Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

22.03.2021 позивач [PERSON] звернувся до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мангушева Ольга Степанівна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Чижова Наталія Анатолівна з цивільним позовом, в якому з урахуванням уточнених збільшених позовних вимог просив суд: 1. визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 896913063101, загальною площею 103,2 кв.м., укладений 05.07.2018 між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чижовою Н.А.; 2. визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 896913063101, загальною площею 103,2 кв.м., укладений 13.07.2018 між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чижовою Н.А.; 3. визнати недійсним договір дарування квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 896913063101, загальною площею 103,2 кв.м., укладений 16 серпня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою О.С.; 4. застосувати реституцію та повернути сторони за договором дарування квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 896913063101, загальною площею 103,2 кв.м., укладеним 16 серпня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою О.С. до попереднього стану, що існував до укладення даного договору, шляхом скасування запису про право власності за [PERSON] та поновлення запису про право власності за [PERSON] ; 5. визнати недійсним договір дарування квартири за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 994230463101, загальною площею 53,8 кв.м., укладений 08.08.2016 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою О.С.; 6. застосувати реституцію та повернути сторони за договором дарування квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 53,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 994230463101, укладений 08 серпня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою О.С. до попереднього стану, що існував до укладення даного договору, шляхом скасування запису про право власності за [PERSON] та поновлення запису про право власності за [PERSON] ; 7. визнати недійсним договір іпотеки квартири за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 994230463101, загальною площею 53,8 кв.м. укладений 27.10.2017 між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою О.С.; 8. визнати недійсним договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 999085963246, загальною площею 365,8 кв.м. укладений 12 серпня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою О. С.; 9. застосувати реституцію та повернути сторони за договором дарування житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 365,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 999085963246, укладеного 12 серпня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою О.С. до попереднього стану, що існував до укладення даного договору, шляхом скасування запису про право власності за [PERSON] та поновлення запису про право власності за [PERSON] ; 10. визнати недійсним договір іпотеки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 999085963246, загальною площею 365,8 кв.м. укладеного від 04.10.2017 між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою О.С.; 11. визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 6324655100:01:005:0692 за адресою [ADDRESS] , укладений 12 серпня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою О. С., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 999098563246; 12. застосувати реституцію та повернути сторони за договором дарування земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 6324655100:01:005:0692 за адресою: Харківська область, Печенізький район, Печенізька селищна рада, 5 км автодороги Печеніги-Лебеже, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 999098563246; укладеним 12 серпня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою О.С. до попереднього стану, що існував до укладення даного договору, шляхом скасування запису про право власності за [PERSON] та поновлення запису про право власності за [PERSON] ; 13. визнати недійсним договір іпотеки земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 6324655100:01:005:0692 за адресою: Харківська обл., Печенізький район, Печенізька селищна рада, 5 км автодороги Печеніги-Лебеже, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 999098563246, укладений від 04.10.2017 між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою О.С. В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач зазначив, що 24.06.2013 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якої [PERSON] зобов`язався повернути позивачеві грошові кошти у сумі 23125 доларів США до 24.08.2013, про що склав розписку, підписану власноручно. В зазначений строк [PERSON] кошти не повернув. У зв`язку з чим [PERSON] у 2016 році був змушений звернутися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. За результатами розгляду цивільної справи рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.10.2017 позов [PERSON] задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики у розмірі 612810,19 грн., 404778,82 грн. процентів, три відсотки річних від простроченої суми боргу у розмірі 74645,45 грн. В іншій частині позову відмовлено. Постановою Апеляційного суду Харківської області від 28.02.2018 рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.10.2017 залишено без змін. У порядку примусового виконання рішення суду з [PERSON] було стягнуто 40443,54 грн. У 2018 році позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за користування грошима (справа №646/5025/18). З метою забезпечення позову в справі №646/7473/16-ц 27.07.2016 ухвалою суду було накладено арешт на квартиру, яка належала на праві приватної власності [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] у судові засідання до 19.08.2016 не з`являвся, тобто до моменту відчуження належному його майна. Позивач вважає, що [PERSON] було достоменно відомо про наявність цивільної справи, де він є відповідачем та з метою ухилення від подальшого виконання рішення суду про стягнення заборгованості 16.08.2016 подарував квартиру за адресою: [ADDRESS] своїй дружині [PERSON] , з якою уклав шлюб 02.08.2016, а перебував у фактичних шлюбних відносинах понад 10 років до реєстрації шлюбу. Також, відповідачем [PERSON] було подаровано [PERSON] інше майно, яке належить йому на праві приватної власності, а саме 08.08.2016 квартиру за адресою: [ADDRESS] загальною площею 53,8 кв.м.; 12.08.2016 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 365,8 кв.м. та земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер 6324655100:01:005:0692 за адресою: Харківська область, Печенізький район, Печенізька селищна рада. Ухвалою суду від 27.12.2016 на вищевказаний житловий будинок також був накладений арешт. Позивач вважає, що [PERSON] умисно відчужив своє майно задля уникнення відповідальності за порушене зобов`язання за договором позики. Ухвала про забезпечення позову від 27.07.2016 не була виконана, оскільки на момент звернення до Департаменту реєстрації Харківської міської ради вже було укладено оспорюваний договір дарування. 16.07.2018 у даній справі постановою Апеляційного суду Харківської області заяву про забезпечення позову задоволено, заборонено державній реєстраційній службі України та її територіальним підрозділам, які виконують функції державних реєстраторів, приватним та державним нотаріусам вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень стосовно звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить [PERSON] , зокрема, на квартиру, за адресою: [ADDRESS] , заборонено [PERSON] розпоряджатися майном - квартирою, за адресою: [ADDRESS] , у будь - який спосіб (передання в оренду (найм), до статутного фонду господарський товариств, в іпотеку та ін.). 05.07.2018 до розгляду даної заяви апеляційним судом [PERSON] продала спірну квартиру за адресою: [ADDRESS] [PERSON] за 249\~950,00 грн. 13.07.2018 [PERSON] продала цю квартиру [PERSON] за 249\~950,00 грн. Позивач вважає, що подвійний перепродаж спірної квартири, в якій проживають [PERSON] та [PERSON] , передача в іпотеку всього належного майна сім`ї [PERSON] та [PERSON] [PERSON] свідчить про фіктивність цих угод. Тому позивач просить визнати такі правочини недійсними, оскільки вони порушують його права. Крім цього, позивач вважає за необхідне звернутися з позовною вимогою про повернення сторін за договорами до попереднього стану, що існував до їх укладення. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Теслікової І.І. від 13.04.2018 у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Теслікової І.І. від 16.04.2018 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначене підготовче засідання. Постановою Апеляційного суду Харківської області від 16.07.2018 ухвалу Червонозаводського районного суду міста Харкова від 13 квітня 2018 року скасовано. Заяву про забезпечення позову задоволено. Заборонено державній реєстраційній службі України та її територіальним підрозділам, які виконують функції державних реєстраторів, приватним та державним нотаріусам вчиняти будь - які дії щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень стосовно звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить [PERSON] , зокрема, на квартиру, за адресою: [ADDRESS] . Заборонено [PERSON] розпоряджатися майном - квартирою, за адресою: [ADDRESS] , у будь-який спосіб (передання в оренду (найм), до статутного фонду господарський товариств, в іпотеку та ін.). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2018 справа надійшла у провадження судді [PERSON] . На підставі розпорядження керівника апарату суду №02-07/20 від 22.02.2024 «Щодо повторного автоматизованого розподілу судової справи №646/2285/18, провадження №2/646/43/2022» призначений повторний автоматизований розподіл між суддями даної справи у зв`язку зі звільненням у відставку з посади судді [PERSON] 27.03.2019 справу № 646/2285/18 було прийнято у провадження судді Шелест І.М. та призначено підготовче судове засідання. 15.10.2019 ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова було частково задоволено клопотання позивача про витребування доказів витребувано у Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного управління юстиції у Харківській області: повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб між [PERSON] та [PERSON] , укладеним 02.08.2016; повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] ( [INFO] ); у Червонозаводському районному суді м. Харкова матеріали цивільної справи № 646/7473/16-ц та відмовлено у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про зупинення провадження у справі до розгляду позову [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики недійсним. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.12.2020 заяву представника позивача [PERSON] про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено суб`єктам державної реєстрації прав в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», які виконують функції державних реєстраторів, в тому числі нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження) щодо об`єктів нерухомості, що належать [PERSON] , а саме: житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 999085963246, загальною площею 365,8 кв.м.; земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 6324655100:01:005:0692 за адресою Харківська обл., Печенізький район, селищна рада Печенізька, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 999098563246; квартири за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 994230463101, загальною площею 53,8 кв.м. Заборонено суб`єктам державної реєстрації прав в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», які виконують функції державних реєстраторів, в тому числі нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження) щодо об`єктів нерухомості, що належать [PERSON] , а саме: квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 896913063101, загальною площею 103,2 кв.м. 28.01.2021 ухвалою суду клопотання позивача [PERSON] задоволено та витребувано у Приватного нотаріуса ХМНО Мангушевої О.С. належним чином засвідчені документи у копіях. 16.03.2021 ухвалою суду витребувано у приватного нотаріуса ХМНО Чижової Н.А. договір купівлі-продажу квартири серія та номер: 969 від 13.07.2018, загальною площею 103, 2 кв. м, за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 896913063101, укладений між [PERSON] та [PERSON] 31.05.2021 ухвалою суду витребувано у приватного нотаріуса ХМНО Чижової Н.А. договір купівлі-продажу квартири серія та номер: 883 від 05.07.2018, загальною площею 103, 2 кв. м, за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 896913063101, укладений між [PERSON] та [PERSON] ; витребувано належним чином завірені копії ухвал з Господарського суду Харківської області від 27.01.2020 у справі № 922/4219/19, від 03.06.2020 у справі № 922/1213/20, від 05.08.2020 у справі № 922/2235/20 за зверненнями [PERSON] . Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2024 для розгляду даної справи визначена суддя Шиховцова А.О. Ухвалою суду від 27.02.2024 цивільну справу прийнято до розгляду, постановлено продовжити судовий розгляд справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. 24.10.2024 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким виразив свою незгоду з позовними вимогами, вважав їх незаконними, необґрунтованими та безпідставними. Зазначив, що 13.07.2018 у [PERSON] придбав у законний спосіб квартиру [ADDRESS] . Законність правочину було перевірено та нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Чижовою Н.А., податки сплачено, про претензії [PERSON] . [PERSON] стало відомо у січні 2021 року, на момент укладення правочину в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень квартира не була обтяжена іпотекою, не було заборони на відчуження майна. [PERSON] зазначив, що позивач не надав доказів недобросовісності набуття [PERSON] спірної квартири у власність. Крім цього, [PERSON] вважає, що змінений позивачем у грудні 2020 року предмет позову передбачає заявлення додаткових позовних вимог, визнання недійсними правочинів, датованих 2016-2017 роками в якості позовних вимог пред`явлені поза строку позовної давності. Сума грошових вимог позивача є мізерною порівняно з зобов`язаннями [PERSON] перед [PERSON] , тому вважає даний позов спосіб порушити його право як іпотекодержателя. 27.02.2025 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що при реєстрації нерухомості за Мариняк Ухвалою суду від 28.10.2024 у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про зупинення провадження у цивільній справі за позовом №646/2285/18 відмовлено. Ухвалою суду від 03.03.2025 закрите підготовче провадження, справа призначена до розгляду. Ухвалою суду від 10.04.2025 у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Волкова І.М. про повернення до стадії підготовчого провадження відмовлено. В судовому засіданні, призначеному на 10.04.2025 позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. У судове засідання, призначене на 27.10.2025. Позивач не з`явився, просив провести судове засідання без його участі, позовні вимоги підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Волкова І.М. зазначив, що позовні вимоги необґрунтовані, просив відмовити у задоволенні позову. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Верещака Н.В. просила відмовити у задоволенні позову, з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, скористався правом на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідач [PERSON] також у судове засідання не з`явилася, просила зупинити розгляд справи до закінчення воєнного стану в зв`язку з її фактичним проживанням на західній Україні як внутрішньо переміщеної особи, розгляд справи без неї не проводити. Щодо заяви відповідача [PERSON] про зупинення провадження у справі до закінчення воєнного стану в України, суд зважає на таке. Відповідно до\~ст. 8 Конституції України\~в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України\~має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі\~Конституції України\~і повинні відповідати їй. Норми\~Конституції України\~є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі\~Конституції України\~гарантується. 24.02.2022 відповідно до пункту 20 частини першої\~статті 106 Конституції України,\~Закону України "Про правовий режим воєнного стану",\~Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»\~постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб, строк якого, в подальшому Законами України неодноразово було продовжено. Відповідно до\~статті 10 Закону України "Про правовий режим воєнного стану"\~у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі\~статтею 122 цього закону\~в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені\~Конституцією України\~та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені\~Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися права і свободи людини та громадянина, передбачені статтями\~30,\~34,38,39,41,\~44,53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження і здійснення заходів правового режиму воєнного стану, передбачених ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану в Україні». Верховенство права діє і щодо тих прав і свобод, які обмежуються в умовах воєнного стану, з урахуванням цих обмежень. Рада суддів України, заслухавши та обговоривши інформацію Голови Ради суддів України щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах припинення повноважень ВРП та воєнних дій з боку рф, відповідно до\~статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Положення про Раду суддів України, затвердженого Х позачерговим з`їздом суддів України 16 вересня 2010 року (з подальшими змінами), ухвалила рішення від 24 лютого 2022 року № 9, за яким звернула увагу всіх суддів України, що навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану робота судів не може бути припинена, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист. Отже, згідно з\~Конституцією України\~може мати місце лише обмеження прав і свобод, а не їх повне скасування. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ст. 55 Конституції України). Відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з п. 3 ч. 2\~ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою. Частиною 1\~ст. 44 ЦПК України\~встановлено, що особи, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У відповідності до п. 4 ч. 3\~ст. 223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Згідно з п.5 рекомендацій Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану судам рекомендовано по можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через задіяння до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя. Справи, які не є невідкладними, розглядати лише за наявності письмової згоди на це усіх учасників судового провадження. Верховним судом в «Особливості здійснення правосуддя на території, на якій введено воєнний стан» роз`яснено, що відповідно до\~ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»\~правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Якщо суд не припинив здійснювати судочинство, учасники судових процесів мають можливість подати заяву про відкладення розгляду справ у зв`язку з воєнними діями та/або про розгляд справ у режимі відеоконференції за допомогою будь-яких технічних засобів, зокрема власних. Суд не бере твердження відповідача, що обстановка в м Харкові загрожує її безпеці через ракетні обстріли, оскільки суд працює в штатному режимі і відновив свою роботу після 23.11.2022. Відповідач мала можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду навіть з використанням власних технічних засобів у відповідності до\~ст. 212 ЦПК України, проте даною можливістю не скористалася. Натомість судом неодноразово відкладався розгляд справи, зупинення розгляду справи до закінчення воєнного стану призведе до затягування розгляду справи та спричине невиправдані затримки у провадженні. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»). Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. В зв`язку з наведеним суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання у відсутності відповідача [PERSON] та вирішити спір по суті з ухваленням судового рішення на підставі наявних у справі доказів. Треті особи - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мангушева Ольга Степанівна та приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Чижова Наталія Анатоліївна у судове засідання не з`явилися, від них надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено,\~що 24 червня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто усну домовленість про позику, за умовами якої [PERSON] зобов`язався повернути позивачеві грошові кошти у сумі 23125 доларів США до 24.08.2013, підтвердивши умови укладення цього договору позики власноручно виготовленою розпискою. У встановлений у розписці строк борг позивачеві не повернуто, у звязку з чим він звернувся до суду з вказаним позовом. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №64201651 від 24.07.2016 [PERSON] станом на 27.06.2016 належала чотирьохкімнатна квартира загальною площею 103,2 кв.м., житловою площею 74,9 кв.м. за адресою: [ADDRESS] ; домоволодіння загальною площею 365,8 кв.м., житловою площею 88,2 кв.м., площа земельної ділянки 20000,00 кв.м. за адресою: Харківська область, Печенізький район, Печенізька селищна рада, 5 км. автодороги Печеніги Лебеже; двохкімнатна квартира загальною площею 53,8 кв.м., житловою площею 27,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 липня 2016 року у справі №646/7473/16-ц заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено частково, накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . Листом від 17.08.2016 за вих. №475/0/50-16 Департаменту реєстрації Харківської міської ради повідомлено суд, що Департаменту реєстрації Харківської міської ради надійшла копія ухвали суду від 27.07.2016, водночас реєстрація обтяження не квартиру проведена не була, оскільки процедура виконання державним реєстратором судових рішень (ухвал), направлених засобами поштового зв`язку, не передбачена положеннями чинного на той час законодавства. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 25.10.2016 по справі №646/7473/16-ц ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 липня 2016 року змінено, заборонено відчуження квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] до розгляду цивільної справи по суті. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 18.11.2016 за №32438754 відмовлено у державній реєстрації обтяження заборони на нерухоме майно, а саме на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , оскільки відповідно до проведених консолідованих пошуків у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявний запис від 16.08.2016 про реєстрацію права власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] за іншою особою, відмінної від особи, зазначеної в ухвалі Апеляційного суду Харківської області від 25.10.2016 по справі №646/7473/16-ц. Згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 13.11.2019 за №00024536358 02.08.2016 Червонозаводським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області складений актовий запис №300 про шлюб [PERSON] та [PERSON] . Згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 13.11.2019 за №00024537136 03.10.2007 Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції складений актовий запис №498 про народження [PERSON] , [INFO] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] . Прізвище дитини 03.10.2007 на підставі спільної заяви батьків змінено на « [PERSON] ». Відповідно до копії договору дарування квартири за реєстровим №881 від 08.08.2016, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою О.С. [PERSON] подарував [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії договору дарування за реєстровим №912 від 12.08.2016, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою О.С. [PERSON] подарував [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 365,8 кв.м. Відповідно до копії договору дарування земельної ділянки за реєстровим №915 від 12.08.2016, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою О.С. [PERSON] подарував [PERSON] земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер 6324655100:01:005:0692 за адресою: Харківська область, Печенізький район, Печенізька селищна рада. Згідно з договором дарування квартири за реєстровим №936 від 16.08.2016, нотаріально посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою О.С. [PERSON] подарував [PERSON] квартиру загальною площею 103,2 кв.м., житловою площею 74,9 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії договору іпотеки за реєстровим №1451 від 04.10.2017, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою О.С. [PERSON] передала [PERSON] в іпотеку житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 365,8 кв.м. та земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер 6324655100:01:005:0692 за адресою: Харківська область, Печенізький район, Печенізька селищна рада. Відповідно до копії договору іпотеки за реєстровим №1571 від 27.10.2017, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою О.С. [PERSON] передала [PERSON] в іпотеку квартиру за адресою: [ADDRESS] . Копія ухвали про забезпечення позову була направлена [PERSON] , якому вона була вручена 22.08.2016, про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до копії журналу судового засідання у справі №646/7473/16-ц судове засідання, призначене на 19.08.2016 за участю відповідача [PERSON] було відкладене у зв`язку з неявкою позивача [PERSON] . Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2017 року у справі №646/7473/16-ц позов [PERSON] задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики у розмірі 612810,19 грн.; проценти у розмірі 404778,82 грн.; три відсотки річних від простроченої суми боргу у розмірі 74645,45 грн. та судовий збір у розмірі 8551,20 грн. Розгляд справи відбувся за участю відповідача [PERSON] . Постановою Апеляційного суду Харківської області від 28 лютого 2018 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2017 року у справі №646/7473/16-ц залишено без змін. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №120308301 від 11.04.2018 [PERSON] станом на 11.04.2018 належала: 1) земельна ділянка 6324655100:01:005:0692 площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: Харківська область, Печенізька селищна рада на підставі договору дарування земельної ділянки за реєстровим №915 від 12.08.2016, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою О.С., на підставі договору іпотеки, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою О.С. за реєстровим №1449 від 04.10.2017 накладено обтяження на земельну ділянку, іпотекодержатель: [PERSON] , іпотекодавець: [PERSON] . Відомості про основне зобов`язання: строк виконання основного зобов`язання:04.10.2022, розмір основного зобов`язання: 500\~000 грн; 2) житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 365,8 кв.м., житловою площею 88,2 кв.м. за адресою: Харківська область, Печенізький район, Печенізька селищна рада, 5 км. автодороги Печеніги-Лебеже на підставі договору дарування за реєстровим №912 від 12.08.2016, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою О.С., на підставі договору іпотеки, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою О.С. за реєстровим №1449 від 04.10.2017 накладено обтяження на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, іпотекодержатель: [PERSON] , іпотекодавець: [PERSON] . Відомості про основне зобов`язання: строк виконання основного зобов`язання: 04.10.2022, розмір основного зобов`язання: 500\~000 грн; 3) двохкімнатна квартира загальною площею 53,8 кв.м., житловою площею 27,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування за реєстровим №881 від 08.08.2016, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою О.С., на підставі договору іпотеки, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою О.С. за реєстровим №1570 від 27.10.2017 накладено обтяження на квартиру, іпотекодержатель: [PERSON] , іпотекодавець: [PERSON] . Відомості про основне зобов`язання: строк виконання основного зобов`язання:27.10.2022, розмір основного зобов`язання: 250\~000 грн; 4) чотирьохкімнатна квартира загальною площею 103,2 кв.м., житловою площею 74,9 кв.м. за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування за реєстровим №936 від 16.08.2016, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою О.С., на підставі договору іпотеки, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою О.С. за реєстровим №1653 від 08.11.2017 накладено обтяження на квартиру, іпотекодержатель: [PERSON] , іпотекодавець: [PERSON] . Відомості про основне зобов`язання: строк виконання основного зобов`язання: 08.11.2022, розмір основного зобов`язання: 500\~000 грн. Згідно з договором купівлі-продажу квартири, зареєстрованого за реєстровим №883 05.07.2018, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чижовою Н.А. [PERSON] продала [PERSON] квартиру загальною площею 103,2 кв.м., житловою площею 74,9 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №236254903 від 09.12.2020 чотирьохкімнатна квартира загальною площею 103,2 кв.м., житловою площею 74,9 кв.м. за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чижовою Н.А. за реєстровим №969 від 13.07.2018 належить [PERSON] . Такий факт також підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири за реєстровим №969 від 13.07.2018, нотаріально посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чижовою Н.А., відповідно до якого [PERSON] продала [PERSON] квартиру загальною площею 103,2 кв.м., житловою площею 74,9 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до змісту витребуваних ухвал Господарського суду Харківської області від 27.01.2020 у справі №922/4219/19, від 03.06.2020 у справі №922/1213/20, від 05.08.2020 у справі №922/223/20 відмовлялося [PERSON] у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність. Згідно з переліком кредиторів, наданого боржником, єдиним кредитором [PERSON] є [PERSON] на суму 1 100 785,66 грн. В ухвалі Господарського суду Харківської області від 27.01.2020 зазначено, що боржником не наведено та не доведено обставин, які свідчать про неможливість погашення заборгованості. При постановленні 27.01.2020 ухвали про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність [PERSON] , у справі № 922/4219/19, судом досліджено декларації боржника за період з 2017 по 2019 роки, які [PERSON] були додані і до заяви, що подана ним у липні. Відповідно до листа за вих. №53809 від 08.04.2024 Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції встановлено, що на примусовому виконанні у Відділі перебуває зведене виконавче провадження №56887799, до якого входить виконавче провадження ВП №56167358 з примусового виконання виконавчого листа №646/7473/16-ц, виданого 26.03.2018 Червонозаводським районним судом м. Харкова, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] три відсотки річних від простроченої суми боргу у розмірі 74645,45 грн., виконавче провадження ВП №56167486 з примусового виконання виконавчого листа 646/7473/16-ц, виданого 30.01.2015 26.03.2018 Червонозаводським районним судом м. Харкова, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 404 778,82 грн та виконавче провадження №56167271 з примусового виконання виконавчого листа №646/7473/16-ц, виданого 26.03.2018 Червонозаводським районним судом м. Харкова, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] три відсотки річних від простроченої суми боргу у розмірі 612 810,19 грн. За виконавчим провадженням ВП №56167358 заборгованість складає 30 289,92 грн. За виконавчим провадженням ВП №56167486 заборгованість складає 444 688,12 грн. з низ 404 210,24 основна сума боргу, 40 477,88 грн. виконавчий збір та 300,00 грн. витрати виконавчого провадження. За виконавчим провадженням ВП №56167271 заборгованість складає 673 589,18 грн., з них 612 473,70 основна сума боргу, 61 115,48грн. виконавчий збір. У відповідності зі ст. ст.\~12,\~13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно ч. 1, 2\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Відповідно до\~ст. 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Таким чином, правочин завжди дійсний, але він може бути дійсним умовно. Заінтересована особа може його оспорити, і тоді він втратить силу за рішенням суду. Згідно з вимогами\~ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу\~ст. 12 ЦПК України\~зобов`язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину. Відповідно до\~статті 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Згідно з частиною п`ятою\~статті 203 ЦК України\~правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч. 1\~ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. За нормою\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої\~статті 717 ЦК України\~за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі (частина перша\~статті 718 ЦК України). Відповідно до частини другої\~статті 719 ЦК України\~договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття (частина перша\~статті 722 ЦК України). Відповідно до змісту\~статті 234 ЦК України\~фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п.6\~ст.3 ЦК) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю й повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно із ч.ч.2 та 3\~ст.13 ЦК\~при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Цивільно-правовий договір (у тому числі й дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення. Боржник (дарувальник), який відчужує майно на підставі безвідплатного договору на користь своїх близьких родичів після винесення рішення на користь кредитора про стягнення заборгованості, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора, оскільки уклав договір дарування, який порушує майнові інтереси кредитора та спрямований на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Як наслідок, не виключається визнання недійсним договору, спрямованого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (п.6\~ст.3 ЦК) та недопустимості зловживання правом (ч.3\~ст.13 ЦК). В обранні варіанта добросовісної поведінки боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинне бути виконане належним чином, а тому кожний кредитор управі розраховувати, що всі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Тому всі боржники мають на меті добросовісно виконати всі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення прав та правомірних інтересів кредитора. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається про людське око, таким критеріям відповідати не може. З урахуванням зазначеного вище правового висновку Великої Палати Верховного Суду, позивач вправі звернутися до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (п.6\~ст.3 ЦК) та недопустимості зловживання правом (ч.3\~ст.13 ЦК), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена в\~ст.234 ЦК, так і інша, наприклад, передбачена в\~ст.228 ЦК. У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 07.12.2018 у справі №910/7547/17, Суд зазначив, що у юридичній науці такі правочини відомі як фраудаторні правочини (правочини, що вчинені боржником на шкоду інтересам кредиторів). Загальної норми, яка б безпосередньо встановлювала нікчемність або можливість бути визнаними недійсними договорів, які мають такий юридичний дефект, цивільне законодавство не містить. Разом з тим у судовій практиці договір, укладений з метою уникнути виконання грошового зобов`язання, кваліфіковано як фіктивний у справах за позовами осіб, на шкоду чиїм майновим інтересам відповідачами у цих справах були за твердженнями позивачів вчинені відповідні правочини (постанови Верховного Суду України від 19.10.2016 у справі № 6-1873цс16, від 23.08.2017 у справі №306/2952/14-ц, від 09.09.2017 у справі № 359/1654/15-ц). Отже такі правочини можуть вважатись фіктивними правочинами. Зловмисна домовленість - це умисна змова представника однієї сторони правочину з другою стороною, внаслідок чого настають несприятливі наслідки для особи, від імені якої вчинено правочин. У визнанні правочину недійсним з відповідної підстави доведенню підлягає не наявність волі довірителя на вчинення правочину, а існування умислу представника, який усвідомлює факт вчинення правочину всупереч інтересам довірителя, передбачає настання невигідних для останнього наслідків та бажає чи свідомо допускає їх настання. Позивач вважає, що підставою недійсності Договорів дарування, укладеними між [PERSON] та [PERSON] є очевидні дії недобросовісності та зловживання правами стосовно кредитора, оскільки відповідач [PERSON] , будучи достовірно обізнаним про існування ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.07.2016 про накладення арешту на квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] та можливе подальше звернення стягнення на його майно у разі задоволення позову в справі № 646/7473/16-ц безоплатно відчужив належне йому майно на користь [PERSON] . Однак, слід звернути увагу на те, що станом на момент укладення спірних договорів дарування від 08.08.2016, 12.08.2016, 16.08.2016 рішення суду від 20.10.2017 про стягнення заборгованості за договором позики з [PERSON] на користь позивача ще ухвалено не було. Отже, такі доводи позивача є припущенням, на якому доказування ґрунтуватися не може. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно, а його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином. Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним (фіктивним), повинен довести, що обидві сторони правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент вчинення правочину, діяли умисно, тобто тягар доказування фіктивності правочину покладається на позивача. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-116цс14, від 21 січня 2015 року у справі № 6-197цс14, від 09 серпня 2017 року у справі № 6-2690цс16. Указані правові висновки у подальшому підтримала Велика Палата Верховного Суду у постановах від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19), від 07 вересня 2022 року у справі № 910/16579/20 (провадження № 12-60гс21). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) зроблено висновок, що «позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що спрямований на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6\~статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя\~статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена\~статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена\~статтею 228 ЦК України». Тобто Велика Палата Верховного Суду у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) сформулювала підхід, за яким допускається кваліфікація фраудаторного правочину як: - фіктивного (стаття 234 ЦК України); - такого, що вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті\~3,\~13 ЦК України); - такого, що порушує публічний порядок (частини перша та друга статті 228 ЦК України). Натомість доводи позивача не є достатніми для визнання спірних договорів недійсними. При цьому, рішення про стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за договором позики було ухвалено більше ніж через рік після укладення оспорюваних договорів дарування, тобто фактично можливість звернення стягнення на нерухоме майно [PERSON] виникла набагато пізніше укладення договорів і на момент укладення цих договорів не малося жодних даних про те, що позов судом буде задоволений і з [PERSON] будуть стягнуті кошти на користь позивача. Водночас, оспорювані договори дарування укладено у письмовій формі, з додержанням вимог законодавства щодо нотаріального посвідчення, сторони в належній формі досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, договір підписаний обома сторонами, що підтверджує відповідність договору внутрішній волі сторін та вимогам законодавства, що звичайно ставляться до них. Оскільки позивачем не доведено належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання судом оспорюваних правочинів дарування недійсними, факту порушення його прав чи інтересів з боку [PERSON] укладенням спірних договорів дарування, а також того, що в момент вчинення правочину стороною (сторонами) не додержано встановлених\~статтею 203 ЦК України\~вимог, враховуючи положення\~статті 204 ЦК України\~щодо презумпції правомірності правочину, суд приходить до переконання про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Отже, позивачем не підтверджено порушення відповідачами основних принципів цивільного законодавства - справедливості, добросовісності та розумності, а також перевищення ним своїх цивільних прав. Згідно зі статтями\~316,\~317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Суд зазначає, що факт наявності заборгованості за договором позики на момент укладення договорів дарування не призводить до виникнення у кредитора права щодо будь-якого майна боржника. Не ставлячи під сумнів наявність у [PERSON] грошових зобов`язань перед позивачем, відповідальність за виконання яких він може нести, в тому числі, всім належним йому майном, суд зазначає, що лише наявність у боржника непогашених грошових зобов`язань не дає кредитору достатніх підстав оскаржувати будь-які вчинені боржником правочини за відсутності належних правових підстав. До того ж, позивач не є стороною спірного договору, а відтак за правилами частини 2\~статті 215 ЦК України\~має право на звернення до суду із позовом про визнання недійсним правочину, якщо він доведе, що є заінтересованою особою та підтвердить, що його права і законні інтереси безпосередньо порушені договором; у результаті визнання договору недійсним та проведення реституції його права чи інтереси будуть відновлені. Водночас, встановлені судом вищенаведені обставини справи вказують на те, що позивачем не підтверджено порушення спірним правочином його прав або інтересів. В свою чергу, дії самого [PERSON] були, серед іншого, спрямовані на реалізацію майнових прав іншого відповідача, який не мав жодних зобов`язань перед позивачем. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1\~ст. 76 ЦПК України). Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд вважає, що відсутні обставини які доводять обґрунтованість заявлених вимог, а тому позовні вимоги в частині визнання недійсними договорів дарування, укладених між [PERSON] та [PERSON] 08.08.2016, 12.08.2016, 16.08.2016 є необґрунтованими і не підлягають задоволенню. У зв`язку із вищевикладеним, також не підлягають задоволенню інші позовні вимоги, оскільки є похідними від позовних вимог щодо визнання недійсності вищезазначених договорів дарування. Щодо посилання відповідачів [PERSON] , [PERSON] та їх представників, а також відповідача [PERSON] щодо пропуску позовної давності. В силу вимог\~ст.256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). У відповідності до ч.1 та ч.5\~ст.261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Статтею\~ст.266 ЦК України\~визначено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Згідно з\~ст.267 ЦК України\~особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Отже, позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Виходячи з вимог\~ст.261 ЦК України\~позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Аналогічні висновки викладено в постановах ВП Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №826/13768/16, від 04.12.2018 у справі №910/18560/16. За таких обставин, в задоволенні позову слід відмовити через його необґрунтованість, а не через пропуск строку позовної давності. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови в позові - на позивача. Відтак, судові витрати слід віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed