Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

16.06.2025 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі по тексту ТОВ «ФК «ЕЙС») Тараненко А.І. звернувся в Миколаївський районний суд Львівської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 13655,34 грн., судового збору у розмірі 2422,40 грн., та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 19.11.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №204415127 на суму 8700,00 грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора DFFA-5556. Заповненням анкети заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановлений законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не був би укладений. Сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору в тому числі щодо розміру кредиту, грошову одиницю, а якій надано кредит, строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки. 19.11.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило переказ коштів згідно кредитного договору №204415127 від 19.11.2023 шляхом ініціювання через банк провайдер, на банківську карту № [NUMBER] у розмірі 8700,00 грн., що свідчить про те, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця. 28.11.2018 між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру права вимоги №273 від 27.02.2024, від первісного кредитора до ТОВ «Таліон плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. 27.05.2024 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу №27/0524-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру права вимоги №1 від 27.05.2024, ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. 29.05.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та позивачем укладено договір факторингу №29/05/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників №б/н від 29.05.2025 за договором факторингу від ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 13655,34 грн. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем на момент подання позовної заяви за кредитним договором становить 13655,34 грн., яка складається з: 9570,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 4085,34 грн. - заборгованість по несплачених процентах за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, у зв`язку з чим представник позивача просив позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 13655,34 грн., судовий збір 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. 17.06.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру сформовано відповідь на запит про зареєстроване місце проживання відповідача, відповідно до якої, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 18.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання у справі. Відповідачу надано строк для подання відзиву та заперечень. Крім цього, ухвалою суду витребувано у АТ КБ «Універсал Банк» письмові докази по справі. Ухвала суду від 18.06.2025 була надіслана судом відповідачу за місцем його проживання. Крім того, позивач, на виконання вимог абз. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України, додав до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення відповідачу копій поданих до суду документів. 07.07.2025 відповідач [PERSON] надіслав заяву, у якій зазначив, що ним було отримано грошові кошти у розмірі 8700 грн. на його банківську картку. 09.07.2025 відповідач [PERSON] надіслав заперечення на позовну заяву. Просив відмовити ТОВ «ФК «ЕЙС» у задоволенні позовних вимог. 04.08.2025 від представника позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» надійшли додаткові пояснення. Зазначив, що відповідач помилково визначив, що передача права вимоги відбулася в момент укладення договору факторингу. Проте, відповідно до умов договору факторингу, передача права вимоги здійснюється не за самим договором, а за реєстрами, які є додатками до нього. Згідно п.4.5 в день надання кредиту з суми кредиту позичальником утримується комісія за надання кредиту. Вартість такої комісії становить 870 грн., внаслідок чого позичальник отримує лище чисту суму кредиту. Відповідач не відмовлявся від одержання кредиту, свою згоду на укладення кредитного договору не відкликав, не звертався за додатковим роз`ясненням положень договору. Щодо направлення письмового повідомлення боржнику щодо зміни сторони кредитора, представник позивача зазначає, що неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту. Просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №204415127 від 19.11.2023 у розмірі 13655,34 грн. У позовній заяві представник позивача просив розгляд справи проводити у його відсутності, щодо заочного рішення не заперечує. У судовому засіданні відповідач зазначив, що визнає до сплати суму в розмірі 8700,00 грн, оскільки саме така сума була фактично зарахована на його платіжну картку. При цьому він заперечив проти нарахування процентів, вважаючи їх розмір необґрунтовано завищеним, та не погодився із заявленими витратами на правову допомогу. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, дійшов наступного висновку. Суд встановив: 19.11.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №204415127 у формі електронного документа з використанням одноразового ідентифікатора DFFA-5556. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 8700,00 грн., строком на 61 днів. За користувания кредитом відповідач зобов`язаний сплатити проценти за користування кредитом. У заявці на отримання коштів у кредит від 19.11.2023 зазначені персональні дані [PERSON] , адреса його проживання. У паспорті споживчого кредиту до договору №204415127 від 19.11.2023 зазначена інформація та контактні дані кредитодавця, інформація та контактні дані кредитного посередника, умови кредитування, орієнтовна вартість реальної річної процентної ставки, порядок повернення кредиту. Відповідно до довідки про ідентифікацію, [PERSON] , з яким укладено договір №204415127 від 19.11.2023 ідентифікований ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Акцепт договору позичальником підписаний за допомогою одноразового ідентифікатора DFFA-5556, який було відправлено на номер телефону [NUMBER] . Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором №204415127 від 19.11.2023, заборгованість [PERSON] станом на 05.06.2025 складає 13655,34 грн., яка складається з: 9570, 00 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 4085,35 грн. - прострочена заборгованість за процентами. Станом на 05.06.2025 заборгованість не погашена. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №204415127 від 19.11.2023 заборгованість [PERSON] становить 13655,34 грн., яка складається з: 9570, 00 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 4085,35 грн. - прострочена заборгованість за процентами. Станом на 05.06.2025 заборгованість не погашена. Відповідно до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, який був укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», ТОВ «Таліон плюс» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до договору факторингу №27/0524-01 від 27.05.2024, який був укладений між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс», ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до договору факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025, який був укладений між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс», та ТОВ «ФК «ЕЙС», ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Оцінка суду. Відповідно до частини 1, 3 статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, у відповідача виник обов`язок повернути позивачу грошові кошти отримані за кредитним договором у розмірі та на умовах встановлених договором. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти. Відповідно до ч.1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України). Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відтак, права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №204415127, укладеним між відповідачем із первісним кредитом ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло до ТОВ «ФК «ЕЙС». Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною 1 статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно із ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно з нормами ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. На виконання ухвали суду від 18.06.2025 надійшов лист від АТ «Універсал Банк». Зазначено, що на ім`я [PERSON] було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . Крім цього, на ім`я [PERSON] було емітовано й інші платіжні картки. За період з 19.11.2023 по 24.11.2023 на платіжну картку № [NUMBER] було зараховано платіж у розмірі 8700,00 грн. Номер телефону [NUMBER] був фінансовим номером телефону за платіжною карткою № [NUMBER] , та такий номер телефону знаходиться в анкетних даних [PERSON] .. З матеріалів справи встановлено, що відповідач під час укладення кредитного договору був ознайомлений з його змістом, паспортом споживчого кредиту, а також з умовами нарахування процентів, що підтверджується підписом позичальника, вчиненим шляхом введення одноразового ідентифікатора DFFA-5556. [PERSON] не відмовлявся від отримання кредитних коштів, не звертався до кредитора за додатковими роз`ясненнями умов договору, визнав факт отримання кредиту та усвідомлює обов`язок його повернення. Враховуючи те, що кредитодавцем умови укладеного договору були виконані, а позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти разом із процентами вчасно не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість за договором №204415127 від 19.11.2023, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЙС», а саме на загальну суму 13655,34 грн. Щодо позовної вимоги у частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Позивачем ТОВ «ФК «ЕЙС» в особі директора Полякова О.В. 29.05.2025 укладено договір про надання правничої допомоги №29/05/25-01 з адвокатом Тараненко А.І. Відповідно до протоколу погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025, зазначені послуги адвоката та їх вартість. Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг №29/05/25-01 від 29.05.2025, адвокат Тараненко А.І. надав послуги: складання позовної заяви, вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості, підготовка адвокатського запиту; підготовка та подача клопотання. Загальна вартість послуг становить 7000,00 грн. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. Отже, вимоги з приводу стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката є обґрунтованими та підлягають до задоволення у визначеному позивачем розмірі 7000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Враховуючи те, що позов було пред`явлено засобами системи «Електронний суд», та такий підлягає до задоволення судовий збір слід стягнути з відповідача у розмірі 2422,40 гривень на користь позивача.

Outcome: approved