Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

04.10.2024 позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання в твердій грошовій сумі - 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення 23- х років. Свої вимоги мотивує тим, що 06.05.2006 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, серія [NUMBER] , актовий запис №724. Від шлюбу сторони мають двох дітей: донька - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . 02.12.2022 за рішенням Солом`янського районного суду м. Києва у справі №760/8477/22 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 14.06.2023 рішенням Солом`янського районного суду м. Києва у справі №760/18505/22 з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - до досягнення старшою дитиною повноліття. [INFO] [PERSON] досягла повноліття, однак продовжує навчання у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка, денна форма, термін навчання - до 30 червня 2028 року. Позивач зазначає, що орієнтовний базовий перелік щомісячних витрат, необхідних для забезпечення навчання та належних умов проживання дочки [PERSON] , становить: підручники та канцелярське приладдя - 1 000 грн, додаткові заняття з англійської мови - 4 000 грн, заняття з фізики, математики та програмування - 5 000 грн, витрати на продукти харчування та побутові потреби - 8 000 грн, а також витрати на проїзд до університету - 2 500 грн. Оскільки донька є студенткою денної форми навчання, не має власного доходу та потребує матеріального забезпечення, виникла необхідність у стягненні з батька аліментів на її утримання до закінчення навчання. З огляду на викладене, просить позов задовольнити. 04.10.2024 згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 04.11.2024 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання позивача. 04.11.2024 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 05.11.2024 позовну заяву залишено без руху надавши позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання ухвали. 22.11.2024 від представника позивача надійшло клопотання про залучення третьої особи - [PERSON] , [INFO] , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Ухвалою суду від 25.11.2024 прийнято справу до провадження, відкрито спрощене позовне провадження в справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] . Визначено відповідачу/ам строк на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст. 178 ЦПК України, - 15 днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Визначено відповідачу строк на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст. 178 ЦПК України, - 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Позивачу роз`яснено право подати до суду відповідь на відзив у порядку, передбаченому ст. 179 ЦПК України, протягом 15 днів з дня отримання відзиву відповідача на позов. 30.12.2024 від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів. 03.01.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він посилаючись на ст. 199 Сімейного кодексу України та усталеної судової практики, зазначає, що позов про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, може бути поданий лише тим із батьків, з ким така дитина фактично проживає. Крім того, [PERSON] , досягнувши повноліття, самостійно обрала місцем постійного проживання житло свого батька - [PERSON] , у квартирі [ADDRESS] , де проживає з серпня 2024 року однією сім`єю з відповідачем. Цей факт підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 15 листопада 2024 року та може бути підтверджений показами самої [PERSON] і свідків. Водночас вказує, що позивач з лютого 2023 року постійно проживає за межами України в Республіці Ірландія та не бере участі у матеріальному забезпеченні дочки. Отже, повнолітня дитина проживає з батьком, який повністю забезпечує її утримання і навчання, що виключає право позивача на звернення до суду з даним позовом згідно з вимогами ч. 3 ст. 199 СК України. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Ухвалою суду від 10.06.2025 здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 03.09.2025 від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] заперечував у задоволенні позову в повному обсязі, зазначивши, що дочка [PERSON] постійно проживає з батьком, який повністю забезпечує її всім необхідним - житлом, харчуванням, навчанням та іншими витратами. Третя особа, [PERSON] у судовому засіданні підтвердила, що з липня 2024 року проживає разом з батьком , який її також утримує та надає матеріальну допомогу, проте не регулярно та на її прохання. Пояснила, що коли батько на роботі , то вона проживає зі своїм хлопцем,який її утримує також. Щодо поданого позову пояснила, що не хоче сваритися з батьками, а тому позов підтримує, однак вважає, що краще для неї, щоб кошти нараховувалися на її платіжну картку. Позивач та відповідач в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до такого. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 06.10.2006, актовий запис 10, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Під час судового розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] навчається на денній формі навчання, факультету радіофізики, електроники та ком`ютерних систем КНУ ім. Тараса Шевченка. Дата закінчення навчання 30 червня 2028 року, про що свідчать наявна у справі довідка видана КНУ ім. Тараса Шевченка № 233 від 11.09.2024. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст. 181, 183, 184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, до яких, зокрема, належать: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. В свою чергу, ч. 3 ст.199 СК України визначає суб`єктів, які мають право звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. До них, зокрема, належать: той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач [PERSON] з лютого 2023 року постійно проживає за межами України - у Республіці Ірландія, що сторонами у справі не заперечувалося. Також знайшло своє підтвердження у суді, що позивач декілька разів на рік повертається до України та в цей період донька [PERSON] проживає з мамою. Під час судового засідання [PERSON] пояснила, що після повернення із-за кордону у липні 2024 року та вступу до університету проживає разом із батьком, тобто відповідачем по справі за адресою: [ADDRESS] . Дане житло належить батькам позивача та відповідача. Визнала у суді, що як позивач, так і відповідач надають їй матеріальну допомогу та її утримують та не заперечувала того факту, що батько забезпечує її харчуванням та необхідними побутовими речами. Пояснила, що коли батько на роботі (службі) чи у відрядженні, то вона проживає зі своїм хлопцем , який її утримує також. Щодо поданого позову пояснила, що не хоче сваритися з батьками, а тому позов підтримує. Разом з цим, вважає, що краще для неї, щоб кошти безпосередньо нараховувалися на її платіжну картку. Також зазначила, що з матір`ю проживає у короткі періоди, коли та приїздить із-за кордону в Україну. Визнала, що мати щомісяця надає їй певну суму грошових коштів на особисті витрати, а батько надає на її прохання, хоча їй не досить зручно їх просити у останнього. Таким чином, у ході розгляду справи в суді встановлено, що повнолітня дочка сторін, [PERSON] , яка продовжує навчання у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка проживає окремо від матері, оскільки остання перебуває за межами України. Її проживання з позивачем пов"язане не з фактом постійного проживання, а тимчасового повернення матері до України. Зазначені обставини також підтверджуються наявними у справі письмовими доказами та сторонами не оспорюваються. У той же час, факт спільного проживання батька з повнолітньою донькою з липня 2024 року підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 15 листопада 2024 року та визнається третьою особою- [PERSON] . В силу вимог ч. 3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання мають , зокрема, той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належність доказів предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, і в першу чергу, факт проживання дитини разом з нею. З огляду на зазначене, приймаючи до уваги встановлені під час судового розгляду обставини, суд вважає, що позивач, звертаючись до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з продовженням дитиною навчання, не належить до кола осіб, визначених ч.3 ст.199 СК України, які мають право на звернення до суду з зазначеним позовом в інтересах дитини, яка проживає окремо від позивача, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Суд звертає увагу позивача, що у разі зміни обставин та за умови наявності сукупності юридичних фактів, за яких виникає обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей та з якими Закон пов`язує регулювання спірних правовідносин, остання не позбавлена права на звернення до суду з відповідним позовом. Крім того, суд звертає увагу, що з урахуванням того, що [PERSON] має повну цивільну дієздатність та у разі порушення її прав щодо обов`язку батьків по її утриманню у зв`язку з продовженням навчання, остання в силу закону має безпосереднє (самостійне) право на звернення до суду з позовом у порядку ст.199 СК України.

Outcome: dismissed