Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №00-9824071 від 21.06.2024 року, в якому просить стягнути з відповідача непогашену заборгованість в сумі 21 573, 00 гривні, судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу з підстав відсутності добровільного погашення заборгованості зі сторони відповідача. Даний позов направлено до суду через систему «Електронний суд». Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.06.2024 ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАКС КРЕДИТ» (далі - Первісний кредитор, Кредитодавець) та Відповідач уклали Кредитний договір у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору. Кредитний договір підписано Відповідачем шляхом введення одноразового ідентифікатора - 85220, що є належним і допустимим доказом укладення правочину між сторонами. Після здійснення акцепту Позичальником, Кредитодавець наклав на Кредитний договір кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника із кваліфікованою електронною позначкою часу. Вказані дії підтверджуються положеннями Кредитного договору, а також Довідкою про ідентифікацію. У Кредитному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. Відповідно до умов Кредитного договору, Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю комісію за надання кредиту в сумі 1 350,00 грн., порядок сплати якої визначено умовами Кредитного договору. Отже, Позичальнику перераховується сума в розмірі 9000 грн. На виконання умов Кредитного договору, 21.06.2024 Первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ "Платежі Онлайн" на платіжну картку № [NUMBER] (далі - Платіжна картка), що в свою чергу, свідчить доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію Кредитодавця. Первісний Кредитор виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі, що підтверджується Повідомленням від ТОВ "Платежі Онлайн". 17.12.2024 між Первісним кредитором та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (далі - ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС») укладено Договір факторингу № 17122024-МК/Онлайн (далі - Договір Факторингу 1), відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором Факторингу 1 до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 21 573,00 грн. 02.04.2025 ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Позивач уклали Договір факторингу № 020425-У (далі - Договір Факторингу 2) відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором Факторингу 2 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 21573,00 грн. Оскільки Відповідач належним чином не виконав свого зобов`язання щодо повернення коштів виникла заборгованість у розмірі - 21 573,00 грн., яка складається з наступного: 10 350,00 грн. - заборгованість по кредиту; 11 223,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Дана сума підтверджується випискою з особового рахунку за період 02.04.2025 - 07.05.2025. Станом на дату подання позовної заяви на рахунки Позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості Відповідача за Кредитним договорам. ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Позивач не здійснювали нарахувань за Кредитним договором. Розрахунок заборгованості, наданий Первинним кредитором в сукупності з Повідомленням від ТОВ "Платежі Онлайн" є беззаперечними доказами факту заборгованості, а отже позовні вимоги доведені Позивачем в повній мірі. Позивач зазначає, що судові витрати складаються зі сплаченого ним судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу, у розмірі 7 000,00 грн. У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути із [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № 00-9824071 від 21.06.2024 у розмірі 21 573,00 грн., яка складається з 10 350,00 грн. заборгованості за тілом та 11 223,00 грн. заборгованості за відсотками, судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн. Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 19.05.2025 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Одночасно задоволено клопотання про витребування доказів, яке подано позивачем разом із позовною заявою (арк. спр. 72-74). 18.06.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву та додаткові пояснення у справі від [PERSON] , в яких відповідач зазначає, що він не укладав жодного кредитного договору з ТОВ "Юніт Капітал" у 2024 році, не має жодного підтвердження факту отримання коштів або укладення електронного/письмового договору. Позивач не надав: електронного договору з його підписом (КЕП/ідентифікацією), жодного підтвердження зарахування коштів саме на його рахунок, доказів його особи як користувача вказаного банківського рахунку чи номера телефону. Навіть якщо буде підтверджено факт договору, нарахування 9 000 грн заборгованості, пені, штрафів і відсотків є неспівмірним. Відповідач стверджує, що його батько є військовослужбовцем Збройних Сил України, бере безпосередню участь у бойових діях, а він є членом його сім`ї та перебуваю в складному матеріальному становищі. На момент розгляду справи він перебуває за межами України. Відповідач просить відмовити у задоволенні позову ТОВ "Юніт Капітал" у повному обсязі, а у разі встановлення факту договору - скасувати або значно зменшити розмір нарахованої пені, штрафів та відсотків відповідно до ст. 551 ЦК України. Також просить визнати його становище як члена сім`ї військовослужбовця та застосувати пільги відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" та постанови КМУ № 611. Крім того, у додаткових поясненнях відповідач стверджує, що він жодного разу не звертався до ТОВ «Юніт Капітал» з метою отримання кредиту, не проходив ідентифікацію, не підписував жодних договорів, не отримував коштів і взагалі не мав жодної комунікації з даним товариством. 16.07.2025 року до суду надійшли додаткові письмові пояснення від відповідача, в яких він стверджує, що виїхав за кордон ще у 2022 році та проживає за межами України на невизначений термін, а тому просить врахувати зазначені обставини при розгляді справи. Ухвалою суду від 21.07.2025 року розгляд справи відкладено на 20.10.2025 року. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак позивач в позовній заяві просить проводити розгляд справи за відсутності свого представника, та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач про час, дату та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, в письмових поясненнях просив врахувати, що він перебуває за межами України. У зв`язку із наведеним, враховуючи викладені письмово позиції позивача та відповідача у поданих ними заявах по суті справи, суд вважає за необхідне здійснювати розгляд справи у відсутності сторін та на підставі поданих до суду доказів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частина 2 ст. 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Положеннями ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 21.06.2024 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] уклали Договір кредитної лінії №00-9824071 з використанням електронного підпису - одноразового ідентифікатору, за умовами якого Кредитодавець надає Позичальнику кредит у національній валюті у вигляді Кредитної лінії на умовах передбачених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (арк. спр. 10-14). Також до договору додано Графік платежів, Паспорт споживчого кредиту (арк. спр. 15-22). Як встановлено із наданого суду договору кредитної лінії №00-9824071, такий підписано відповідачем шляхом введення одноразового ідентифікатора - 85220. Згідно з п. 1.2. договору кредитної лінії, сума ліміту кредитної лінії складає 9000 грн., цільове призначення кредиту - на споживчі потреби. Відповідно до п. 1.3. договору кредитної лінії, строк дії кредитної лінії (Строк кредитування): 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути Суму кредиту Кредитодавцю в останній день Строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту) - «16» червня 2025р. згідно умов пункту 3.5 цього Договору. Згідно з п. 1.4. договору, Позичальник зобов`язаний здійснювати оплату нарахованих процентів в Періодичну дату оплати процентів, а саме: «16» липня 2024р., та на кожний 25 день після цієї дати протягом Строку кредитування. Згідно з п. 1.5. договору, тип процентної ставки - фіксована. Згідно з п. 2.8. договору, Кредитодавець зобов`язаний надати Кредит у дату надання/видачі Кредиту: "21"червня 2024 р. Сума Кредиту перераховується Кредитодавцем в сумі 9000.00 грн. на рахунок Позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Відповідно до умов договору кредитної лінії (п. 2.2. - 2.4.), цей Договір укладається Сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію». Рішення щодо укладення Договору приймається Кредитодавцем на підставі інформації, наданої Позичальником із зазначенням повних, точних та достовірних особистих даних та які необхідні для укладення даного Договору. Позичальник несе відповідальність за дійсність та достовірність таких даних. Розмір ліміту кредитної лінії та інші умови надання Кредиту визначаються Кредитодавцем за результатами оцінки кредитоспроможності Позичальника на підставі інформації, наданої Позичальником та отриманої з надійних джерел, зокрема, але не виключно бюро кредитних історій. Після отримання Позичальником від Кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання Кредиту, Позичальнику для ознайомлення надається паспорт споживчого кредиту. Позичальник ознайомлюється із запропонованими в паспорті споживчого кредиту умовами кредитування та у разі згоди із ними, підписує його шляхом накладання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Після підписання паспорту споживчого кредиту, Кредитодавець формує та надає Позичальнику для ознайомлення оферту щодо укладання Договору. Оферта є пропозицією у розумінні ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» та, відповідно до ч.5 ст.11 Закону України «Про електрону комерцію» включає умови, що пропонуються до укладення Позичальнику, в тому числі щодо процентів за користування кредитом та строків сплати процентів. Після отримання Позичальником оферти (безпосередньо до накладення електронного підпису) Позичальнику надсилається Одноразовий ідентифікатор. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Як встановлено із договору кредитної лінії №00-9824071 від 21.06.2024 року відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор 85220, яким підписано цей договір, що стверджується наявністю такого ідентифікатора в тексті Договору кредитної лінії від 21.06.2024 року, в якому зазначено «Одноразовий ідентифікатор: 85220 відправлено: 21.06.2024 00:58:56 введено: 21.06.2024 00:59:03 підписано ел.підписом позичальника (електронний підпис Позичальника, відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб.телефону [NUMBER] )» (арк. спр. 14). У зв`язку із наведеним вище, суд дійшов висновку про те, що договір кредитної лінії №00-9824071 від 21.06.2024 року підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора, а тому цей договір вважається укладеним відповідно до наведених вище вимог законодавства. Відповідно до п. 4.2.5. договору кредитної лінії №00-9824071 від 21.06.2024 року, Кредитодавець має право відступити право вимоги за Договором із заміною кредитора у зобов`язанні відповідно до норм Цивільного кодексу України без згоди Позичальника. 17.12.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ « ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 17122024-МК/Онлайн, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором, що підтверджується інформацією з Реєстру Боржників за Договором Факторингу. 02.04.2025 ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали Договір факторингу № 020425-У відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором, що підтверджується інформацію з Реєстру Боржників та Договором Факторингу. Позивачем подано Виписку з особового рахунка, згідно з якою заборгованість [PERSON] за договором лінії №00-9824071 від 21.06.2024 року станом на 07.05.2025 (включно) складає 21 573,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить: 10 350,00 гривень; прострочена заборгованість за процентами становить: 11 223,00 гривень; строкова заборгованість за сумою кредиту становить: 00,00 гривень; строкова заборгованість за процентами становить: 00,00 гривень; заборгованість за штрафними санкціями становить: 0 гривень (арк. спр. 34). Поданою позивачем Довідкою про ідентифікацію підтверджується, що клієнт [PERSON] , дата народження: [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , з яким укладено договір 00-9824071 від 21.06.2024 ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю "Макс Кредит". Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): Одноразовий ідентифікатор Час відправки ідентифікатора позичальнику. Номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор 85220 21.06.2024 0:58:56 [NUMBER] (арк. спр. 23). Факт нарахування відповідачу кредитних коштів в сумі 9 000, 00 грн. та користування цими коштами стверджується наданою на ухвалу суду інформацією з АТ «Універсал Банк» та Рухом коштів по картці (арк. спр. 83). Згідно з детальним розрахунком заборгованості позичальника [PERSON] , який наданий позивачем, сума загальної заборгованості становить: 21573,00 грн., з яких сума заборгованості за основним зобов`язанням - 9000 грн., сума заборгованості за нарахованими процентами - 11223,00 грн., сума заборгованості за нарахованими комісіями - 1350,00 грн. (арк. спр. 35). Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник обв`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відповідачка належним чином не виконала своїх зобов`язань за договором про споживчий кредит, не здійснила платежів для погашення існуючої заборгованості. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ст.ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті платежів за договором кредиту відповідач суду не надала. Ураховуючи наведене вище, оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконав своїх зобов`язань за договором кредитної лінії, належним чином не повертає отримані грошові кошти, не надав суду жодних доказів на спростування вимог позивача щодо нарахованої суми заборгованості, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 9000,00 грн. та заборгованості за відсотками в сумі 11223,00 грн., а всього 20223,00 грн. Твердження відповідача, які наведені у відзиві на позовну заяву, не спростовують факту користування відповідачем [PERSON] кредитними коштами, та не спростовують наявної у відповідача заборгованості за договором кредитної лінії. Посилання відповідача на те, що його батько є військовослужбовцем Збройних Сил України, а він є членом його сім`ї, а відтак, має право на пільги, як член сім`ї військовослужбовця, не підтверджено жодними доказами. Умовами договору кредитної лінії №00-9824071 від 21.06.2024 року (п.1.6. договору) передбачено, що Кредитодавець одноразово нараховує Комісію за надання кредиту у розмірі 15,00% від Суми кредиту, що складає: 1350.00 (одна тисяча триста п`ятдесят гривень нуль копійок) грн., яку Позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених пунктом 3.5 цього Договору. Відповідно до ч. ч. 1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Отже, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. У договорі кредитної лінії №00-9824071 від 21.06.2024 року кредитодавцем встановлено комісію за надання кредиту, не зазначивши за які саме послуги ця комісія сплачується позичальником. Жодних доказів вчинення будь-яких дій, за які позикодавцем нараховувалася комісія, позивачем не надано. Разом із тим, ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено безоплатність надання позикодавцем певних послуг, до яких можна віднести видачу кредиту та його супровід. Отже, умови договору про нарахування позивачем одноразової комісії при видачі кредиту є нікчемними, а відтак, у задоволенні вимог позивача щодо стягнення з відповідача комісії пов`язаної з наданням кредиту належить відмовити. За таких обставин, оцінюючи в сукупності зібрані в справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково та стягнути із відповідача [PERSON] на користь позивача 20 223 грн. 00 коп. заборгованості за договором кредитної лінії №00-9824071 від 21.06.2024 року (9000 грн. 00 коп. - тіло кредиту + 11223 грн. 00 коп. - проценти), а щодо стягнення комісії в сумі 1350 грн. 00 коп. належить відмовити. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов ТОВ «Юніт Капітал» задоволено частково, суд, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, визначає позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з [PERSON] в сумі 2270 грн. 76 коп. виходячи з розрахунку: 20 223 грн. 00 коп. (задоволені позовні вимоги) становлять 93,74 % і від суми сплаченого при поданні судового збору в розмірі 2422,40 грн. складають 2270,76 грн. Щодо позовних вимог в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. 00 коп., суд враховує наступне. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із диспозиції ч. 1 ст. 137 ЦПК України, відповідно до котрої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 в справі №826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до суду подані Договір про надання правничої допомоги від 07.04.2025 року, який укладений між позивачем та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери», Протокол погодження вартості послуг, Додаткова угода №1 до Договору про надання правничої допомоги, Акт прийому-передачі наданих послуг на суму 7000 грн., копія свідоцтва на заняття адвокатською діяльністю гр. Тараненко Артема Ігоровича, копія довіреності від 04.12.2024 року (арк. спр. 56-62). Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката, виходячи із встановленої реальності участі адвоката у наданні професійної правничої допомоги у даній цивільній справі та необхідності такої, беручи до уваги обставини справи, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, кількість судових засідань, а також з урахуванням очевидної неспівмірності заявленого розміру витрат на правничу допомогу та беручи до уваги зазначені в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає обґрунтованим та доведеним розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн., які можна вважати необхідними для позивача, який звернувся до адвоката для надання професійної правничої допомоги.

Outcome: partial