати із відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що дитина перебуває на її утриманні, та аліменти на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою від 28 серпня 2025 року було відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.18). Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. Направлений на адресу місця реєстрації відповідача лист із копією ухвали про відкриття провадження у справі, копією позовної заяви з доданими до неї документами повернувся на адресу суду із відміткою працівника поштового зв`язку про відмову адресата від його отримання, що в силу п.4 ч.7 ст.128 ЦПК України є належним повідомленням [PERSON] про перебування в провадження суду даного позову. Крім того, із направленого повторно поштового повідомлення вбачається, що відповідач 25 вересня 2025 року отримав лист із копією ухвали про відкриття провадження у справі, копією позовної заяви з доданими до неї документами. \~ \~ \~ \~У встановлений судом строк відповідачем не надано відзиву на позов, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України \~ \~ \~ \~Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Судом встановлено наступне. \~ \~ \~ \~ Сторони по справі перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 березня 2024 року Переяславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 56 (а.с.5). Від сумісного проживання у фактичних шлюбних відносинах сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , (а.с.6-7). Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11 лютого 2025 року Переяславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Із копій витягів з Реєстру територіальної громади (а.с.7-8) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та її вин [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки Виконавчого комітету Циблівської сільської ради Бориспільського району Київської області № 02-26/48 від 12 лютого 2025 року (а.с.9) [PERSON] , яка зареєстрована по [ADDRESS] , має наступний склад сім`ї: -донька [PERSON] , [INFO] ; -син [PERSON] , [INFO] ; -син [PERSON] , [INFO] . Із витягу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (а.с.12-14) вбачається, що у 2025 році Управлінням соціального захисту населення Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації було виплаченого позивачу грошові кошти на загальну суму 24000 грн 00 коп. До позовної заяви позивачем додано копію довідки [INFO] № 2299 від 29 травня 2025 року (а.с.11), з якої вбачається, що відповідно до Указу Президента України № 69/2022 від 24 грудня 2022 року [PERSON] , [INFO] , 04 жовтня 2022 року був призваний на військову службу за мобілізацією. Разом з тим, із поштових повідомлень вбачається, що відповідач [PERSON] відмовлявся від отримання поштової кореспонденції або отримував її, тобто суд вважає, що права відповідача в даному випадку не є порушеними та він належним чином повідомлений про перебування в провадженні суду даного позову. Будь-яких клопотань від нього не надходило. Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами глав 3, 11 Розділу ІІ Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до вимог абз. 3 п.3 Постанови ПВС України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Як слідує із статей 3, 24 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частиною 3 статі 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. У відповідності із ст.ст. 104, 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, враховуючи чітку позицію позивача щодо необхідності розірвання шлюбу, відсутності заперечень на позов зі сторони відповідача та відсутність будь-яких заяв чи клопотань, які б давали суду підстави надати строк для примирення, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині розірвання шлюбу між сторонами по справі. Що стосується позовних вимог в частині стягнення із відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини , слід зазначити наступне. В силу ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок рівною мірою стосується як матері, так і батька дитини. Відповідно до ч.2 та ч. 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу частин 1, 2, 5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Частиною 1 ст. 182 СК України визначені обставини, які суд враховує при визначенні розміру аліментів, а саме: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.ч.5, 8 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Враховуючи матеріальне становище дитини та позивача, працездатність відповідача, що ним спростовано не було, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в повному обсязі, оскільки вони відповідають вимогам чинного законодавства. Що стосується вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, суд дійшов наступних висновків. Згідно ч.1, ч. 4 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ч.1ст.80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що позивач проживає разом із спільним сином сторін по справі, який не досяг трирічного віку, не має можливості працювати, оскільки доглядає за ним, відповідач є працездатним, зважаючи на принцип розумності та справедливості, суд вважає, що стягненню на утримання дружини аліменти підлягають в розмірі 1/6 частини доходу відповідача . Згідно ч. 1ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. В силу ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем за подання заяви про розірвання шлюбу, слід стягнути із відповідача на її користь в повному обсязі. Оскільки позовні вимоги в частині стягнення із [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини підлягають задоволенню, то стягненню із відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 1211 грн 00 коп. В силу ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи частковість задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дружини, стягненню із відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 807 грн 46 коп. (1211 грн 20 коп. х 4 : 6 = 807 грн 46 коп.). Враховуючи положення ч.6 ст.141 ЦПУ України, частковість задоволення вимог, звільнення позивача від сплати судового збору, частину судового збору за позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 403 грн 74 коп. підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного, відповідно до статей 75, 80, 84, 85,110-112, 180, 181, 182, 183 СК України,

Outcome: partial