Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

І.\~Виклад позиції\~позивача та заперечень відповідачки. 1. 25.02.2025 року Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«ФІНТРАСТ КАПІТАЛ»(далі позивач та/або ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ») в особі представника, звернулося з позовом до [PERSON] (далі відповідачка та/або позичальник) з вимогами про стягнення суми заборгованості у розмірі 195500,00 гривень, а також витрат на правову допомогу та сплачений судовий збір. 2. Свої вимоги мотивує тим, що 27.02.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір № 4425953 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Строк кредиту 350 днів: з 27.02.2024 року по 11.02.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 25 днів. На підставі погоджених умов, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківських рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу № [NUMBER] , яку відповідачкою вказано особисто під час укладання Договору. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачкою виконало та надало їй кредит в сумі 20000,00 гривень шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] . У період з 27.02.2024 року по 25.10.2024 року відповідачем не здійснено жодної плати на рахунок первісного кредитора, які спрямовувалися б на оплату тіла кредиту та оплату процентів за користування грошовими коштами. 25.10.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», як фактором, було укладено Договір факторингу № 25/10/2024, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Враховуючи те, що на момент укладання Договору факторингу № 25/10/2024 від 25.10.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактором, строк Договору № 4425953 про надання споживчого кредиту від 27.02.2024 року не сплив, позивачем було здійснено нарахування процентів за користування грошовими коштами за 109 календарних днів з 26.10.2024 року по 11.02.2025 року, що складають 20000,00 гривень * 2,5 % = 500,00 грн*109 календарних днів = 54500,00). Таким чином, відповідачка має заборгованість перед позивачем за Договором № 4425953 від 27.02.2024 року загальною сумою 195500,00 гривень, яка складається з суми заборгованості з тіла кредит 20000,00 гривень, нарахованих процентів первісним кредитором 121000,00 гривня, нарахованих процентів позивачем за 109 календарних днів 54500,00 гривень. У зв`язку з вищевикладеним у позивача виникло право на звернення до суду з відповідним позовом. 3. Відповідачка відзив на позов не надала. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 4. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але в прохальній частині позовної заяви виклав клопотання про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, заперечень проти заочного розгляду справи не виявив. (а.с. 13) 5. До матеріалів позовної представником позивача долучено клопотання про витребування доказів. (а.с. 15-16, 92-93) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 6. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2025 року цивільна справа № 496/1145/25 була передана на розгляд головуючій судді Портній О.П. (а.с. 19) 7. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 06.03.2025 року було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, з викликом сторін та проведенням підготовчого засідання. Окрім того, відповідачці було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Також було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. (а.с. 22-24) 8. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 10.07.2025 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. (а.с. 36) 9. Відповідачка, в установлені ч. 7 ст. 178 ЦПК України, строки не подала до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленою належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. 10. Оскільки відповідачка була належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання відповідно до ст. 128 ЦПК України шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення з повідомленням про вручення, яке повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 30) та розміщення оголошення на офіційному сайті Біляївського районного суду Одеської області в мережі Інтернет (а.с. 39), в судове засідання не з`явилася, про поважність причин своєї неявки суд не повідомила, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. 11. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі №913/879/17, від 21.05.2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року у справі № 24/260-23/52-б). 12. Оскільки відповідачка була належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання відповідно до ст. 128 ЦПК України шляхом направлення рекомендованих поштових відправлення з повідомленням про вручення, які повернулися на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 101, 117, 119, 122) та розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Біляївського районного суду Одеської області в мережі Інтернет (а.с. 128), в судове засідання не з`явилася, про поважність причин своєї неявки суд не повідомила, а від представника позивача заперечень проти проведення заочного розгляду справи не надходило, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. 13. Верховний Суд у своїй Постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц вказав, що, якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. 14. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом обставини та зміст спірних правовідносин. 15. Судом встановлено, що 27.02.2024 року [PERSON] звернулася до ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Інформаційне повідомлення (зворотній а.с. 64) та Договір № 4425953 про надання коштів на умовах споживчого кредиту електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 34634. (а.с. 54-63) 16. Відповідно до умов Договору товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту кредит. Сума кредиту 20000,00 гривень. Строк кредиту 350 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 25 днів. Стандартна процентна ставка становить 2,50 % за кожен день користування кредитом. Денна процентна ставка 2,50%. 17. Сторони узгодили Графік платежів, що є Додатком № 1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4425953 від 27.02.2024 року, який підписаний відповідачкою 27.02.2024 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором 34634. (а.с. 64) 18. На виконання переддоговірних обов`язків 27.02.2024 року позичальника було ознайомлено з Паспортом споживчого кредиту, інформація в якому зберігає чинність та є актуальною до 28.02.2024 року, який підписаний відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором 51224. (а.с. 65-67) 19. 12.03.2019 року між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» був укладений Договір № РК-П-19/03-01 про переказ коштів. (а.с. 69-71) 20. Листом № 1397-0111 від 01.11.2024 року ТОВ «Універсальні платіжні рішення» повідомило ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», що згідно Договору про переказ коштів № ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 року, було успішно перераховано кошти на платіжні картки клієнтів від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА»: 27.02.2024 19:14:26 на суму 20000,00 гривень, маска картки № [NUMBER] , № транзакції в системі iPay.ua 349255212, призначення платежу: зарахування 20000,00 гривень на картку [NUMBER] . (а.с. 68) 21. З розрахунку заборгованості за Договором № 4425953 від 27.02.2024 року станом на 25.10.2024 року, зробленого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАIНА», [PERSON] , має заборгованість, яка не погашена, та складає заборгованість за тілом кредиту 20000,00 гривень та заборгованості за відсотками (стандартна) 121000,00 гривень, штраф 10000,00 гривень, всього 151000,00 гривень. (а.с. 72-76) 22. 25.10.2024 року між ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (Фактор) та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (Клієнт) укладено Договір факторингу № 25/10/2024, відповідно до умов якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за відсотковою ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. (а.с. 79-87) 23. 25.10.2024 року між ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» складений Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 25/10/2024 від 25.10.2024 року. (а.с. 88) 24. Згідно з копією Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 25/10/2024 від 25.10.2024 року, від 25.10.2024 року до ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» перейшло право вимоги до [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на загальну суму 151000,00 гривень, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу 20000,00 гривень, заборгованості за відсотками 121000,00 гривень, заборгованості за пенею, штрафами 10000,00 гривень. (а.с. 90) 25. Факт укладення Договору факторингу № 25/10/2024 від 25.10.2024 року підтверджується копією платіжної інструкції № 3475 від 01.11.2024 року. (а.с. 89) 26. 28.10.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» в електронному кабінеті позичальника розмістило повідомлення про відступлення прав вимоги. (а.с. 91) 27. З розрахунку заборгованості за Договором № 4425953 від 27.02.2024 року за період з 26.10.2024 року по 11.02.2025 року (109 календарних днів), зробленого ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», [PERSON] , має заборгованість, яка не погашена, та складає з розрахунку заборгованості за тілом кредиту 20000,00 гривень, заборгованість за відсотками (стандартна) 54500,00 гривень. (а.с. 77-78) 28. Рішенням № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» від 25.11.2024 року змінено найменування товариства з ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ». (а.с. 98) 29. Відповідно до листа АТ «Державний ощадний банк України» від 14.04.2025 року, на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , банком була емітована кредитна картка № [NUMBER] . 28.02.2024 року на вказану кредитну картку було зарахування коштів у сумі 20000,00 гривень. (а.с. 31, 32, 33) V. Оцінка Суду. 30. В ч. 1 ст.\~14\~ЦК України закріплено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. 31. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 32. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а ч. 2 вказаної статті передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. 33. Згідно положень ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. 34. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 35. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в ст. 530 ЦК України вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін). Цивільно-правове зобов`язання - це правовідношення, в якому одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші та ін.) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. З цього визначення випливає, що цивільно-правове зобов`язання це таке правовідношення, в якому управомочна особа діє як кредитор, а зобов`язана особа - як боржник. 36. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним чином боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. 37. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 38. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 39. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 40. Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. 41. У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 42. Згідно ч. 2 ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. 43. Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 44. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). 45. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 46. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 47. Відповідно до ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 48. Зі змісту Договору № 4425953 про надання споживчого кредиту від 27.02.2024 року, укладеного між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] , та таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до нього, вбачається що вказаний договір укладено на 350 днів з кінцевою датою платежу - 10.02.2025 року. Договір факторингу № 25/10/2024 укладений між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» 25.10.2024 року, тобто до спливу 350 днів на які був укладений Договір № 4425953 про надання споживчого кредиту. Отже позивач правомірно нарахував відсотки за користування кредитними коштами за 109 календарних днів. 49. Відповідно до ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 50. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 51. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 11.09.2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18), договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». 52. Обґрунтовуючи право на стягнення заборгованості, позивач надав суду копію Договору № 4425953 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27.02.2024 року, копію листа платіжного провайдера ТОВ «Універсальні платіжні рішення», лист АТ «Державний ощадний банк України», копію Договору факторингу № 25/10/2024 від 25.10.2024 року та розрахунки заборгованості. 53. З наданих позивачем документів вбачається, що первісний кредитор свої зобов`язання виконав в повному обсязі. Натомість, в порушення вимог Закону, відповідачка в односторонньому порядку відмовилася від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернула. Протилежного відповідачкою суду не доведено. 54. Враховуючи наведене, Суд вважає, що позовні вимоги до [PERSON] , є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. 55. Також, відповідно до ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. 56. Частинам 10, 11 ст. 265 ЦПК України кореспондують норми ч.ч. 11, 12 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», які конкретизують порядок виконавчих дій виконавця щодо нарахування пені, відсотків до моменту виконання рішення суду за алгоритмом (формулою), визначеним у рішенні суду. Зокрема врегульовано, що якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі; до закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку. 57. Правила ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України встановили виняток із зазначеного загального правила, надавши суду повноваження за результатами з`ясування характеру та правової природи матеріальних відносин між сторонами у справах про стягнення боргу, на який нараховують відсотки або пеню, продовжити нарахування відсотків або пені на період після ухвалення такого судового рішення. Правова мета приписів ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України передовсім полягає у наданні суду повноважень поширити дію постановленого ним рішення і продовжити нарахування пені або відсотків на майбутнє поза часовими межами, в яких суд розглянув і вирішив спір по суті заявлених позовних вимог про стягнення відповідних пені або відсотків, що має на меті позбавити кредитора потреби звертатися до суду з позовом про стягнення пені або відсотків за наступні періоди невиконання зобов`язання після того, як було ухвалено судове рішення. Формулювання вказаних норми процесуального права визначають право, а не обов`язок суду зазначити в рішенні про таке нарахування, відповідно суд на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, як-от: майнового стану відповідача, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності, вирішує питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великою Палати Верховного Суду від 05.06.2024 року у справі № 910/14524/22. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 58. Суд звертається до правової позиції, зазначеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21, у якій Велика Палата зробила наступні висновки. 59. Подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. 60. Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару). 61. Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару. 62. Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис. 63. З наданих до суду документів вбачається, що сторони погодили розмір витрат на правничу допомогу у сумі 10000,00 гривень, які включають, зокрема, плату за участь у судових засіданнях. 64. Суд враховує, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 65. Отже, процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. 66. У питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу суд враховує висновки Об`єднаної палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, де серед іншого наголошено, що: зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. 67. Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) також акцентувала увагу на те, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони. 68. Отже, суд при вирішенні питання зменшення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалося від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат. Такий висновок, викладений Верховним Судом в постанові від 03.08.2022 року у справі № 487/4983/20. 69. Як встановлено судом представництво інтересів клієнта під час здійснення цивільного судочинства за позовною заявою ТОВ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» про стягнення заборгованості за Договором № 4425953 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27.02.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] , в тому числі участь у судових засіданнях не здійснювалося. 70. Отже, представник позивача надав копію Договору № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024 року (а.с. 107-108), копію Заявки № 6797 на виконання доручення до Договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 року, від 18.01.2025 року (а.с. 111-112), копію акту № 6797 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 року, від 17.02.2025 року, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовної вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат пов`язаних з оплатою правової допомоги у розмірі 10000,00 гривень. 71. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. 72. Таким чином, стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 1640,00 гривень задоволенню не підлягають, з урахуванням того, що в прохальній частині позовної заяви представник позивача виклав клопотання про розгляд справи у відсутність сторони позивача. Отже, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат пов`язаних з оплатою правової допомоги у розмірі 1640,00 гривень. 73. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 74. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 75. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. Зокрема, згідно платіжної інструкції № 798 від 14.02.2025 року (а.с. 14) позивачем було сплачено 2422,40 гривень судового збору, який підлягає стягненню з відповідачки.

Outcome: partial