Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ», в особі директора Хлопкової Марії звернулося у Заводський районний суд м. Миколаєва з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 588467675 від 31.08.2021 у загальному розмірі 20 581,00 грн, а також судових витрат. В обґрунтування позову представник зазначив, що 31.08.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 588467675 на суму 5 000,00 грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV7GF47. У позові представник вказав, що відповідач ініціював укладення Кредитного договору, оформивши Заявку на сайті первісного кредитора, підписавши Кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету Кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не був би укладений. Зазначив, що у Кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов Кредитного договору в тому числі щодо розміру кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. Згідно з умовами Кредитного договору, первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі - 5 000,00 грн 31.08.2021 на банківську карту № 4731-21XX-XXXX-3686 відповідача, яку остання вказала у Заявці при укладенні Кредитного договору. Представник позивача у позові також зазначив, що 28.11.2018 між первісним кредитором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01 (далі - Договір факторингу 1). У подальшому до Договору факторингу 1 укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу 1. 30 жовтня 2023 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (далі - ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС») укладено Договір факторингу № 30/1023-01 (далі - Договір факторингу 2). Крім того, 04.06.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю (далі - Договір факторингу 3) відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги боржників, у тому числі до відповідача за Кредитним договором № 588467675 від 31.08.2021. Представник зазначив, що відповідно до Реєстру Боржників № б/н від 04.06.2025 за Договором факторингу 3 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 20 581,00 грн, яка складається з: 5 000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 15 581,00 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Посилаючись на викладене, а також те, що відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання по поверненню отриманих кредитних коштів, позивач звернувся в суд з цим позовом. Ухвалою суду від 05.09.2025 провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Заводського районного суду міста Миколаєва заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. Відповідач через свого представника - адвоката Сікорську І.С. подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову. У відзиві вказала, що у матеріалах справи відсутні докази оплати за договором факторингу ТОВ «ТАЛІОН-ПЛЮС» на користь ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», тому вважала, що ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» є неналежним позивачем, оскільки не має права вимагати від [PERSON] сплати заборгованості за кредитом. Також вважала, що позивачем не доведено належними доказами виконання обов`язку щодо перерахування грошових коштів на користь відповідача. Вказувала, що надана позивачем довідка про перерахування коштів не містить номер рахунку, на який було перераховано грошові кошти та не вказано, хто є їх отримувачем. Міркувала, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не підтверджує наявність у відповідача заборгованості саме у визначеному розмірі. У відповіді на відзив позивач не погодився з твердженнями представника відповідача, зазначивши, що матеріали позовної заяви містять достатньо доказів на підтвердження заявлених ним вимог. Просив задовольнити позов повністю. Беручи до уваги те, що відповідач у встановлений судом строк клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, суд, згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд доходить таких висновків. Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 31.08.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] уклали кредитний договір № 588467675, за умовами якого Товариство надало відповідачу кредит в сумі 5 000,00 грн строком на 30 днів («Дисконтний період») (п.1.1., 1.7. Договору, а.с. 33-36). Вказаний договір підписаний сторонами в електронному виді із застосуванням відповідачем одноразового ідентифікатора «MNV7GF47» (а.с. 12, 36). Слід зазначити, що порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України "Про споживче кредитування" та Законом України "Про електронну комерцію". Зокрема, в ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування" зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Статтею 12 цього закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно з ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12, ч. 1 ст. З Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є повідомлення з кодом "MNV7GF47 " на номер телефону відповідача [NUMBER] . А отже, відповідач прийняв пропозицію позивача на укладення кредитного договору та погодився з умовами, які викладені у ньому. Доказів протилежного суду не надано. Сторони погодили, що встановлений у п. 1.7. Договору строк Дисконтного періоду (який становить 30 днів) може бути продовжено Позичальником, шляхом оплати ним протягом Дисконтного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування Кредитом, за умови якщо такі оплати супроводжуються відповідним коментарем Позичальника або шляхом активації Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця функції продовження строку Дисконтного періоду. Застосування Позичальником зазначеного права продовження загального строку Дисконтного періоду можливе до закінчення Дисконтного періоду, а також під час Пільгового періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена (п. 1.8. Договору). У пункті 1.9. Договору узгоджено, що за користування Кредитом протягом Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які нараховуються в наступному порядку: виключно на період строку визначеного в п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 3,65 процентів річних, що становить 0,01 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним; за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Відповідач, як позичальник, взяв на себе зобов`язання не пізніше останнього дня Дисконтного періоду (в Термін платежу), з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду на умовах п. 1.8. цього Договору, оплатити всі фактично нараховані на Термін платежу проценти за користування Кредитом протягом Дисконтного періоду. У кредитному договору сторони також погодили між собою, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку користування Кредитом (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду; з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним (п.п. 1.9.3., 1.12.1., 1.12.2 Договору). У пункті 1.14.1 кредитного договору сторони визначили орієнтовну загальну вартість кредиту для суми кредиту за першим траншем, що вказана в п. 1.3. Договору, за умови застосування до відносин між Сторонами правил нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою, складає 5015,00 грн та включає в себе загальні витрати за Кредитом у вигляді процентів за користування Кредитом у розмірі 15,00 грн та суму кредиту у розмірі 5000,00 грн. Орієнтовна реальна процентна ставка, розрахована згідно методики Національного банку України, складає 3,71 % річних, при цьому загальна вартість першого траншу за кредитом у процентному вираженні за строк Дисконтного періоду складає 100,30 % від суми першого траншу. Пунктом 4.2. Договору також передбачено, що строк дії цього Договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання Кредиту визначеного в п.1.7 Договору. Строк дії Договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання Кредиту передбачених п. 1.8. та п. 1.12.1. Договору. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання. Названим договором сторони узгодили між собою й інші умови, зокрема, щодо взаємних прав та обов`язків, можливості продовження дисконтного періоду, відповідальності сторін тощо. З умовами кредитування відповідач також був ознайомлений шляхом підписання паспорту споживчого кредиту до Договору № 588467675, що у свою чергу підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, виходячи із обраних нею умов кредитування. Факт виконання кредитором своїх зобов`язань щодо надання у користування відповідача, як позичальника кредитних коштів, підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученнями № 178bb2a4-5830-4c6e-9c68-16346aee2862 від 31.08.2021, довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про успішне зарахування коштів, а також відомостями АТ КБ «ПриватБанк», наданими на виконання ухвали суду про відкриття провадження та витребування доказів, згідно з якими на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) банком емітовано картку № [NUMBER] , а також інші картки. За період з 31.08.2021 до 05.09.2021 на вказану картку відповідача були зараховані кошти в сумі 5 000,00 грн, фінансовий номер телефону [NUMBER] (а.с. 9, 92, 143-144). Крім того, судом встановлено, що 28.11.2018 між первісним кредитором, ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01 (Договір факторингу 1). У подальшому до Договору факторингу 1 укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу 1. На виконання умов названого договору факторингу сторони підписали Реєстр прав вимоги № 158 від 02.11.2021, за яким від первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги. 30.10.2023 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 30/1023-01 (Договір факторингу 2), відповідно до умов якого до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» перейшло право вимоги до боржників за фінансовими зобов`язаннями, у тому числі до відповідача [PERSON] . На виконання умов названого договору факторингу сторони підписали Реєстр прав вимоги № 1 від 30.10.2023, 04 червня 2025 року між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю (Договір факторингу 3) відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Відповідно до ст. 55 Цивільного процесуального кодексу України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного пронесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. У відповідності зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № б/н від 04.06.2025 [PERSON] є боржником за Договором № 588467675 від 31.08.2021. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги за названим кредитним договором до відповідача. З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 588467675 від 31.08.2021 та виписки з особового рахунку за кредитним договором з [PERSON] вбачається, що загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом станом на 25.06.2025 складає 20 581,00 грн, з яких: 5 000,00 грн - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 15 581,00 грн - прострочена заборгованість по відсоткам; 0,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Крім того, з розрахунку заборгованості за кредитом № 588467675 від 31.08.2021 також вбачається, відповідачем на виконання умов кредитного договору було добровільно сплачено 03.10.2021 - 15,00 грн та 635,00 грн - 19.10.2021, з чого вбачається, що строк надання кредитної лінії був продовжений (пролонгований) відповідачем відповідно до умов, визначених договором. Ухвалюючи рішення у цій справі, суд ураховує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Із наданих сторонами по справі та досліджених судом документів суд доходить переконання, що відповідач користувався наданими кредитодавцем кредитними коштами та порушив умови вказаного договору, у зв`язку з чим має заборгованість. Матеріали справи не містять даних, щодо незаконного зняття коштів з використанням картки відповідача та незаконну видачу вказаних карток на ім`я [PERSON] третім особам. З відзиву на позовну заяву слідує, що відповідач фактично не заперечує отримання нею кредитних коштів у сумі 5 000,00 грн. Крім того, остання не скористалася наданим їй правом на відмову від договору та повернення у зв`язку з цим кредитним коштів протягом 14 календарних днів з дня укладання договору. Укладений кредитний договір не розірвала в односторонньому порядку у разі порушення позичальником положень цього договору. У разі наявності неправомірних дій з боку позичальника не оскаржила їх у судовому порядку, як і не оскаржила безпосередньо укладений з позивачем договір у цілому або окремих його положень. Протилежного суду не надано. Заперечуючи проти стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, [PERSON] власного контррозрахунку не надала, як і не надала доказів (квитанцій) на підтвердження здійснення нею платежів на погашення заборгованості за кредитом. Відтак, на час розгляду справи судом відповідачем не надано відомостей, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку, не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання. Враховуючи, що у кредитному договорі сторони узгодили між собою розмір відсотків, строки їх нарахування, а також графік погашення щомісячних платежів за договором та, окрім цього, перевіривши правильність нарахування суми заборгованості за відсотками, суд доходить висновку, що їх розрахунок здійснений в межах строку договору та відповідає узгодженим між сторонами умовам, передбаченим у договорі, а тому позовні вимоги ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором належить задовольнити. Щодо заявленого представником відповідача [PERSON] - адвокатом Сікорською І.С. клопотання про доручення доказів по справі, зокрема, щодо того, що чоловік [PERSON] - [PERSON] є учасником бойових дій та, на думку, представника відповідач має бути звільнена від сплати відтоків за користування кредитом, суд зазначає таке. Згідно з пунктом 15 стаття 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, що діяла на час укладання кредитного договору, тобто 31.08.2021, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації,на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов1'язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Згідно з абзацом 5 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. На підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» з 18 березня 2014 року в Україні розпочався особливий період. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року, який продовжувався і діє на час розгляду справи. Відповідно до п.п. 6 п.3 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-IX, пункт 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" викладений у такій редакції: "15. Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля". Вказані зміни набули чинності 18.05.2024. На підтвердження обставин поширення на [PERSON] положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» представник відповідача надала суду: копію посвідчення офіцера [NUMBER] на ім`я [PERSON] ; довідку Військової частини [NUMBER] від 14.10.2025 про те, що майор [PERSON] перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині [NUMBER] з 08.11.2023 по теперішній час; копію посвідчення Учасника бойових дій № [NUMBER] від 23.01.2024; Витяг із наказу № 102 від 12.04.2025 про призначення [PERSON] на посаду начальника протиповітряної оборони - начальника відділення протиповітряної оборони військової частини [NUMBER] з 12.04.2025; копію Свідоцтва про шлюб з [PERSON] від 07.03.2024 серія [NUMBER] . З названого вбачається, що чоловік [PERSON] - [PERSON] перебуває на військовій службі (за контрактом) з 08.11.2023 до тепер. Разом з тим, судом було встановлено судом, Договір кредитної лінії № 588467675 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] був укладений 31.08.2021, тобто до набрання чинності змін у п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Нарахування заборгованості за названим договором, зокрема, відтоків за кредитом також відбулося до набрання чинності Законом України № 3633-ІХ від 11 квітня 2024 року, який вступив у дію з 18 травня 2024 року. Отже, в даному випадку відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Враховуючи, що позичальником зобов`язання з повернення коштів за договором не виконано, а згідно з наданим позивачем розрахунком за кредитним договором, борг нарахований в межах строку, визначеного договором та на умовах, погодженими сторонами, позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422,4 грн, а тому він підлягає до стягнення із відповідача. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. За положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч. ч. 1-3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу позивач надав суду договір про надання правової допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025, укладений між ТОВ "Юніт Капітал" та адвокатським бюро «Тараненко та партнери»; протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої від 05.06.2025; Додаткова угода № 25770577527 до Договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025; Акт прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2025 на загальну суму 7 000,00 грн; свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю № 4956 від 24.04.2012; довіреність на представництво інтересів від 05.06.2025. Квитанцію на підтвердження оплати послуг адвоката суду не надано проте, з цього приводу суд вважає за необхідне врахувати правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). У відзиві на позовну заяву представник відповідача, окрім іншого, вважала заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу неспівмірним зі складністю справи, часом , витраченим на виконання робіт, обсягом виконаних робіт та ціною позову. Вважала, що категорія справи про стягнення заборгованості за кредитом є нескладною, позовна заява складається з п`яти аркушів а є типовою, а тому, на думку представника відповідача, адвокат позивача не міг готувати її п`ять годин. Через це вважала, що підстави для стягнення витрат на правову дорогу в розмірі 7 000,00 грн відсутні. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). З урахуванням фактичного обсягу наданих юридичних послуг, співмірності суми витрат зі складністю справи та відповідності суми заявлених витрат критеріям реальності і розумності, а також з урахуванням заяви відповідача про не співмірність заявлених витрат на правничу допомогу, суд доходить висновку про доцільність часткового задоволення позову в цій частині та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Outcome: approved