Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

У лютому 2025 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором позики № 75296563 в розмірі 20 017,56 грн, а також судового збору в сумі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 23.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 75296563, який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором [NUMBER]. Умовами кредитного договору передбачено, що сума кредиту становить 9 050 грн, строк кредитування 64 дні, зі сплатою процентів 1,6 % в день (базова процентна ставка фіксована). На банківську картку позичальника 23.06.2021 року було перераховано кредитні кошти у розмірі 9 050 грн. Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення суми боргу за Договором позики та заборгованості за процентами не виконав. 21.12.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» укладено договір відступлення прав вимоги № 2112 від 21.12.2021 року, за умовами якого до ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором позики № 75296563 від 23.06.2021 року. Крім того, 31.03.2023 року ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали договір факторингу № 310323 - ФМ, за умовами якого до ТОВ «Фінпром Маркет» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором позики № 75296563 від 23.06.2021 року. Позивач зазначає, що відповідач має заборгованість перед ТОВ «Фінпром Маркет», яка становить 20 017,56 грн та складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 9 050 грн, заборгованості за відсотками - 10 967,56 грн, яку не сплачено у позасудовому порядку, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. 24.02.2025 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалами суду від 22.05.2025 року та від 26.06.2025 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано в Акціонерного товариства «Універсал Банк» докази, які становлять банківську таємницю. 22.05.2025 року до суду надійшли письмові пояснення відповідача по суті позовних вимог, у яких зазначено, що [PERSON] не укладала договір позики з ТОВ «Фінпром Маркет» від 23.06.2021 року, не надавала згоду на обробку персональних даних, не підписувала жодних документів, не підтверджувала умови договору. Зазначено, що договір було укладено без її відома, можливо, з використанням її персональних даних іншою особою - [PERSON] , колишнім співмешканцем та батьком їх спільної дитини. Грошові кошти, що були зараховані на її особисту картку були одразу переведені на інші рахунки, що може свідчити про шахрайські дії, вона не мала жодної вигоди з цієї позики. 09.06.2025 року до суду надійшла відповідь на відзив представника ТОВ «Фінпром Маркет», у якій зазначено, що відповідачем не надано доказів того, що вона зверталась до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно неї шахрайських дій та оскарження правомірності укладеного договору. Посилається на те, що відповідач не надав доказів на підтвердження або спростування позовних вимог (виписку із карткового рахунку відповідача, в якій відображено отримання/неотримання кредитних коштів, відповіді банку про неналежність зазначеної у договорі картки відповідачу, доказів не укладення зазначеного договору, доказів викрадення картки, паспорту, тощо), а тому відзив ґрунтується на припущеннях та зводиться до незгоди з доказами позивача. Позивач вважає, що відповідач, заперечуючи отримання коштів/укладення договору, застосувала концепцію «негативного доказу» при вирішенні цього спору (постанова ВС від 27.05.2020 року у справі № 2-879/13), оскільки належних доказів таких тверджень [PERSON] не надала при тому, що вона має безперешкодний та повний доступ до своїх банківських даних та інформаційно телекомунікаційної системи позикодавця. Сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс. Отже, сторона відповідача, висловлюючи заперечення проти певних обставин та не надаючи доказів, які підтверджують ці доводи, не може перекладати на позивача обов`язок їх доведення. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні заперечила позовні вимоги, зазначила, що вона не укладала Договір позики № 75296563 від 23.06.2021 року із ТОВ «Фінпром Маркет». Її колишній співмешканець [PERSON] викрав у неї телефон та оформив таку позику на неї. Вона зверталась до Подільського управління поліції із заявою про вчинення шахрайських дій, однак їй було відмовлено у внесенні інформації до ЄРДР з посиланням на те, що відносини, факти, викладені у заяві мають цивільно-правовий характер. Зазначила, що згідна сплатити тіло позики у розмірі 9 050 грн, однак відмовляється від сплати відсотків за таким договором. Представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що безпосередньо [PERSON] договір позики не укладала та коштів від фінансової установи не отримувала. Звернув увагу на те, що в матеріалах справи відсутня інформація про правила нарахування відсотків. Вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, зокрема в частині стягнення тіла кредиту. Заслухавши пояснення сторони відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. 23.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики (ануїтет) № 75296563, за умовами якого позикодавець надає позичальнику у власність грошові кошти (позику) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплачувати проценти протягом строку позики згідно графіка платежів або достроково (п. 1 договору). Пунктом 2 договору позики № 75296563 від 23.06.2021 року визначено, що сума позики становить 9 050 грн, строк позики - 64 дні, зі сплатою процентів 1,6 % в день (базова процентна ставка фіксована), процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70% за день; орієнтовна річна процента ставка - 20974,72%; орієнтовна загальна вартість позики 15 492,56 грн; графік платежів: 1-й платіж - 08.07.2021 в сумі 3 873,14 грн, 2-й платіж - 24.07.2021 в сумі 3 873,14 грн, 3-й платіж - 09.08.2021 в сумі 3 873,14 грн, 4-й платіж - 25.08.2021 в сумі 3 873,14 грн. Згідно з п. 4 договору проценти нараховуються на залишок позики згідно графіка платежів, за кожний день користування позикою, включаючи дати отримання та повернення. Відповідно до п. 5 договору позики № 75296563 від 23.06.2021 року підписанням цього договору Позичальник підтверджує, що ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-licens/ з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, що розміщені на сайті та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгацї, які йому зрозумілі. Відповідачу надано одноразовий ідентифікатор [NUMBER] (23.06.2021 09:39:25) для підписання Договору позики № 75296563 від 23.06.2021 року. Статтею 5 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено, що до фінансових платіжних послуг належать зокрема послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. Враховуючи викладене, 23.06.2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (через партнера ТОВ «Фінансова Компанія «Фінекспрес», який діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку) перераховано [PERSON] кредитні кошти на картковий рахунок № [NUMBER] в сумі 9 050 грн (платіж № 7434а68f-74с0-4аd9-а1с4-b76430d3015а), що підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова Компанія «Фінекспрес» № КД-000003907/ТНПП від 17.12.2024 року. Крім того, згідно листа АТ «Універсал Банк» № БТ/Е-9082 від 29.07.2025 року підтверджено, що банківська карта № [NUMBER] належить [PERSON] ( РНОКПП [NUMBER] ). Згідно виписки по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ «Універсал Банк» на ім`я [PERSON] 23.06.2021 року було зараховано кошти в сумі 9 050 грн. Суд враховує те, що відповідно до положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.628, 629 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч.1 ст.638 ЦК України). Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2 ст.638 ЦК України). За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Особливості укладання договору позику в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» законодавець закріпив, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему Позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису Відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 16.20.2020 у справі № 561/77/19 за схожих обставин. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що договір позики № 75296563 від 23.06.2021 року укладений у спосіб, визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, суд враховує пояснення відповідача [PERSON] , яка підтвердила укладення договору позики № 75296563 від 23.06.2021 року від її імені. Водночас відповідач заперечила укладення саме нею такого договору, посилаючись на здійснення шахрайських дій її колишнім співмешканцем, про що свідчить її звернення до Подільського управління поліції. Судом досліджено докази, представлені відповідачем в обґрунтування своєї позиції, зокрема лист Подільського управління поліції № 15404/125/53/05-2021 від 28.08.2021 року, та встановлено, що зі змісту вказаного документа не вбачається за якими фактами [PERSON] звернулась до поліції, чи стосуються такі факти та обставини, викладені у заяві, зареєстрованій у Журналі єдиного обліку Подільського управління поліції за № ЖЄО № 31335 від 11.08.2021 року, предмету даного спору. Більше того, за результатами розгляду зазначеної заяви Подільським управлінням поліції повідомлено [PERSON] про те, що факти, викладені у заяві, носять цивільно-правовий характер та рекомендовано заявнику звернутись до суду. Отже, відповідачем не представлено належних та допустимих доказів, які б підтверджували вчинення відносно неї кримінально-протиправних дій, пов`язаних із укладенням договору позики № 75296563 від 23.06.2021 року, а також звернення до суду із позовом про визнання недійсним такого договору. Таким чином, суд дійшов висновку, що договір позики № 75296563 від 23.06.2021 року є дійсним, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , а відтак умови такого договору повинні бути виконані. Отже встановлено, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу позику відповідно до умов укладеного договору. У свою чергу, відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного договору позики № 75296563 від 23.06.2021 року, шляхом прийняття виконання зобов`язання позикодавця. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Таким чином, суд вважає встановленою ту обставину, що відповідач отримав грошові кошти відповідно до умов договору, оскільки позивачем доведено факт надання грошових коштів відповідачу, який в свою чергу взяв на себе зобов`язання повернути позику у визначені договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно цього договору. Згідно з розрахунком суми заборгованості [PERSON] за Договором позики № 75296563 від 23.06.2021 року у зв`язку з неналежним виконанням умов договору, станом на 21.01.2025 року загальний розмір заборгованості відповідача становить 20 017,56 грн, із яких: 9 050 грн - прострочена заборгованість за тілом позики; 10 967,56 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. При цьому, як вбачається з довідки ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» нарахування відсотків за Договором позики № 75296563 від 23.06.2021 року відбувалось з 23.06.2021 року по 06.09.2021 року, що відповідало умовам такого договору Частинами 1, 2, 3 та 4 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема, достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд враховує те, що відповідач не спростував розміру нарахованої суми заборгованості, не надав контр розрахунку щодо нарахування відсотків за таким договором позики, як і не довів виконання належним чином своїх грошових зобов`язань перед фінансовою установою. Також встановлено, що 21.12.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» укладено договір факторингу № 2112 від 21.12.2021 року, за умовами якого та згідно з актом прийому-передачі Реєстру заборгованостей за договором, а також Реєстру прав вимог № 4 до ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором позики № 75296563 від 23.06.2021 року. 31.03.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали договір факторингу № 310323- ФМ, за умовами якого та згідно з актом прийому-передачі Реєстру заборгованостей за договором, а також Реєстру боржників від 31.03.2023 року до ТОВ «Фінпром Маркет» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором позики № 75296563 від 23.06.2021 року. Згідно зі ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Таким чином, до позивача ТОВ «Фінпром Маркет» перейшло право грошової вимоги за договором позики № 75296563 від 23.06.2021 року, позичальником за яким є [PERSON] . Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог про стягнення заборгованості за договором позики знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими письмовими доказами і вважаються судом доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією № 579932157.1 від 23.01.2025 року про сплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, в порядку ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 2422,40 грн. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України до судових витрат належать судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави). Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500 грн. Водночас відповідачем не заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. На підтвердження понесення втрат на правову допомогу позивач надав: договір про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024 року, витяг з акту № 3-П приймання-передачі наданої правничої допомоги від 10.12.2024, платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 579930933.1 від 18.12.2024 року про сплату 224 000,00 грн згідно акту № 3-П приймання-передачі наданої правничої допомоги від 10.12.2024 року. Суд вважає, що понесені витрати є співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг та відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Outcome: approved