Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

30\~липня 2025\~року представник\~позивача звернулася\~до суду\~з позовом\~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором,сформованим в системі «Електронний суд». В обґрунтування позову представник зазначила, що 10 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» було укладено кредитний договір № 4801732, відповідно до умов якого відповідачу було надано позику, відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та строки встановлені договором. 22.04.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 22042025, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до Боржників вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 22.04.2025 до Договору факторингу № 22042025 до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 129477,66 грн, з яких: 25999,98 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 90477,68 грн сума заборгованості за процентами, 13000,00 грн сума заборгованості за штрафами. Відповідач не виконала свого обов`язку за договором позики, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» за договором позики № 4801732 від 10.07.2024 в сумі в сумі 129477,66 грн. Посилаючись на викладене, представник позивача просила суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором позики № 4801732 від 10.07.2024 в сумі 129477,66 грн, з яких: 25999,98 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 90477,68 грн сума заборгованості за процентами, 13000,00 грн сума заборгованості за штрафами, а також судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явилася, у позовній заяві зазначила, що просить проводити розгляд справи у її відсутність та не заперечує проти винесення заочного рішення судом. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, судові повістки про виклик до суду направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Як вбачається з Рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень судові повістки про виклик [PERSON] до суду на 14:00 год 24.09.2025 та на 15:00 год 29.10.2025 повернулися до суду не вручені з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзиву відповідач не подала. Враховуючи наявність умов проведення заочного розгляду справи встановлених ст. 280 ЦПК, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 10 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» було укладено Договір № 4801732 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 15766, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 26000,00 грн (п. 1.2.), строк кредитування 300 днів (п.1.3), стандартна процентна ставка 1,50 % в день за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього договору (п.2.3) (а.с.7-23) (далі Кредитний договір). Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, вищезазначений договір, укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовим наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №561/77/19. На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В п. 2.1. Кредитного договору, кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] . Згідно листа ТОВ «Пайтек» на підставі Договору про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № 03012024-1 від 2024-01-03, було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Лінеура Україна» 10.07.2024 на суму 26000,00 грн, на платіжну картку № [NUMBER] (а.с.24). Отже, із досліджених доказів судом встановлено, що ТОВ «Лінеура України»\~ виконало зобов`язання за кредитним договором та надало відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. 22.04.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 22042025, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до Боржників вказаними у Реєстрі боржників (а.с.30-36). Відповідно до Реєстру боржників від 22.04.2025 до Договору факторингу № 22042025 до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 129477,66 грн, з яких: 25999,98 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 90477,68 грн сума заборгованості за процентами, 13000,00 грн сума заборгованості за штрафами (а.с.37). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином,\~право вимоги\~за Кредитним\~договором №\~4801732\~про надання\~коштів на\~умовах споживчого\~кредиту від\~10\~липня 2024\~року перейшло\~до ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів»на підставі договору факторингу. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно Розрахунку\~заборгованості за\~Кредитним договором\~№ 4801732,\~станом на\~22.04.2025\~заборгованість [PERSON] \~становить 129477,66\~грн,\~з яких:\~25999,98\~грн \~сума заборгованості\~за основною\~сумою боргу,\~90477,68\~грн \~сума заборгованості\~за процентами,\~13000,00\~грн \~сума заборгованості\~за штрафами(а.с.25-29). Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на користь позивача 25999,98\~грн - заборгованості по тілу кредиту, суд зазначає наступне. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК Україниякщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. З Розрахунку\~заборгованості за\~Кредитним договором № 4801732 вбачається, що відповідачем було сплачено 05.08.2024 року кошти в сумі 2106,00 грн та 02.09.2024 в сумі 9983,75 грн. Вказані грошові кошти було зараховано в рахунок сплати заборгованості за процентами та 0,02 грн в рахунок погашення боргу за тілом кредиту. Приймаючи до уваги те, що відповідач отримавши кредитні кошти в сумі 26000,00 грн, доказів суду, які б підтверджували виконання зобов`язання з повернення заборгованості за основною сумою боргу в повному обсязі не надала, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 25999,98 грн - суми заборгованості по тілу кредиту є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Вирішуючи позовну\~вимогу в\~частині стягнення\~з відповідача\~на користь\~позивача 90477,68 грн суми заборгованості за процентами, суд зазначає наступне. За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до\~ст.1056-1\~ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Судом встановлено, що умовами договору визначено розмір стандартної процентної ставки 1,50 % в день за кожен день користування кредитом, яка застосовується в межах всього строку кредиту. Разом з тим, розмір нарахованих відсотків не в повній мірі відповідає вимогам ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», з огляду на таке. Пунктом 5 розділу І ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (Закон\~№ 3498-IX від 22.11.2023), статтю 8 ЗУ «Про споживче\~кредитування»доповнено частиною п`ятою. Відповідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 % Згідно п. 2 Розділу ІІ. Прикінцевих та перехідних положень Закону\~№ 3498-IX\~від 22.11.2023 ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», дія\~пункту 5\~розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023. Згідно п.\~17 Розділу\~IV\~Прикінцевих та\~перехідних положень\~ ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності\~Законом України\~"Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Судом встановлено, що термін дії кредитного договору з 10.07.2024 по 04.07.2024 року. За таких обставин, суд дійшов висновку, що в період з 10.07.2024 по 19.08.2024 розмір денної процентної ставки 1,5 % відповідав розміру визначеному законом. Проте, за період з 20.08.2024 по 04.07.2024 розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1,0 %. Отже, нарахування процентів, виходячи із процентної ставки 1,5% в день не відповідає вимогам ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування». Так, за підрахунками суду, розмір відсотків за період з 10.07.2024 по 19.08.2024, виходячи з розміру денної процентної ставки 1,5 % становить 15990,00 грн (390,00 грн (розмір відсотків в день) х 41 (днів в періоді). Розмір відсотків за період з 20.08.2024 по 04.07.2024, виходячи з розміру денної процентної ставки 1,0 % становить 67340,00 грн (260,00 грн (розмір відсотків в день) х 259 (днів в періоді). Таким чином, загальний розмір відсотків за період з 10.07.2024 по 04.07.2024 терміну дії договору становить 83330,00 грн. З Розрахунку\~заборгованості за\~Кредитним договором № 4801732 вбачається, що відповідачем було сплачено 05.08.2024 року кошти в сумі 2106,00 грн та 02.09.2024 в сумі 9983,75 грн. Вказані грошові кошти було зараховано в рахунок сплати заборгованості за процентами та 0,02 грн в рахунок погашення боргу за тілом кредиту. Отже, загальний розмір сплачених відповідачем процентів становить 12089,75 грн. Таким чином, розмір не сплачених відповідачем процентів становить 71240,25 грн. Приймаючи до уваги те, що відповідач отримавши від позивача кредитні кошти в у добровільному порядку та у встановлені договором строки, їх не повернула, а також відсотки у встановленому договором розмірі на користь позивача не сплатила в повному обсязі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на користь позивача 71240,25 грн простроченої заборгованості за нарахованими процентами є законними обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на користь позивача 13000,00 грн заборгованості по штрафу, суд зазначає наступне. Пунктом 6.3 Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання Клієнтом зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом Товариство має право нарахувати, а клієнт зобов`язаний сплатити Товариству штраф у розмірі 25% від суми невиконаного зобов`язання. Разом з тим, відповідно до п. 18. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (не виконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Приймаючи до уваги те, що штраф нарахований відповідачу у період дії в Україні воєнного стану, у зв`язку з чим позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача 13000,00\~грн \~заборгованості по\~штрафу до задоволення не підлягають. Згідно з п. 3 ч. 2\~ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2044,00\~грн та заявлено позовні вимоги в загальному розмірі про стягнення 129477,66 грн. Судом задоволено позовні вимоги на суму 97240,23 грн що становить\~75,10\~%\~від ціни\~позову,\~отже з\~відповідача на\~користь позивача\~підлягає стягненню\~судовий збір\~в розмірі\~1819,22 грн, що складає 75,10 % від 2044,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial