Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

1.Стислий виклад: 1.1. позиції позивача Об`єднання житлових кооперативів «Круг» (надалі за текстом - ОЖК «Круг»/позивач), в особі представника Вінницького Миколи Вікторовича, який діє на підставі ордеру серії СА № 1128047 від 17.06.2025, звернулось до Індустріального районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (надалі за текстом - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] /відповідачі) предметом якої є: стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території за період з 01.08.2009 по 30.06.2025 у сумі 28 891 грн 28 коп, а також просить стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 3 028,00 грн та витраті пов`язані з розглядом справи у сумі 6 300,91 грн. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач посилався на те, що 21.01.2006 створено Об`єднання житлових кооперативів «Круг», метою якого є забезпечення поточного утримання, ремонту та благоустрою житлового фонду, їх інженерного обладнання та прилеглих територій. Відповідно до Статуту ОЖК «Круг» обов`язком учасників об`єднання є своєчасна оплата внесків на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі, встановленому загальними зборами з урахуванням реальних витрат. Відповідачі перебувають на реєстраційному обліку у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Відповідачам щомісяця направлялися рахунки на оплату наданих послуг. Унаслідок неповної та несвоєчасної оплати послуг, що надаються позивачем, у відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , утворилася заборгованість за період з 01.08.2009 по 05.03.2018 виключно [PERSON] у сумі 10 721, 88, за період з 14.0.2018 по 21.10.2020 виключно [PERSON] у сумі 4 367,12 грн. інша частина заборгованості належить солідарно відповідачам [PERSON] та [PERSON] за період з 22.10.2020 по 30.06.2025 у сумі 13 802,28 грн. 1.2.заперечень відповідача Відповідачі пропозицію Індустріального районного суду м. Харкова викладену в ухвалі від 24.07.2025 (а.с. 35-37) щодо подання відзиву на позов не використали, не скористалися процесуальним правом спростувати наведені позивачем аргументи та доводи у позовній заяві. 2.заяви, клопотання 23 жовтня 2025 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника ОЖК «Круг» Вінницького Миколи Вікторовича, який діє на підставі ордеру серії СА № 1128047 від 17.06.2025, надійшла заява, в якій останній підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить суд про розгляд справи за його відсутності, а також не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення, у разі виникнення обставин викладених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України (а.с. 67-68). Інших заяв та клопотань, пов`язаних з розглядом справи, сторони до суду не подавали. 3.інші процесуальні дії у справі Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 15.07.2025 справа № 644/6294/25 визначена на розгляд судді Паляничко Д.Г. (а.с. 29). На виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України, 22.07.2025 судом сформовано довідку про склад сім`ї Реєстру територіальної громади м. Харкова щодо місця проживання (перебування) відповідачів, згідно з якою місце проживання [PERSON] , [PERSON] у встановленому законом порядку зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 31), що відноситься до територіальної юрисдикції Індустріального районного суду м. Харкова. За інформацією з відповіді Єдиного державного демографічного реєстру № 1593438 від 22.07.2025 відомості про [PERSON] , [INFO] , відсутні (а.с. 34). За інформацією з довідки про реєстрацію місця проживання особи Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 22.07.2025 місце проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , припинено 05.03.2018 (а.с. 33). Судом встановлено, що на підставі розпорядження Харківської обласної військової адміністрації «Про перейменування об`єктів топонімії міста Харкова» № 513В від 26.07.2024 перейменовано об`єкти топонімії м. Харкова, зокрема й в Індустріальному районі міста: поточне найменування «вулиця Грицевця» змінено на нове найменування «вулиця 92-ї Бригади». Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 24.07.2025 позов прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі № 644/6294 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, та прийнято рішення про виклик [PERSON] у судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України за посиланням https://og.hr.court.gov.ua/sud2029/. (а.с. 35-37). Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, матеріали справи містять заяву 23.10.2025, у якій представник ОЖК «Круг» просить суд здійснити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 67). Відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України судові повістки відповідачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виклик у судові засідання призначені на 18.08.2025, 24.09.2025, 23.10.2025 надсилалися судом за місцем реєстрації [PERSON] , [PERSON] та останнім відомим місцем реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , згідно з інформацією зазначеною у позовній заяві (а.с. 1), довідці про склад сім`ї Реєстру територіальної громади м. Харкова (а.с. 32), довідці з Департаменту реєстрації ХМР (а.с. 33). Рекомендовані повідомлення про виклик [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на 18.08.2025 повернулися до суду як неотримані відповідачами із зазначенням у довідці про причини повернення: «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 49-50, 51-52, 53-54), така довідка поштового відділення вважається неналежним повідомленням сторони про дату судового розгляду, та «адресат відсутній за вказаною адресою» на виклик суду 24.09.2025 (а.с. 61-62, 63-64, 65-66), що є належним повідомленням згідно вимог п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України. Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, в тому числі, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Пунктом 991 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 05.03.2009 № 270, встановлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 10.05.2023 по справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23) та Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09.08.12019 у справі № 906/142/18 (провадження № 12-109гс19); від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18). Заразом, відповідачі повідомлялися про виклик у судові засідання, призначені на 18.08.2025, 24.09.2025, 23.10.2025 також і через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, розміщені 25.07.2025, 30.08.2025, 30.09.2025 (а.с. 41-43, 46-48, 58-60) відповідно, за посиланням http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/ відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України. За приписами ч.11 ст.128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Отже, враховуючи вказане вище, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи по суті, не прибули до суду без поважних причин, відзиву на позовну заяву не надали, жодних заяв та клопотань до суду не надходило. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (ст. 1 ЦПК, ст. 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Суд звертає увагу на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, що відповідає правовому висновку викладеному у постанові Верховного Суду від 07.07.2022 у справі № 918/539/16. З приводу чергової неявки в судове засідання відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та можливості продовження розгляду справи за їх відсутності, суд врахувавши обставини справи, дійшов переконання про можливість розгляду та закінчення розгляду справи за відсутності відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , оскільки їх відсутність не перешкоджає вирішенню справи по суті на підставі наявних у справі доказів, про що суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. З огляду на те, що у справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд за згодою представника позивача (а.с. 67), розглядає справу за відсутності відповідачів та, згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 23.10.2025 зі згоди представника позивача (а.с. 67), прийнято рішення про заочний розгляд справи за позовною заявою Об`єднання житлових кооперативів «Круг» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території (а.с. 70-71). Враховуючи, що в судове засідання не з`явились усі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, мотиви їх відхилення та врахування, мотивована оцінка суду аргументів сторін, порушені чи оспорені права, за захистом яких мало місце звернення до суду. Вирішуючи спір, суд установив, що між сторонами виникли суспільні відносини в сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг, зокрема послуги з утримання будинку та прибудинкової території між їхніми виконавцями і споживачами. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані у встановленому законом порядку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про склад сім`ї з Реєстру територіальної громади м. Харкова (а.с. 6, 31), довідкою про реєстрацію місця проживання особи Департаменту реєстрації Харківської міської ради та є споживачами послуг з утримання будинку та прибудинкової території за вказаною адресою. Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи А01 № 070127 від 21.01.2006 створено Об`єднання житлових кооперативів «Круг» (а.с. 12). Основною метою діяльності якого є забезпечення поточного утримання, ремонту та благоустрою житлового фонду, їх інженерного обладнання та прилеглих територій (а.с. 9-11). Завданням та предметом діяльності якого є здійснення функцій, що забезпечують управління, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам Об`єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обгрунтованими цінами та виконання ними своїх обов`язків, а основною метою належне утримання та використання неподільного і загального майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами, що підтверджується п.2.1, 2.2. Статуту ОЖК «КРУГ» (а.с. 10). Відповідно до п. розділу 6 Типового договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, затвердженим постановою КМУ № 712 від 05.09.2018 обов`язком співвласників є сплата управителеві послуг з управління (а.с. 7), що включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо земельна ділянка, на якій розташований багатоквартирний будинок, а також належні до нього будівлі, споруди та прибудинкова територія, згідно з відомостями про таку земельну ділянку, що містяться у Державному земельному кадастрі, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо (а.с. 7/на звороті). Суд установив, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] дійсно проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6), та є споживачами послуг ООЖК «Круг», оскільки користуються комунальними послугами з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. Згідно з відомості нарахувань та оплат за послуги з утримання споруд та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] - [PERSON] заборгованість відповідача за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території у період з 01.08.2009 по 05.03.2018 у сумі 10 721,88 грн (а.с. 15-16). Згідно з відомості нарахувань та оплат за послуги з утримання споруд та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] - [PERSON] заборгованість відповідача за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території у період з 14.09.2018 по 21.10.2020 у сумі 4 367,12 грн (а.с. 17). Згідно з відомості нарахувань та оплат за послуги з утримання споруд та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] - [PERSON] , [PERSON] заборгованість відповідача за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території у період з 22.10.2020 по 30.06.2025 у сумі 13 802,28 грн (а.с. 18-19). 5.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Суд під час розгляду справи керується принципом верховенства права та розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV (діяв до 01.05.2019), Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (надалі за текстом - Закон № 1875-IV та № 2189-VIII відповідно), Цивільним кодексом України та Житловим кодексом України (надалі за текстом - ЦК України та ЖК України відповідно). За змістом ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 319 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Згідно зі ст. 13 Закону № 1875-IV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону № 1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово- комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону № 1875-IV визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. ст. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За приписами ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Положення ст. 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначають права об`єднання щодо забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків . Для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право: робити співвласникам попередження про порушення ними статутних або інших законних вимог і вимагати їх дотримання; вимагати відшкодування збитків, заподіяних спільному майну об`єднання з вини власника або інших осіб, які користуються його власністю; вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів. Відповідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» витрати на управління багатоквартирним будинком включають: витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, встановленої законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Положення ст. 11 ЦК України встановлено, що цивільні права і зобов`язання виникають не тільки з основ передбачених законодавством, а також з дії громадян. Такими діями відповідача є фактичне користування послугами, що надаються позивачем. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20.04.2016 № 6-2951цс15. Ні ЦК України, ні Законами України «Про житлово-комунальні послуги», ні Правилами не передбачено випадків, коли недодержання письмової форми договору про надання послуг з теплопостачання має наслідком його недійсність. Відсутність письмового договору про надання послуг з теплопостачання та постачання гарячої води не свідчить про відсутність певних договірних відносин і не звільняє відповідачів від оплати за фактично надані послуги. Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду у цивільній справі № 334/2789/15-ц, викладеною у постанові від 27.02.2019. Відповідачами не доведено, що ОЖК «Круг» послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території не надавало, проте, позивачем доведено надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, заразом відповідачами всупереч вимог ст. 525, 526, 530 ЦК України надані позивачем послуги оплачені не були, що призвело до порушення прав та законних інтересів позивача. Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з положеннями ст. 525 ЦК України однобічна відмова від виконання прийнятих зобов`язань не допускаються. За приписами ст. 543 ЦПК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором. Європейський суд з прав людини наголошує, що п. 1 ст. 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено ст. 15 ЦК України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений ст. 16 ЦК України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 6.Висновки суду. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Матеріалами справи знаходить своє підтвердження той факт, що ОЖК «Круг» надавав відповідачам зазначені послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, відповідачі їх одержували та не відмовлялись від них у встановленому законом порядку, а відтак у останніх виник обов`язок сплатити за надання цих послуг. З досліджених у судовому засіданні письмових доказів суд установив, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6, 31, 33), та, в силу приписів ст. 64, 67, 68 ЖК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 541, 543 ЦК України, несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг, зокрема й з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. Враховуючи зазначене вище, суд дійшов переконання, що відповідачі, всупереч вимог ст. 525, 526, 530 ЦК України, належним чином не виконували обов`язок щодо повної та своєчасної оплати зазначених вище послуг, у зв`язку з чим у останніх виникла заборгованість в загальному розмірі 28 891,00 грн, з яких: період з 01.08.2009 по 05.03.2018 виключно [PERSON] у сумі 10 721, 88, за період з 14.09.2018 по 21.10.2020 виключно [PERSON] у сумі 4 367,12 грн. інша частина заборгованості належить солідарно відповідачам [PERSON] та [PERSON] за період з 22.10.2020 по 30.06.2025 у сумі 13 802,28 грн (а.с. 15-19). Суд бере до уваги надані представником позивача розрахунки заборгованості щодо оплати послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території під час ухвалення судового рішення, та наголошує на тому, що відповідачі не надали доказів на їх спростування. Правовідношення в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Як вбачається з матеріалів справи, заявлені позивачем вимоги виходять за межі встановленої ст. 256 ЦК України позовної давності, заразом, в силу ч.3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення. Відповідно до висновків викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 156/268/21 від 03.08.2021 при вирішенні спору спростувати доводи позову покладається на відповідача, а не на суд, особливо при заочному порядку розгляду справи. Вказане є вірним. Проте це означає лише те, що у такому випадку суд повинен розглянути позов і визначити розмір заборгованості виходячи з умов договору та вимог закону (постанова ). Отже, Об`єднанням житлових кооперативів «Круг» доведено свій позов, надані належні, достатні та допустимі докази на його обгрунтування, що є його процесуальним обов`язком (статті 12, 13, 81 ЦПК України), а судом належним чином досліджено та оцінено надані позивачем докази. З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОЖК «Круг» є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. 7. Розподіл судових витрат За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу в сумі 6 300,91 грн. Цивільним процесуальним законом визначено критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, зокрема гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу у справі. Положеннями ст. 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). У постанові Верховного Суду від 23.06.2022 у справі № 607/4341/20 визначено, що обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо). Отже, суд зобов`язаний з урахуванням обставин і складності справи надати оцінку поданим заявником доказам на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, визначити необхідний фактичний обсяг правової допомоги, співмірність витрат на правничу допомогу, за результатами чого, надати обґрунтований висновок про наявність/відсутність підстав для відшкодування таких витрат і їх розмір, а не формально (без надання оцінки доказам та аргументам) вказати про відсутність підстав для компенсації таких витрат на користь позивача за рахунок відповідача. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача адвокатом Вінницьким М.В. надано суду: - договір про надання правової допомоги від 17.06.2025 укладеним між адвокатом Вінницьким Миколою Вікторовичем та Об`єднанням житлових кооперативів «Круг» (а.с. 21); - розрахунок вартості правової допомоги від 17.06.2025 (а.с. 22); - акт виконаних робіт від 17.06.2025 (а.с. 29); - платіжну інструкцію № 35 від 17.06.2025, призначення платежу: за адвокатські послуги згідно з договором ЦПХ б/н (а.с. 24). Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Враховуючи викладене вище, судом установлено, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги у цій справі становить 6 300,91 грн, що підтверджується вище переліченими доказами. Такий розмір витрат на правничу допомогу суд вважає співмірним розміру витраченого часу на надання правової допомоги та складності справи. Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 3 028,00 грн (а.с. 4-5). Отже, враховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ОЖК «Круг» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн та витрати на оплату професійної правничої допомоги у дій справі у сумі 6 300,91 грн. Враховуючи викладене вище,

Outcome: approved