Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

20 серпня 2024 року позивач [PERSON] звернувся до Корольовського районного суду міста Житомира із позовом до відповідача [PERSON] про виділ частки житлового будинку в натурі зі спільної часткової власності та встановлення порядку землекористування. Позовна заява сформована в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» та підписана представником позивача адвокатом Томашевською О. В. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] . Позивачу [PERSON] належить 80/100 часток вказаного житлового будинку. Право власності на це нерухоме майно позивач набув в порядку спадкування після смерті своєї матері [PERSON] . Частка житлового будинку (літера «А» у технічному паспорті), яку успадкував [PERSON] , складається із зальної площі - 64.9 м?, у тому числі житлова площа - 43,6 м?. 20/100 частин житлового будинку [ADDRESS] належать [PERSON] на підставі договору дарування від 22 лютого 1991 року. Після смерті [INFO] [PERSON] сторони у цьому спорі не можуть дійти згоди щодо порядку використання та розпорядження спільною частковою власністю, відповідач не дотримується домовленостей щодо згоди на виділення їй у користування 0,0131 га земельної ділянки, що стало підставою для звернення із позовною заявою до суду про виділення в натурі частки зі спільної часткової власності, припинення права спільної часткової власності. На підставі наведеного, покликаючись на ст. 364, ст. 367 Цивільного кодексу України, позивач просив: 1) виділити [PERSON] у власність в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна зі спільної часткової власності - 80/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 0,0575 га, кадастровий номер181013600:05:006:0038 згідно із обраним варіантом виділу за висновками судової будівельної-технічної експертизи; 2) припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 80/100 часток житлового будинку [ADDRESS] . Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 05 вересня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 05 листопада 2024 року в справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, на час проведення експертизи провадження у справі було зупинено. Ухвалою суду від 09 червня 2025 року поновлено провадження у справі, призначено підготовче засідання. 23 червня 2025 року до суду від представника позивача адвоката Томашевської О. В. надійшла заява, відповідно до змісту якої представник позивача, ознайомившись з висновком судової будівельно-технічної експертизи, повідомляє, що з урахуванням поділу земельної ділянки і фактичного користування житловим будинком [PERSON] погоджується із запропонованим експертом варіантом поділу будинку в натурі між співвласниками із відступом від ідеальних часток. Також [PERSON] повідомляє, що він відмовляється від стягнення з відповідача на його користь компенсації за відхилення від ідеальної частки в розмірі 29\~068 гривень. На підставі наведеного позивач просить: 1) поділити в натурі житловий будинок [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 0,0575 га, кадастровий номер 181013600:05:006:0038 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1986230518101) згідно з варіантом 1 комісійної судової будівельно-технічної експертизи від 02 червня 2025 року № Т857/06-2025 без стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] компенсації в розмірі 29\~068 гривень; 2) встановити порядок користування земельною ділянкою згідно з планом розподілу; 3) припинити право спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] . Ухвалою суду від 15 липня 2025 року залишено без розгляду частину вимог позову про встановлення порядку користування земельною ділянкою. Ухвалою суду від 15 липня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача адвокат Томашевська О. В. у судове засідання не з`явилась, попередньо заявила про розгляд справи без її участі. Зокрема, у своїй заяві від 20 жовтня 2025 року представник позивача повідомляє про неможливість прибути в судове засідання з поважних причин, просить розгляд справи здійснювати за її відсутності, а також зазначає, що вона підтримує заявлені позовні вимоги та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджено розпискою [PERSON] (представника за довіреністю). Суд ураховує, що належним чином повідомлений відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась та не повідомила про причини своєї неявки, відзиву на позов не подала. За наявності всіх умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про здійснення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд установив, що [PERSON] є власником 80/100 частин житлового будинку [ADDRESS] . Право власності на вказане нерухоме майно [PERSON] набув на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке зареєстроване в реєстрі за № 660 та видане приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гаркушою О. Л. 15 червня 2023 року. Зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 червня 2023 року встановлено, що таке видано на 80/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 0,0575 га, кадастровий номер 1810136600:05:006:0038. Житловий будинок позначений на плані в технічному паспорті під літерою «А», частка якого спадкується, шлакоблочний, загальною площею 64.9 м?, у тому числі житлова площа - 43,6 м?. Державна реєстрація права власності [PERSON] на 80/100 частин житлового будинку [ADDRESS] проведена 15 червня 2023 року, що підтверджено відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0575 га, кадастровий номер 1810136600:05:006:0038 Відповідачу [PERSON] належить 20/100 житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Право власності [PERSON] частку спірного житлового будинку підтверджено копією договору дарування від 22 лютого 1991 року, відповідно до змісту якого [PERSON] подарував внучці [PERSON] 20/100 частин житлового будинку. У цьому договорі також зазначено, що в користування [PERSON] переходить кімната №1-4 площею (17,2 м?). Отже, житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності. Установлено, що житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] складається з трьох кімнат (13,0 м?, 13,4 м? та\~17,2 м?), коридору (площею 6,1 м?), котельні (площею 6,2 м?) та кухні (площею\~9,0 м?). За результатами\~проведеної комісійної\~судової будівельно-технічної\~експертизи судовими\~експертами [PERSON] \~та Хомутовським\~М.\~В.\~02\~червня 2025\~року складено\~висновок №\~Т857/06-2025.\~Відповідно до\~змісту цього\~висновку експерти\~дійшли висновку\~про те,\~що здійснити\~поділ житлового\~будинку загальною\~площею 64,9\~м? з\~господарськими будівлями\~та спорудами,\~які розташовані\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~відповідно до\~ідеальних часток\~співвласників ( [PERSON] \~-80/100\~та [PERSON] \~ 20/100)\~шляхом облаштування\~двох окремих\~ізольованих квартир,\~які б\~відповідали вимогам\~нормативно-правових\~актів без\~відступу від\~розміру часток,\~не вбачається\~можливим,\~оскільки [PERSON] \~як власнику\~20/100\~частки житлового\~будинку відповідає\~площа 13,0 м?,\~що не\~відповідає пунктам\~5.18\~та 5.19\~ДБН В.2.2-15:2019\~«Житлові будинки.\~Основні положення»,\~оскільки такої\~площі недостатньо\~для влаштування\~хоча б\~однієї житлової\~кімнати,\~площа якої\~має становити\~не менше\~14,0 м?, а загальна площа квартири має бути не менша 28,0 м?. Разом з тим, експертами на розгляд суду пропонується технічно можливий варіант поділу житлового будинку, що розроблений із відступом від ідеальних часток співвласників. Відповідно до варіанту 1 поділу житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що розроблений з відхиленням від часток співвласників по площі житлового будинку пропонується виділити [PERSON] такі приміщення житлового будинку: коридор (площею 6,1 м?), котельню (площею 6,2 м?), кухню (площею 9,0 м?) та дві житлові кімнати (площею 13,00 м? та 13,40 м?). Іншому співвласнику [PERSON] запропоновано виділити житлову кімнату площею 17,20 м?. Внаслідок запропонованого\~експертами варіанту\~поділу відступ\~від ідеальних\~часток (в\~одиницях площі\~житлового будинку)\~становить:\~для [PERSON] \~на 4,2 м? менше та для [PERSON] на 4,2 м? більше. Розмір компенсації за відступ від ідеальних часток співвласників у житловому будинку становить 29\~068 гривень. Для забезпечення ізольованого користування приміщеннями, які пропонуються виділити співвласникам у житловому будинку, згідно варіанту поділу житлового будинку, необхідно провести такі ремонтно-будівельні роботи: демонтувати віконний блок в зовнішній стіні правого фасаду житлового будинку (літ. «А»), житловій кімнаті № 1-4 (площею 17,2 м?) з подальшим пробиванням дверного прорізу та влаштуванням зовнішнього дверного блоку із штукатуренням укосів; між кухнею № 1-3 (площею 9,0 м?) та житловою кімнатою № 1-4 (площею 17, 2 м?),\~житловою кімнатою\~№ 1-4\~(площею\~17,2\~м?)\~та житловою\~кімнатою №\~1-5\~(площею\~13,0\~м?)\~демонтувати дверні\~блоки з\~подальшим закладанням\~дверних прорізів\~із штукатуренням\~з обох\~сторін.\~Крім того,\~для відповідності\~вимогам будівельних\~норм,\~необхідно провести\~наступні ремонтно-будівельні\~роботи: до зовнішньої стіни правого фасаду житлового будинку (літ. «А»), житлової кімнати № 1-4 (площею 17,2 м?) здійснити добудову тамбура глибиною не менше 1,5 м, суміщеного санвузла площею не менше 4,9 м?, сумарна площа яких з урахуванням житлової кімнати № 1-4 (площею 17,2 м?) повинна становити не менше 28,0 м? та влаштувати сходи; в котельні № 1-2 (площею 6,2 м?) передбачити заходи щодо зміни функціонального призначення з котельні на суміщений санвузол (влаштування систем вентиляції, каналізації, водопостачання, та ін.); в житловій кімнаті № 1-3 (площею 9,0 м?) передбачити заходи щодо зміни функціонального призначення з кухні на житлову кімнату; між кухнею № 1-3 (площею 9,0 м?) та житловою кімнатою № 1-6 (площею 13,4 м?) демонтувати суміжну перегородку; в житловій кімнаті № 1-4 (площею 17,2 м?) передбачити заходи щодо влаштування електрифікованої кухні-ніші (влаштування систем електропостачання, каналізації, водопостачання, примусової вентиляції та ін.); в житловій кімнаті № 1-5 (площею 13,0 м?) передбачити заходи щодо зміни функціонального призначення з житлової кімнати на кухню (влаштування систем вентиляції, каналізації, водопостачання, газопостачання та ін.). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Непорушність права власності закріплено також у статті 321 ЦК України, відповідно до частини першої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 355 ЦК України встановлено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до частин першої, другої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно зі статтею 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Частиною третьою статті 358 ЦК України встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Порядок поділу спільного майна встановлено у статтях 367 та 372 ЦК України. Статтею 367 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 квітня 2025 року у справі № 357/3145/20, зазначає, що в результаті поділу нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, кожному із співвласників потрібно визначити окрему площу, яка має складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України, а щодо житлових приміщень - також з врахуванням вимог частини першої статті 379 ЦК, частини першої статті 50 ЖК України. Поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні тим, що у разі поділу майна кожному співвласнику виділяється майно в натурі і право спільної власності припиняється. Натомість у разі виділу частки зі спільного майна право спільної часткової власності припиняється лише для того учасника, якому ця частка виділяється в натурі, а для інших співвласників режим спільної часткової власності на решту майна зберігається. Із цього також можна зробити висновок, що за наявності лише двох співвласників майна між ними проводиться поділ, оскільки при визначенні частки одного зі співвласників у натурі частка іншого визначається також і зміні в подальшому не підлягає. У такому випадку суд має зазначити розмір виокремлених частин колишнього спільного майна для обох сторін та визначити конкретні окремі об`єкти нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать позивачеві та відповідачеві. Поділ нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо поділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У тих випадках, коли в результаті поділу співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13. При цьому, вирішуючи питання поділу спільного майна або виділення частки з нього, суди повинні пам`ятати, що визначальним для цього є не усталений співвласниками порядок користування будинком, а розмір їх часток та технічна можливість поділу будинку відповідно до цих часток. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд ураховує, що відповідач відзиву на позовну заяву не подала, заперечень щодо запропонованого експертами варіанту поділу житлового будинку не висловила, жодних клопотань не заявила. А тому, суд дійшов висновку про наявність підстав для поділу житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та який належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності, у відповідності до запропонованого варіанту поділу, наведеного у висновку комісійної судової будівельно-технічної експертизи № Т857/06-2025 від 02 червня 2025 року. Суд ураховує, що названий варіант поділу житлового будинку передбачає відхилення від ідеальних часток співвласників, зокрема, після такого поділу частка позивача зменшиться та становитиме 78/100 частин будинку, а частка відповідача збільшиться та становитиме 22/100 частин будинку. Також суд ураховує, що позивач [PERSON] відмовляється від стягнення з відповідача на його користь компенсації за відхилення від ідеальної частки спільного нерухомого майна. Підсумовуючи наведене, визначившись з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Outcome: approved