Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

У липні 2025 року представник позивача ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернувся до Збаразького районного суду Тернопільської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 06 січня 2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №76187619, за умовами якого відповідач отримала грошові кошти у сумі 7500,00 гривень. Відповідач зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у термін встановлений Договором та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Вказує, що відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» свої зобов`язання перед відповідачем виконало в повному обсязі, надавши їй, визначені договором кредитні кошти, натомість відповідач не виконала умови кредитного договору. У зв`язку з відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у відповідача утворилась заборгованість. 22 травня 2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» був укладений договір факторингу №01.02-14/24. Згідно договору відступлення прав вимоги ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги включно і до [PERSON] за кредитним договором №76187619 від 06 січня 2024 року. У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, у [PERSON] виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 26625,00 грн., яка складається з: 7500,00 грн. заборгованість за кредитом; 19125,00 грн. - заборгованість за відсотками. На основі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №76187619 від 06 січня 2024 року у розмірі 26625,00 грн. Крім того, просять стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору. Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 05 серпня 2025 року матеріали вказаної цивільної справи було передано за підсудністю до Підволочиського районного суду Тернопільської області. Матеріали вказаної цивільної справи надійшли до Підволочиського районного суду Тернопільської області 01 вересня 2025 року. Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 05 вересня було відкрито провадження у даній справи та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, а також визначено дату судового засідання. В призначене судове засідання представник позивача не з`явилась, в прохальній частині позовної заяви просила розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, крім того, разом з позовною заявою подала клопотання в якому просила розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, також вказала що не заперечує проти винесення у справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала, жодних заяв чи клопотань від її імені до суду не надходило. Відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст.280-282 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що06 січня 2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №76187619, який підписано відповідачем електронним підписом відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 3IxEa7cYC7. За умовами вказаного кредитного договору відповідач отримала грошові кошти у сумі 7500,00 гривень строком на 30 днів, стандартна процентна ставка становить 2.50% в день. Одночасно позичальником [PERSON] було підписано паспорт споживчого кредиту, та вона була ознайомлена з Правилами надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (на умовах повернення позики в кінці строку позики) продукт «ЛЕГКИЙ» (а.с.10-21 зворот). Згідно довідки №10894/47.1. від 24 березня 2025 року, АТ «ТАСКОМБАНК» надало підтвердження, що в рамках договору про організацію взаємодії, при переказі коштів фізичним особам №74 від 03 серпня 2020 року. Банком було здійснено перекази грошових коштів на рахунки одержувачів до яких емітовані електронні платіжні засоби, а саме 06 січня 2024 року о 14:35 годині на картку № [NUMBER] було перераховано 7500,00 гривень, відправник ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ». У додаткових відомостях про платіж вказано: [PERSON] , сума 7500,00 грн., дата транзакції 06.01.2024, договір №76187619, дата договору 06.01.2024, маскований номер картки [NUMBER] . Таким чином, 06 січня 2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено договір шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 3IxEa7cYC7. З розрахунку заборгованості наданого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (зробленого поденно) вбачається, що загальна заборгованість [PERSON] станом на 22 травня 2024 року становить 26625,00 гривень, з яких: 7500 гривень - заборгованість за основним боргом та 19125 гривень - заборгованість по відсотках (а.с. 22-24 зворот). 22 травня 2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНІХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС», було укладено договір відступлення прав вимоги № 01.02-14/24, згідно якого до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» перейшло право грошової вимоги, зокрема, згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу №01.02-93/24 від 22 травня 2024 року до [PERSON] за кредитним договором №76187619 на загальну суму 26625,00 грн. (а.с. 27-39) Відповідач, використавши кошти, свої зобов`язання за договором не виконувала, та кошти не повернула, внаслідок чого, згідно розрахунку заборгованості станом на момент подачі позову до суду заборгованість відповідача за договором №76187619 становить 26625,00 грн. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст.1055 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст.526 ЦК України). В силу приписів ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За правилом частини першої ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Як закріплено у ч.1 ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів врегульовані Законом України «Про електронну комерцію». Так, згідно з п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. (ч.ч.3, 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа, що закріплено в ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Доказів спростування презумпції дійсності укладеного кредитного договору матеріали справи не містять. Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт наявності у [PERSON] перед позивачем ТОВ «СВЕА ФІНАНС» заборгованості за вищевказаним кредитним договором №76187619 від 06 січня 2024 року, яка нею добровільно не сплачується. Станом на час розгляду справи відповідач не надала доказів сплати нею зазначеної суми заборгованості за кредитом. При цьому, відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористалась та не надала суду допустимих доказів, на підтвердження неукладення кредитного договору з позивачем чи належного виконання вказаного договору. Аналізуючи викладене, суд вважає доведеним, що відповідач, отримавши від ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНІХ КРЕДИТІВ» кошти за кредитним договорами, умови договору належним чином не виконувала та кошти не повернула, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість у вказаному розмірі. Зважаючи на те, що ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНІХ КРЕДИТІВ» передало право вимоги за кредитним договором до ТОВ «СВЕА ФІНАНС», яке звернулось до суду з вимогою про стягнення з відповідача кошти за кредитним договором, укладеним між відповідачем та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНІХ КРЕДИТІВ», тому вказані позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Частиною 1 ст.141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, і питання як розподілити між сторонами судові витрати. Позивач при пред`явленні позову до суду сплатив судовий збір в сумі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №819 від 08 липня 2025 року (а.с. 6). Таким чином, з огляду на задоволення позовних вимог, із [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача 2422,40 гривень на відшкодування понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved