Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-23 00:00:00

Позивач Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго" звернувся до Шевченківського районного суду м. Полтави з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01 червня 2022 року по 01 березня 2025 року в сумі 24766 грн 77 коп., які отримані за адресою: [ADDRESS] . Крім заборгованості за спожиту теплову енергію позивач також просив суд стягнути з відповідачів нарахований індекс інфляції в розмірі 2495 грн 91 коп. та 3 % річних в сумі 605 грн 04 коп. Всього просив стягнути 27867 грн 72 коп. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Полтави від 22 квітня 2025 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Після цього ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави від 22 травня 2025 року справу передано на розгляд за підсудністю до Київського районного суду м. Полтави (а.с. 36-37). Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 01 липня 2025 року справу прийнято до свого провадження. Розгляд справи вирішено проводити у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін (а.с. 46). За клопотанням позивача ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 23 вересня 2025 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено [PERSON] (а.с. 76, 80). Таким чином на розгляді у Київському районному суду м. Полтави перебуває цивільна справа за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. Заперечення від позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відповідач [PERSON] під час провадження у справі в Шевченківському районному суді м. Полтави надав відзив на позов, у якому зазначив, що відкриття судом провадження у справі вважає неправомірним, оскільки порушено правила підсудності (а.с. 23-25). Також зазначив, що [PERSON] та [PERSON] не є власниками квартири та сторонами договору з ВП «Полтаватеплоенерго». Власником квартири та стороною договору з ВП «Полтаватеплоенерго» є [PERSON] . Також зазначив, що Київський районний суд м.Полтави своєю ухвалою від 06.11.2024 у справі №552/6895/24, провадження №2-с/552/103/24, скасував вимоги, викладені в заяві ВП «Полтаватеплоенерго». Ухвалою від 09.10.2024 у справі №552/6895/24, провадження №2-н/552/1416/24, Київський районний суд м.Полтави відмовив у видачі судового наказу в частині позовних вимог про стягнення заборгованості з [PERSON] . ВП «Полтаватеплоенерго» було роз`яснено право звернення до суду з додержанням правил підсудності. Тому просив скасувати ухвалу від 22 квітня 2025 року (а.с.23-25). Позивач надав відповідь на відзив, у якій посилався на те, що позивачем надаються відповідачам послуги теплопостачання, за які у відповідачів виникла заборгованість у вказаному розмірі. Зазначав, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] з 09.08.2023 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , отже до 09.08.2023 року він був споживачем послуг за адресою: [ADDRESS] . Тому просив позов задовольнити в повному обсязі (а.с. 69-70). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] відзиву на позов не надали. Відповідач [PERSON] надала письмові пояснення по суті справи та розрахунки, у яких проти позовних вимог заперечила. Інших заяв або клопотань сторони суду не подавали. В судове засідання представник позивача не з`явився. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили, посилаюсь на безпідставне нарахування позивачем заборгованості. В задоволенні позову просили відмовити. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. З заявами та клопотаннями до суду не звертався. Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Заслухавши відповідачів [PERSON] , [PERSON] , дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 28 березня 2007 року державним нотаріусом Другої полтавської державної нотаріальної контори, є власником квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 26, 45). Місце проживання відповідача [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с.44). Позивач Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго" за вказаною адресою надає послуги постачання теплової енергії та послуги постачання гарячої води. Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть\~солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] (як власник житла) та [PERSON] (як дієздатна особа, яка проживає та/або зареєстрована у житлі споживача) є споживачами послуг з теплопостачання, які надаються позивачем за адресою: [ADDRESS] . Як підтверджується відомостями з реєстру Мачухівської територіальної громади від 09 серпня 2023 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 31). Будь-які докази, якими б підтверджувалось зареєстроване місце проживання [PERSON] до 09 серпня 2023 року, до матеріалів справи сторонами надано не було. Тому за відсутності доказів того, що до 09 серпня 2023 року [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , суд за недоведеністю відхиляє посилання позивача на те, що він є споживачем послуг теплопостачання, що надаються позивачем за вказаною адресою. На підставі викладеного судом встановлено, що між сторонами ВП «Полтаватеплоенерго» та [PERSON] , [PERSON] - склались правовідносини з надання послуг теплопостачання, в яких одна сторона зобов`язана надавати другій стороні послуги теплопостачання, а друга зобов`язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами. В даних правовідносинах одна сторона (Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарство «Полтаватеплоенерго») надає другі стороні ( [PERSON] , [PERSON] ) послуги з теплопостачання та постачання гарячої води, а відповідачі [PERSON] , [PERSON] зазначені послуги прийнмають та частково оплатили. Відповідно до\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 ЦК України, зокрема, з договорів та інших правочинів. Згідно з частиною першою\~статті 901 ЦК України\~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках регулюються\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 1 частини першої\~статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої цієї статті обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом (частина сьома\~статті 21 цього Закону). Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. За змістом частини першої\~статті 19 цього Закону\~відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 20\~цього Закону\~споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Наведене відповідає сталій позиції Верховного Суду, сформованій у справах №750/12850/16-ц від 26.09.2018, №642/2858/16 від 06.11.2019. Правовідносини між сторонами врегульовано індивідуальним договором про надання послуг. Індивідуальні договори, що є публічними договорами приєднання, та набули чинності з 01\~грудня 2021 року, встановлюють порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води (далі - Договір), текст яких розміщений на офіційному сайті підприємства http://te.pl.ua. Згідно пункту 5 Договору позивач взяв на себе зобов`язання надавати комунальні послуги в строки і на умовах, що визначені цим Договором. Цьому обов`язку кореспондує і обов`язок споживача оплачувати надані послуги своєчасно та в повному обсязі. Нарахування за надані позивачем послуги здійснюються у відповідності до встановлених тарифів, які: - введені в дію з 01 листопада 2021 року рішенням Полтавської обласної ради від 21.10.2021 № 286 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», які були застосовані до споживачів категорії «населення» після завершення опалювального сезону 2021-2022, тобто з 01 травня 2022 року; - введені в дію з 01 жовтня 2022 року рішенням Полтавської обласної ради від 30.09.2022 № 477 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТЕ «Полтаватеплоенерго». Розмір тарифу зазначається на офіційному сайті підприємства: http://te.pl.ua/tarifi/tarifi-dlya-potreb-naselennya/. Оскільки ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» позбавлено можливості самостійно встановлювати тарифи на надані послуги, або обирати які тарифи застосовувати, а має лише застосовувати тарифи, встановлені відповідними нормативними актами, суд відхиляє посилання відповідачів у судовому засіданні на неправомірне застосування ВП «Полтаватеплоенерго» у 2022 році тарифів для розрахунку умовно-постійної частини плати, що є вдвічі більшими від тарифів, що діяли у 2021 році. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Житловим кодексом України та іншими нормативними актами. Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами ст. 68 ЖК України споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як передбачено п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.1 та 5 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Відповідно до ч.1 та 5 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем гарячої води визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Тарифи на комунальну послугу з постачання гарячої води, що виробляється за допомогою систем автономного опалення та/або індивідуального теплового пункту, формуються та встановлюються окремо для кожного багатоквартирного будинку з урахуванням собівартості виробництва надання такої послуги, а також рентабельності суб`єкта господарювання, що провадить таку діяльність. Діючи в правовідносинах належним чином, відповідачі [PERSON] та [PERSON] мали оплачувати одержані ними послуги згідно затверджених тарифів. Як встановлено судом, відповідачі у період з 01 червня 2022 року по 01 березня 2025 року отримані послуги теплопостачання оплатили не в повному обсязі. У зв`язку з цим за цей період виникла заборгованість в сумі 24766 грн 77 коп. Дана сума заборгованості нарахована позивачем відповідно до затверджених тарифів. При цьому суд відхиляє посилання відповідачів на неправомірне нарахування одночасно умовно-постійної частини плати та плати за абонентське обслуговування. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. Граничний розмір плати за абонентське обслуговування встановлений постановою Кабінету Міністрів України № 808 від 21 серпня 2019 року «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг». Згідно пункту\~2\~зазначеної постанови граничний розмір плати за абонентське обслуговування, визначений відповідно до цієї постанови, застосовується окремо за кожною комунальною послугою (постачання теплової енергії; постачання гарячої води; централізоване водопостачання; централізоване водовідведення; поводження з побутовими відходами) виконавцями послуг, що нараховують плату за абонентське обслуговування згідно з відповідними договорами Плата за абонентське обслуговування (з урахуванням податку на додану вартість), визначена відповідно до планованих витрат виконавця (витрат, пов`язаних з укладенням договору про надання комунальної послуги, із здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води), не повинна перевищувати граничного розміру плати за абонентське обслуговування, визначеного відповідно до цієї постанови. На час розгляду справи розмір плати за абонентське обслуговування нараховується щомісячно у фіксованому розмірі, незалежно від кількості мешканців у квартирі на кожну комунальну послугу окремо і становить: за послугу з постачання теплової енергії: - 20,20 грн/міс, - 29,38 грн/міс (для будинків, що обладнані вузлами комерційного обліку); \~ за послугу з постачання гарячої води: - 20,20 грн/міс, - 22,66 грн/міс (для будинків, що обладнані вузлами комерційного обліку). Як передбачено ст. 9 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг « Про затвердження Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання», ліцензіатам, які одержали ліцензію на провадження господарської діяльності з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, у разі згоди органу місцевого самоврядування, на території якого провадиться зазначена ліцензована діяльність, можуть в установленому порядку встановлюватися двоставкові тарифи на теплову енергію для всіх категорій споживачів. При цьому окремо визначаються умовно-постійна та умовно-змінна частини такого тарифу. Формування двоставкового тарифу на теплову енергію здійснюється шляхом визначення грошового виразу умовно-змінної (вартість 1 Гкал спожитої теплової енергії) та умовно-постійної (абонентська плата за 1 Гкал/год теплового навантаження) частин тарифу, застосування яких забезпечує планований річний дохід, що дорівнює сумі планованої річної повної собівартості, витрат на покриття втрат підприємств, відповідного планованого річного прибутку (за наявності), коригування витрат, які отримуються за умови застосування одноставкового тарифу, розрахованого відповідно до вимог цього Порядку. Умовно-змінна частина двоставкового тарифу визначається як плата за 1 Гкал спожитої теплової енергії, що була відпущена з колекторів та/або надходить у теплову мережу ліцензіата, та грошовий вираз планованих витрат на виробництво теплової енергії і витрат на придбання теплової енергії, що змінюються прямо пропорційно зміні обсягу виробництва теплової енергії, розрахованих згідно з вимогами цього Порядку. Умовно-постійна частина двоставкового тарифу визначається як абонентська плата за 1 Гкал/год теплового навантаження об`єктів теплоспоживання та грошовий вираз планованих витрат на транспортування і постачання теплової енергії, що є постійними і не змінюються прямо пропорційно зміні обсягу виробництва теплової енергії. Під час формування двоставкових тарифів визначаються планована повна собівартість, витрати на покриття втрат підприємств, планований прибуток від ліцензованої діяльності з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії (за наявності) та коригування витрат відповідно до вимог цього Порядку та здійснюється їх розподіл на умовно-змінну та умовно-постійну частини. До умовно-змінної частини тарифу включаються витрати на виробництво теплової енергії на котельнях, які перебувають на балансі або у власності, або в користуванні ліцензіата (без урахування витрат на виробництво теплової енергії в системах автономного опалення), витрати на виробництво теплової енергії власними теплоелектроцентралями, теплоелектростанціями, атомними електростанціями, когенераційними установками та установками з використанням альтернативних джерел енергії в тарифах, встановлених органом, уповноваженим встановлювати такі тарифи, витрати на придбання теплової енергії. До умовно-постійної частини тарифу належать витрати на транспортування та постачання теплової енергії. Розрахунок умовно-змінної частини двоставкових тарифів на теплову енергію відбувається з урахуванням вимог\~пунктів 8.5-8.8\~глави 8 цього Порядку. Розрахунок умовно-постійної частини двоставкових тарифів на теплову енергію проводиться шляхом ділення суми витрат, визначених згідно з вимогами\~пунктів 8.10-8.13\~глави 8 цього Порядку, на сумарне теплове навантаження об`єктів теплопостачання споживачів згідно з річними планами виробництва, транспортування та постачання теплової енергії. Застосування двоставкових тарифів на теплову енергію не звільняє ліцензіата від зобов`язань щодо ведення окремого обліку доходів і витрат за видами ліцензованої діяльності з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії. Таким чином, умовно-постійна частина плати за послугу теплопостачання є складовою частиною плати за спожиту послугу теплопостачання. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в повному обсязі. Суд також відхиляє посилання відповідачів як на одну із підстав заперечень проти позову, на ту обставину, що позивач спершу звернувся до суду з позовом до [PERSON] та до [PERSON] , а не до власника квартири [PERSON] . Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Оскільки зобов`язання з оплати спожитих житлово-комунальних послуг є солідарним зобов`язанням, позивач мав право звернутись до суду з позовом до будь-кого із споживачів, або до всіх них разом. Та обставина, що ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 06.11.2024 у справі № 552/6895/24 скасовано судовий наказ від 09 жовтня 2024 року про стягнення заборгованості з [PERSON] , а також, що ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 09.10.2024 у справі № 552/6895/24 відмовлено у видачі судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON] не перешкоджає зверненню позивача до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості. Тому заперечення відповідачів проти позову з посиланням на вказані ухвали суду у справі №552/6895/25 суд також відхиляє. Інші заперечення відповідачів проти позовних вимог зводяться до вільного трактування норм чинного законодавства та невірного обрахунку розміру зобов`язання у правовідносинах з позивачем. Таким чином позовні вимоги про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання з [PERSON] та [PERSON] підлягають до задоволення. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зобов`язання, що виникло між сторонами, є грошовим. Тому на вимогу позивача відповідачі зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми. За період з 01 червня 2022 року по 01 березня 2025 року борг відповідачів [PERSON] та [PERSON] за послуги теплопостачання становить 24766 грн 77 коп. Інфляційні втрати підприємства у зв`язку з порушенням строків оплати послуг за цей період становлять 2495 грн 91 коп., 3% річних 605 грн 04 коп. Всього заборгованість відповідачів з врахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних за цей період становить 27867 грн 72 коп. Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть\~ солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення в солідарному порядку заборгованості з [PERSON] та [PERSON] підлягають до задоволення в повному обсязі. В задоволенні позовних вимог до [PERSON] слід відмовити у зв`язку з недоведеністю споживання ним послуг, що надаються позивачем, у вказаний в позові період. Таким чином позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути на відшкодування судових витрат 3028 грн. 00 коп., тобто по 1514 грн. 00 коп. з кожного.

Outcome: partial