Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

У липні 2025 з позовом до суду звернулося ТОВ «Юніт Капітал», яке просило стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №905152248 від 06.06.2021 у розмірі 28831,29 грн. Мотивувало позовні вимоги тим, що 06.06.2021 між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено кредитний договір №905152248 згідно якого відповідач отримав кошти у сумі 20750 грн. Позичальник, отримавши кредитні кошти порушив договірні зобов`язання щодо строків повернення кредиту, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка в добровільному порядку не погашається. Заборгованість складається з заборгованості по кредиту 15801,35 грн; та заборгованості по відсотках 13029,94 грн. Відповідно до укладеного договору факторингу ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало право вимоги за кредитним договором позивачу. Ухвалою суду від 11.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справ. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Сторона позивача у судове засідання не з`явилася, представник позивача у позовній заяві також позовні вимоги підтримав, просив розгляд справи здійснити у його відсутність, проти заочного порядку вирішення спору не заперечував. Відповідач у встановлений судом строк відзив не подав. Враховуючи неявку відповідача, який був належно повідомлений про місце, дату та час судового засідання та не повідомив про причини неявки, відсутність відзиву, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити рішення в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку вирішення спору. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Суд дослідивши надані докази установив, 06.06.2021 між [PERSON] та ТОВ\~«Манівео швидка\~фінансова допомога»\~укладено кредитний\~ договір\~№905152248\~згідно якого\~відповідач отримав\~кошти у\~сумі 20750\~грн.\~Строк кредиту\~склав 98 днів. Згідно договору сторони погодили, нарахування процентів за користування кредитом, яке здійснюється в розмірі 251,85 відсотків річних, що становить 0,69 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним. Позичальник зобов`язався здійснювати повернення суми кредиту та нарахованих процентів один раз на два тижні, згідно графіку платежів, на банківський рахунок кредитодавця, що вказаний в реквізитах договору; у випадку неповної та/або невчасної сплати кредиту та процентів за користування ним, сплатити також неустойку та інші нарахування, передбачені умовами цього договору. Вказаний договір підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно розрахунку заборгованості загальна сума заборгованості склала 28831,29 грн, та складається з наступного: заборгованості по кредиту 15801,35 грн; та заборгованості по відсотках 13029,94 грн. Перерахування коштів ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на рахунок відповідача у сумі 20750 грн підтверджується наданою довідкою. Договором факторингу 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» погодили купівлю-продаж прав вимоги до боржників. На виконання вимог договору факторингу сторони договору 26.10.2021 підписали реєстр прав вимоги до договору факторингу. Одним із боржників згідно реєстру є [PERSON] ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу, яким погодили купівлю-продаж прав вимоги до боржників. Одним із боржників згідно є [PERSON] ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу яким погодили купівлю-продаж прав вимоги до боржників. Одним із боржників згідно є [PERSON] . Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Відповідно до положень частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом вказаних норм, позичальник за кредитним договором зобов`язаний повернути кредитодавцю ту суму кредиту, яка була ним отримана на підставі такого договору. Розмір зобов`язання щодо повернення суми кредиту визначається не встановленим кредитним лімітом, а сумою фактично отриманого кредиту в рамках договору. При цьому, абзацом другим частини другої статті 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку та в повному обсязі ТОВ «Юніт Капітал» не повернуті, позовні вимоги про стягнення заборгованості у сумі 28831,29\~грн,\~що складається\~з наступного:\~заборгованості по\~кредиту \~15801,35\~грн та\~заборгованості по\~відсотках \~13029,94\~грн підлягають задоволенню, на користь позивача, адже згідно договору факторингу він отримав право грошової вимоги. Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір у сумі 2422,40 грн оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Визначаючись з розподілом витрат на правничу допомогу, відповідно до вимог ст.137, 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 7000 грн витрат на правничу допомогу. На підставі ст. ст.1048,1049,1050,1052 ЦК України,

Outcome: approved