Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

13.09.2024 позивачка [PERSON] звернулася до Старосамбірського районного суду Львівської області із зазначеною позовною заявою, в якій просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 12 жовтня 2013 року позивачка уклала шлюб із [PERSON] (відповідачем у справі) у Любинській сільській раді Яворівського району Львівської області, актовий запис № 16. Від спільного подружнього життя із відповідачем у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачкою за адресою [ADDRESS] . Стверджує, що у відповідності до рішення Яворівського районного суду Львівської області від 18 червня 2020 року, шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано, та на даний час їхні спільні діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні та вихованні. Відповідач [PERSON] не бере жодної участі у вихованні, утриманні та матеріальному забезпеченні своїх дітей, тобто ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей та забезпечення здобуття ними повної загальної середньої освіти. Відповідач [PERSON] не забрав дитину [PERSON] з пологового будинку і протягом шести місяців не виявляв щодо неї батьківського піклування. Відповідач [PERSON] в липні 2017 року залишив двох дітей та позивачку на восьмому місяці вагітності і вибув у невідомому напрямку. Третю дитину [PERSON] позивачка народжувала сама без чоловіка, дитину з полового будинку відповідач не забрав без поважних причин і до часу подання даної позовної заяви, тобто більше семи років, не виявляє щодо неї та інших дітей батьківського піклування. Відповідач повністю ухиляється протягом семи років від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей та здобуття ними освіти, не відвідує їх в школі, не цікавиться їх станом здоров`я. Відповідач не здійснював жодного матеріального забезпечення дітей і позивачка змушена була звернутись до Яворівського районного суду Львівської області про видачу судового наказу про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, про що було видано судовий наказ у справі №460/3606/19. Зазначає, що оскільки відповідач [PERSON] не забрав дитину з полового будинку, самоусунувся від реалізації своїх батьківських прав, життям та здоров`ям дітей не цікавиться протягом тривалого періоду часу, участь у їх вихованні та розвитку не приймає, отже, фактично, відповідно всі ці фактори як кожен окремо, так і в сукупності свідчать про свідоме ухилення відповідача від батьківських обов`язків по вихованню дітей, які мають негативний характер для самої дитини, відповідно позивачка вимушена звернутися до суду із позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно його дітей. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.09.2024 року справа визначена для розгляду судді Кушніру А.В. Ухвалою судді від 28.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання по справі. Ухвалою суду від 20.05.2025 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Домашовець В.С. позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] був належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, однак в суд не з`явився і не повідомив про причини своєї неявки, а також від нього не надходило відзиву на позовну заяву, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за його відсутності. Представник третьої особи Виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області як орган опіки і піклування в судове засідання не з`явився, проте подав до суду клопотання про розгляд справи без їхньої участі, зазначив що позовну заяву підтримують і просять її задовольнити. Враховуючи наведене, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] - сторони у справі, з 12.10.2013 перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 18.06.2020 року розірвано (а.с.14). За час шлюбу у сторін народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.10.2014, виданим Любинською сільською радою Яворівського району Львівської області, актовий запис №22 (а.с.8); [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.02.2016, виданим Любинською сільською радою Яворівського району Львівської області, актовий запис №3 (а.с.10); [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.08.2017, виданим Виконавчим комітетом Любинської сільської ради Яворівського району Львівської області, актовий запис №13 (а.с.12). Відповідно до судового наказу судді Яворівського районного суду Львівської області від 02.08.2019 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.19). Як вбачається з довідки про склад сім`ї [PERSON] зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , до складу її сім`ї входять: дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , [INFO] , брат [PERSON] , [INFO] ( а.с.15). Згідно з довідки від 05.09.2024 №78 (а.с.18), виданою Любинським закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Яворівської міської ради Львівської області, вбачається що [PERSON] дійсно навчається в 5 класі Любинського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Яворівської міської ради Львівської області. Згідно з довідки від 05.09.2024 №79 (а.с.17), виданою Любинським закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Яворівської міської ради Львівської області, вбачається що [PERSON] дійсно навчається в 3 класі Любинського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Яворівської міської ради Львівської області. Згідно з довідки від 05.09.2024 №80 (а.с.16) виданою Любинським закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Яворівської міської ради Львівської області, вбачається що [PERSON] дійсно навчається в 2 класі Любинського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Яворівської міської ради Львівської області. Згідно з розрахунком заборгованості по аліментах (а.с.39), виданого головним державним виконавцем Самбірського відділу Державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області, станом на 11.11.2024 борг [PERSON] перед [PERSON] становить 11567,06 гривень. Згідно висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.49-51), комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Яворівської міської ради Львівської області, шляхом голосування (одноголосно), вирішила рекомендувати органу опіки та піклування визнати за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Виконавчий комітет Яворівської міської ради Львівської області, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Як слідує зі змісту зазначеного висновку органу опіки та піклування, на засіданні комісії була присутня [PERSON] - мати малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] (батько дітей) на засідання комісії з питань захисту прав дитини не з`явився. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Яворівської міської ради Львівської області 22.11.2024 року, [PERSON] , повідомила членам комісії, що її малолітні діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , проживають разом з нею за адресою: [ADDRESS] і перебувають на повному її утриманні. Її колишній чоловік, [PERSON] , проживає окремо та жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує. Починаючи з липня місяця 2017 року він залишив двох дітей та її на восьмому місяці вагітності і зник у невідомому напрямку. Третю дитину - [PERSON] вона народжувала сама без чоловіка та забирала її з пологового будинку теж сама. Протягом семи років, [PERSON] повністю ухиляється та самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, участі у вихованні, навчанні дітей не приймав і не приймає, не піклується і не цікавиться про їхнє здоров`я, фізичний, духовний розвиток та життя в цілому, не допомагає матеріально, будь-які відносини батька із доньками взагалі відсутні. Батько жодного разу не відвідував дошкільного та шкільного навчального закладу, ніколи не вітав і не дарував їм жодних подарунків на дні народження та святого Миколая. Всі ці обов`язки [PERSON] виконує повністю сама. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Яворівської міської ради Львівської області 22.11.2024 року, встановлено, що згідно характеристик, виданих Любинським закладом дошкільної освіти Яворівської міської ради Львівської області та Любинським ЗЗСО І-ІІІ ступенів Яворівської міської ради Львівської області від 09.09.2024 року, встановлено, що матір дітей, [PERSON] , брала та бере активну участь у розвитку та вихованні дітей, допомагає у організації позакласних заходів, регулярно цікавиться життям дітей, забезпечує високий рівень їхнього навчання, завжди відвідує батьківські збори. Батько, [PERSON] , за час перебування дітей в садочку, а тепер і школі, жодного разу не з`являвся, з сім`єю не проживає, участі у вихованні дітей не бере, з класним керівником на зв`язок не виходив, на батьківські збори не з`являвся. Згідно довідок, виданих лікарем Краковецької лікарської амбулаторії від 10.09.2024 року, встановлено, що діти [PERSON] , дійсно часто хворіють, постійно потребують лікування, медичної допомоги та догляду матері, знаходяться на »Д» - обліку з приводу захворювань. Матір постійно доглядає і старанно виконує усі рекомендації лікаря. Батько ніколи не приводив дітей па огляд і не був присутній у лікаря. [PERSON] на засідання комісії з питань захисту прав дитини не з`явився, участі у засіданні комісії прийняти не зміг, оскільки перебуває за кордоном. Проте, членам комісії з питань захисту прав дитини вдалося у телефонному режимі поспілкуватися з [PERSON] , де він повідомив, що все сказане його колишньою дружиною він заперечує та проти позбавлення його батьківських прав, запевняв, що хоче бачитися та спілкуватися зі своїми дітьми, однак, через певні особисті обставини, немає можливості брати участі у виконанні своїх батьківських обов`язків відносно них. Такі дії [PERSON] свідчать виключно про свою власну турботу, фінансове становище та добробут, а не про найкращі інтереси для власних дітей. 22.11.2024 виконавчий комітет Яворівської міської ради Львівської області прийняв рішення №431 (а.с.48) про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є двоюрідною сестрою позивачки [PERSON] . Коли позивачка народжувала третю дитину, то вона відвозила її власним автомобілем до пологового будинку та забирала назад з дитиною, відповідача разом із нею не було. Також відповідач не був присутній на хрестинах у третьої дочки. Також коли дитина хворіла, то вона відвозила позивачку з дитиною до лікарні, відповідача при цьому також не було. У цей період у позивачки було важке фінансове становище, у зв`язку із чим вся їхня родина намагалися допомогти позивачці. Стверджує, що відповідач не приймає жодної участі у вихованні дітей, не цікавиться ними, не намагається допомогти позивачці. Правовідносини, наявні між сторонами, мають наступне правове регулювання. Із змісту преамбули Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України - 27 вересня 1991 року (далі Конвенція) вбачається, що держави учасниці Конвенції визнають, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Частина 1 ст. 3 Конвенції вказує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 1 ст. 7 цього ж акту передбачено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Згідно із ч.1 ст. 8 Конвенції держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Частина 1 ст. 9 Конвенції передбачає, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Стаття 16 Конвенції вказує, що жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання. Статтею 18 Конвенції, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Ч. 3 ст. 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частин першої та другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено у статті 7 СК України, згідно з якою жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ч.ч. 1-3 ст. 150 СК України, яка передбачає обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ст.153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. За змістом ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. За заявою батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні із нею того з батьків, хто проживає окремо. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим для виконання (ст.158 Сімейного кодексу України). Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ст. 166 СК України передбачає, що позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до висновку органу опіки і піклування Яворівської міської ради Львівської області, орган опіки і піклування Яворівської міської ради Львівської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Суд погоджується із даним висновком органу опіки та піклування, оскільки такий є обґрунтований, повністю узгоджується з іншими матеріалами справи та відповідає інтересам дітей. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні не було здобуто доказів на предмет того, щоб стан здоров`я та матеріальне становище відповідача позбавляло його можливості приймати участь у вихованні та навчанні дітей, сприяти їх духовному та фізичному розвитку, цікавитися їх життям та здоров`ям, приймати участь у їх становленні як особистостей, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. При цьому, в ході розгляду справи відповідачем вказані обставини не спростовано належними та допустимими доказами, зокрема, не було надано належних доказів чинення з боку позивача перешкод у спілкуванні з дітьми. На підставі вищевикладеного, аналіз наведених обставин у сукупності свідчить, що відповідач [PERSON] тривалий час не дбає про своїх дітей, про їх фізичний, духовний та моральний розвиток, не готує їх до самостійного життя, тобто без поважних причин ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а тому суд приходить до висновку про доцільність позбавлення його батьківських прав відносно малолітніх дітей, оскільки таке позбавлення батьківських прав буде в повній мірі відповідати інтересам дітей, їх належному догляду та вихованню. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 1211,20 гривень.

Outcome: approved