Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 27.09.2021 між Акціонерним товариством «Банк кредит Дніпро» та [PERSON] укладений кредитний договір №26208000507427, за яким надано позичальнику кредит, шляхом перерахування на особистий рахунок останньої. Відповідно до договору факторингу №28/03/24 від 28.03.2024 укладеного між АТ «Банк Кредит Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №26208000507427. Проте відповідач належним чином не виконав зобов`язання за договором, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 22158,17 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 10367.72 грн; заборгованості по відсотках\~8996,83 грн, заборгованості по комісії\~2793,62 грн. Просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором №26208000507427 від 27.09.2021 у розмірі 22158,17 грн; судовий збір в сумі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. 07.04.2025 від представника відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позовних вимог та стягненні витрат на правову допомогу відмовити в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначив, що пункт 1.2.4 кредитного договору щодо щомісячної комісії 2,00% від розміру фактичної заборгованості є нікчемною, і зазначена сума нарахована безпідставно, оскільки в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Банком не зазначено та не надано доказів наявності переліку таких послуг, а тому така умова є нікчемною. З огляду на це, розмір тіла кредиту має буте зменшений з 10367,72 грн до 9216,20 грн. Крім того, надана до суду виписка не має форми первинного або вторинного документу та не може підтверджувати факт видачі кредиту та підтверджувати розмір заборгованості. Також, зазначив, що заявлені позивачем витрати на правову допомогу є необґрунтованими, нереальними та такими що встановлені для створення додаткового фінансового тягаря для відповідача, оскільки позовна заява є шаблонною, а підготовку документів не можна вважати правовою допомогою. 11.04.2025 представником позивача надано відповідь на відзив. Зазначив, що відповідач ознайомилась з текстом договору і жодних заперечень щодо його змісту не висловлювала, розмір комісії був узгоджений з відповідачем, а отже її нарахування і стягнення є правомірними. Виписка, додана до позовної заяви є документом що складається з декількох виписок по особовим рахунками клієнта та кредитним договором, виписки складені та завірені уповноваженими працівниками банку, що підтверджується підписом та печаткою на останній сторінці. Позивачем здійснено всі заходи для підтвердження надання професійної правничої допомоги для подачі позовної заяви про стягнення заборгованості. З відзиву зрозуміло, що відповідачу в повній мірі відомо про факт наявності заборгованості , а відповідач вчиняє дії щодо уникнення сплати заборгованості, яка склалась у зв`язку з її відмовою виконувати взяті на себе зобов`язання. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою суду від 19.05.2025 визнано явку представника позивача обов`язковою. 04.09.2025 представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог, у якій останній просив остаточно стягнути зі [PERSON] заборгованість за кредитним договором №26208000507427 від 27.09.2021 в сумі 21791,05 грн, яка складається з 10367,72 грн заборгованості по тілу кредиту, 8629,71 грн простроченої заборгованості по відсоткам, 2793,62 грн простроченої заборгованості по комісії, а також стягнути сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та просив змінені позовні вимоги задовольнити. Відповідачка у судовому засідання надала заперечення аналогічні викладеним у відзиві, Зазначила, що визнає заборгованість у розмірі тіла кредиту у розмірі 10367,72 грн. Нараховані позивачем відсотки та комісію не визнала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині та заперечила проти розміру витрат на правову допомогу, вважаючи його завищеним. Заслухавши пояснення сторін ,дослідивши матеріали справи, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 27.09.2021 між Акціонерним товариством «Банк кредит Дніпро» та [PERSON] укладений договір про встановлення кредитного ліміту №26208000507427 (а.с. 17-18). Відповідно до п.п.1.1 кредитного договору №26208000507427 від 27.09.2021 банк зобов`язується надати клієнту грошові кошти (далі - кредит) у тимчасове платне користування, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому договором. Відповідно до умов зазначеного Договору, максимальний ліміт кредитної лінії на дату укладання цього Договору становить\~200 000,00 грн та протягом дії цього Договору може бути змінений банком в порядку, визначеному в УДБО. Строк дії кредитного ліміту 12 місяців з дати встановлення першого Доступного ліміту кредитної лінії. Продовження строку кредитування може здійснюватися необмежену кількість разів на той же строк і на тих же умовах. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою, нараховується на строкову заборгованість за кредитом у розмірі 48% річних\~для. У разі порушення строків/термінів повернення кредиту Клієнт зобов`язаний сплатити проценти за порушення грошового зобов`язання, що нараховуються на прострочену заборгованість за Кредитом у розмірі 56,00 % річних за кожен день прострочення, включаючи день погашення простроченої заборгованості. Відповідно до п. 1.2.4 щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості 2,00\~% від розміру фактичної заборгованості за кредитом станом на кінець останнього операційного дня поточного місяця. З усіма істотними умовами кредитування відповідачка ознайомлена, що підтверджується її підписом у Кредитному договорі, в якому закріплено, зокрема строк Договору, строк кредитування, мета отримання кредиту, процента ставка за користування кредитними коштами, порядок повернення кредиту, тощо. Відповідачка користувалась наданим кредитним лімітом, що підтверджується випискою з її рахунку (а.с. 34-66). Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, визначено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, надана позивачем виписка по особовому рахунку відповідача є належним доказом щодо перерахування кредитодавцем коштів на рахунок позичальника, що відповідно, свідчить про виконання банком взятих на себе обов`язків по наданню кредитних коштів. Таким чином, факт укладення договору про надання позики між сторонами та отримання відповідачем коштів є доведеним. Однак, позичальником умови договору позики належним чином не виконувались внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №26208000507427 від 27.09.2021 за відповідачем станом на 27.03.2024 рахується заборгованість в сумі 21791,05 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 10367,72 грн; заборгованості по відсотках\~8629,71 грн, заборгованості по комісії\~2793,62 грн (а.с.9-10). 28.03.2024 між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» укладений договір факторингу №28/03/24, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором (а.с.23-27). Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №28/03/24 від 28.03.2024 за договором №26208000507427 від 27.09.2021 укладеного з [PERSON] заборгованість становить в сумі 22158,17 грн, з яких: 10367,72 грн\~заборгованість по тілу; 8996,83 грн\~заборгованість по відростках; 2793,62 грн\~заборгованість по комісії (а.с.32). У відповідності до\~ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом - ч.1\~ст.527 ЦК України. Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч.1\~ст.530 ЦК України. Статтею 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу вимог ч.1 ст.610, ч.1 ст.623 ЦК України\~боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, сплатити неустойку, встановлені договором або законом. Згідно\~ст.516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Щодо стягнення з відповідача простроченої заборгованості по відсоткам в розмірі 8629,71 грн, суд зазначає наступне. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 по справі №444/9519/12 дійшла висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Таким чином, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. У даному випадку проценти за користування кредитом нараховані позивачем відповідно до положень кредитного договору. Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд вважає його обґрунтованим та арифметично правильним. Відповідачем вказаний розрахунок не спростовано, контррозрахунок не надано. Отже, відсотки підлягають стягненню з відповідача в період кредитування кредитом в сумі 8629,71 грн. Щодо стягнення з відповідача комісії в сумі 2793,62 грн, суд зазначає наступне. 10 червня 2017 року набув чинності\~Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у\~Законі України «Про захист прав споживачів»\~текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої\~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~з набуттям чинності\~Закону України «Про споживче кредитування»\~залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої\~статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом\~витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з частиною другою\~статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже,\~Закон України «Про споживче кредитування»\~передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті\~1\~та частини другої статті\~8 Закону України «Про споживче кредитування»\~Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49\~затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж\~постановою\~визнано такою, що втратила чинність,\~постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною в договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг банку, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит додатка 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог\~Закону України «Про споживче кредитування»\~та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування»\~розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»\~після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 06.11.2023 у справі №204/224/21 висловлено позицію про те, що у разі відсутності у кредитному договорі переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), не зазначення та недоведення банком наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до п. 1.2.4 щомісячна комісія за обслуговування крдитної заборгованості 2,00\~% від розміру фактичної заборгованості за кредитом станом на кінець останнього операційного дня поточного місяця. При цьому, в кредитному договорі №26208000507427 від 27.09.2021 не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні зазначеного кредитного договору, то умови щодо щомісячного нарахування комісії є нікчемними та комісія нараховувалася відповідачу всупереч вимогам законодавства. Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог в частині стягнення комісії в сумі 2793,62 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача заборгованості за кредитним договором №26208000507427 від 27.09.2021 у розмірі 18997,43 грн, з яких: 10367,72 грн\~заборгованість по тілу кредиту; 8629,71 грн\~заборгованість по відсотках. Щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити таке. Судом встановлено, що 02.01.2025 між Адвокатом Дорошенко Мариною Анатоліївною та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» укладений договір про надання правничої допомоги №43453613 (а.с.27-29). Відповідно до акту 26208000507427 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 27.01.2025 та детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Дорошенко М.А., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Цикл Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості від 27.01.2025 адвокатом надана позивачу правнича (правова) допомога в загальному розмірі 6000,00 грн, зокрема: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Цикл Фінанс», складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи, позивач, формування додатків до позовної заяви (письмові докази) (а.с.30, 32 зв.). Встановлено, що позивачем сплачені кошти за надання правової допомоги згідно договору №43453613 від 02.01.2025 в сумі 6000 грн (а.с.19 зв.). Згідно з ч.3\~ст.137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4\~ст.137 ЦПК України\~розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.01.2020 року у справі №690/408/17, та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Суд, проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді, приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правової допомоги №43453613 від 02.01.2025, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Дорошенко М.А., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Цикл Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості від 27.01.2025, акт 26208000507427 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 27.01.2025, відповідність правової винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи. З матеріалів справи вбачається, що правнича допомога полягала в оплаті послуг адвоката за надання правового аналізу обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Цикл Фінанс», складанні позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи, позивач, формуванні додатків до позовної заяви (письмові докази). Враховуючи наведені вище принципи розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, приймаючи до уваги, що у даній категорії справ вже сформувалася стала судова практика, що в свою чергу не потребує додаткового правового аналізу з боку адвоката для складання документів та формування правової позиції у справі, суд доходить висновку, що витрати позивача на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн є завищеними, у зв`язку з чим, вважає за необхідне зменшити їх розмір до 4000,00 грн. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог п. 3 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~пропорційно до задоволених вимог. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Так, позивач звернувся з позовом на загальну суму 22158,17 грн; позов задоволений на суму 18997,43 грн, тобто на 85,74%. Отже, на користь позивача підлягають стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог, в сумі 2076,96 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial