Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

07 липня 2025 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 01 серпня 2019 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено кредитний договір № 71127 про надання фінансового кредиту. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника [PERSON] , відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого на номер його мобільного телефону. За вказаним договором товариство надало кредит у сумі 4 000 грн на умовах строковості, платності та зворотності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти. Товариство свої зобов`язання за договором виконало, а саме надало [PERSON] кредитні кошти, шляхом переказу на його картковий рахунок. [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконав. 28 жовтня 2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, за яким право грошової вимоги за кредитним договором № 71127 від 01 серпня 2019 року перейшло до ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ». 14 квітня 2025 року на адресу боржника було відправлено вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором, проте борг залишився непогашеним. У зв`язку з неможливістю врегулювання спору в досудовому порядку, товариство звернулось до суду з вказаним позовом у якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором яка становить 5 120 грн, з яких: 4 000 грн - заборгованість за сумою кредиту; 1 120 грн - заборгованість за відсотками. Справа розподілена судді Савенку А.І. після виходу з відпустки. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 18 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 22 жовтня 2025 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 3-8). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явивсь, про дату, час та місце судового розгляду повідомленим належним (а.с.49, 50). Відзиву на позовну заяву чи заяв з процесуальних питань від відповідача не надійшло. Представник відповідача [PERSON]. не надала документів на підтвердження представництва відповідача у суді, інших клопотань не заявляла. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про місце, дату і час судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подавав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 01 серпня 2019 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено Договір про надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 71127 в електронній формі, відповідно до якого товариство надало позичальнику кошти у сумі 4 000 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію та проценти (а.с. 17, 18). Умови договору детально викладені в пунктах 1.1-1.7. договору. Зокрема, сума фінансового кредиту - 4 000 грн, строк договору - 14 днів (тобто до 14 серпня 2019 року), проценти за користування кредитом: 730 % річних в розрахунку 2 % на добу. Згідно з п. 2.1 договору повернення кредиту та сплата процентів здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (а.с. 19). Інформаційною довідкою ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» підтверджується видача 01 серпня 2019 року через платіжний сервіс «Platon» кредитних коштів за договором № 71127, у сумі 4 000 грн, на платіжну картку [NUMBER] (а.с. 29). З довідки про ідентифікацію вбачається, що клієнт [PERSON] ідентифікований ТОВ «ЗАЙМЕР», ідентифікатор KL4107 відправлено товариством на номер телефону [NUMBER] (а.с. 13). Договір, а також Додаток №1 до Договору (Графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту) підписаний з боку клієнта за допомогою вказаного ідентифікатора KL4107. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Таким чином судом установлено, що посилання на обставини укладення [PERSON] кредитного договору в електронній формі відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію», оскільки договір підписаний [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора, як це передбачено умовами договору. Відповідно до договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28 жовтня 2021 року, укладеного між ТОВ «ЗАЙМЕР» (Клієнт) та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» (Фактор), Клієнт відступив Фактору права вимоги, визначені в Реєстрі Боржників (а.с. 20-23). Оплата ціни продажу підтверджується платіжними дорученнями № 1653 від 02 листопада 2021 року, № 432 від 02 листопада 2021 року та № 1672 від 23 листопада 2021 року (а.с. 27, 28). Витяг з Реєстру Боржників до Договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28 жовтня 2021 року, підтверджує передання права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 71127, загальна сума заборгованості - 5 120 грн, з яких: 4 000 грн - заборгованість за сумою кредиту; 1 120 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 12). Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою у випадку, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку щодо набуття позивачем ТОВ «Фінансова Компанія «КЕШ ТУ ГОУ» права грошової вимоги до [PERSON] за Договором № 71127 укладеним 01 серпня 2019 року з ТОВ «ЗАЙМЕР». У виписці з особового рахунку за кредитним договором № 71127 вказано, що за період з 01 серпня 2019 року до 16 квітня 2025 року в [PERSON] утворилася заборгованість за кредитним договором у сумі 5 120 грн, яка складається з 4 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 1 120 грн - заборгованість за відсотками, яка станом на 16 квітня 2025 року непогашена (а.с. 11). 14 квітня 2025 року позивач направив [PERSON] вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором (а.с. 10), проте заборгованість так і залишилася несплаченою. Зі змісту ст.ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як убачається зі змісту ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Оскільки відповідач допустив порушення зобов`язань, встановлених договором, доказів своєчасного та належного виконання кредитного договору не надав, він має заборгованість за тілом кредиту та процентами за користування кредитом за надання кредиту на загальну суму 5 120 грн. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн (а.с. 1, 2), який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача. Крім того, позивач ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 500 грн, на підтвердження яких подав: довіреність, видану адвокату Пархомчуку С.В. уповноваженою особою позивача (а.с. 9); копію договору про надання правової допомоги від 29 грудня 2023 року, укладеного позивачем з адвокатом Пархомчуком С.В., у пункті 3.1 якого погоджена тарифікація наданих послуг, а саме вартість послуг за годину витраченого часу в сумі 2 000 грн (а.с. 14, 15); додаткова угода №1 від 27 грудня 2024 року до договору про надання правової допомоги від 29 грудня 2023 року (а.с. 16); копію свідоцтва про право адвоката на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 31); акт про отримання правової допомоги, де перелічено види наданих юридичних послуг та їх вартість: зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості [PERSON] (2 000 грн за 1 годину), складання та подання до суду позовної заяви (5 000 грн за 2,5 години), інші клопотання та заяви до суду (3 000 грн за 1,5 години); канцелярські витрати (500 грн) (а.с. 55); платіжну інструкцію № 39646 від 08 жовтня 2025 року про оплату витрат на правничу допомогу в сумі 10 500 грн (а.с. 56); рахунок на оплату правової допомоги в сумі 10 500 грн (а.с. 58). Відповідно до п. 1 ч. 2 т. 137 ЦПК України розподілу підлягають витрати на правничу допомогу адвоката, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 та у додатковій постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц. Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо (додаткова постанова КГС ВС від 30 серпня 2023 року № 911/3586/21). Суд зважає на те, що позовна заява стосується спору з невеликою ціною позову та невеликим рівнем складності. За таких обставин суд дійшов висновку, що сума витрат на правничу допомогу в розмірі 10 500 грн за усну консультацію та складання позовної заяви є завищеною та не відповідає критерію розумності. При цьому, на думку суду, критерію розумності відповідає сума витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. Враховуючи викладене, зважаючи на характер виконаної правової роботи, співмірність судових витрат із ціною позову та складністю справи, суд дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають частковому відшкодуванню. На підставі наведеного,

Outcome: approved