Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

На адресу Апостолівського районного суду Дніпропетровського області надійшла позовна заява [PERSON] до Курахівської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування. Дана цивільна справа перебувала на розгляді у судді Мар`їнського районного суду Донецької області [PERSON] . Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 21.01.2025 року №96/0/15-25 територіальну підсудність судових справ Мар`їнського районного суду Донецької області змінено з 03 лютого 2025 року шляхом її передачі до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області. В обґрунтування позову посилається на те, що він є сином [PERSON] та [PERSON] . Батьки мали у спільній частковій власності квартиру за адресою: [ADDRESS] . [INFO] помер батько позивача, мати постійно проживала разом із ним, тому прийняла спадщину , що складалась з 1/2 частки квартири, але не отримала свідоцтво про право на спадщину на цю частку батька. [INFO] померла мати позивача. Спадщина після смерті матері складалась з: - 1/2 частки квартири за адресою : [ADDRESS] , що належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.11.1993 року. - 1/2 частки квартири за адресою : [ADDRESS] , що належала їй як спадщина після її чоловіка, однак яку вона не оформила належним чином. Після смерті матері позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , за якою заведено спадкову справу № 42/2022 від 21.12.2022 року. Він є єдиним спадкоємцем першої черги. На 1/2 частку квартири, яка належала матері на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 29.11.1993 року, позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06.07.2023 року. Однак на іншу 1/2 частку нотаріусом надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що мати позивача не оформила на себе спадщину, тому відсутня інформація та документи, що підтверджують реєстрацію права власності майна за нею. Оскільки позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно у звичайному нотаріальному порядку, то вимушений звертатись до суду за визнанням права власності на спадкове майно. Позивач до судового засідання не з`явився, в позовній заяві просив здійснити розгляд за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просить вирішити справу за наявними матеріалами у справі. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , в м. Курахове, Мар`їнського району, Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.12.2022 року виданого Селидівським ВДРАЦС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі після смерті [PERSON] 21.12.2022 року приватним нотаріусом Шемчук Н.В. зареєстрована спадкова справа № 70068486. Квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Право власності на квартиру було зареєстровано 29.11.1993 року в органом приватизації Курахівської ГРЕС. Відповідно до Технічного паспорту від 12 червня 2023 року, за адресою: [ADDRESS] знаходиться квартира загальною площею 43,9 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м, допоміжною площею 14,7 кв.м. Як вбачається з повідомлення від 19.06.2023 № 159/02-14 за спадковою справою № 42/2022 від [PERSON] , склад спадкоємців [PERSON] складається з її сина [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Донецької області від 06.07.2023 року, спадщина на яку видано свідоцтво складається з права власності на частку в розмірі 1/2 (одна друга) в праві спільної часткової власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Частка в розмірі 1/2 в праві спільної часткової власності на квартиру належала померлій на підставі Свідоцтва про право власності на житло виданого Органом приватизації Курахівської ГРЕС 29 листопада 1993 року. Згідно постанови приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу у Донецькій області Шемчук Н.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.07.2023 року, розглянувши документи, подані [PERSON] для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в розмірі 1/2 (одна друга) в праві спільної часткової власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2751580814160. яку [PERSON] прийняла фактично за законом, як дружина (шляхом постійного проживання разом із померлим чоловіком [PERSON] з 19 січня 2006 року), але юридично не оформила право власності на нерухоме майно після його смерті [INFO] . Згідно постанови приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу у Донецькій області Шемчук Н.В. від 24.07.2023 року, у зв`язку з тим, що спадкоємцем не подано належним чином оформлений документ, що підтверджує право власності [PERSON] на вищезазначене нерухоме майно відмовлено у вчинені нотаріальної дії. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права. Відповідно до ч.2 ст.5 ЦПК України у випадку, якщо законом або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позовній заяві вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до статті 66 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за місцем відкриття спадщини.\~ Згідно з підпунктом 2 пункту 2.4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 у разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та роз`яснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження. Відповідно до змісту частини першої, другої статті 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною першої статті 1221 Цивільного кодексу України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно з підпунктом 2 пункту 2.4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини першої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку,установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що викладені обставини дають підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі та за позивачем необхідно визнати права власності на майно померлого спадкодавця в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст. 12, 81, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 1225, 1261, 1268, 1270, 1272 ЦК України, суд

Outcome: approved