Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (далі - ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ») звернулось суду з вказаним вище позовом до [PERSON] в якому просило стягнути заборгованість за договором позики № 3981476 в розмірі 26964,00 грн., з яких: 9000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17964,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, а також сплаченого судового збору в розмірі 2 422,4 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500,00 грн. Позов обґрунтований тим, що 25.12.2020 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 13981476, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти в розмірі 9000 грн. у позику строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір укладений в електронній формі та підписаний електронним підписом позичальника одноразовим ідентифікатором [NUMBER], що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу в порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позикодавець свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу грошові кошти у вказаному вище розмірі шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес». Проте відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість в розмірі 126964,00 грн., з яких: 9000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17964,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. 26.10.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» укладено Договір факторингу № 2610 від 26.10.2021, за умовами до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» перейшло право грошової вимоги до боржників, в тому числі, за договором позики № 3981476 від 25.12.2020. 03.04.2023 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено Договір факторингу №030423-ФМ від 03.04.2023, згідно з яким право грошової вимоги до відповідача за договором позики №3981476 від 25.12.2020. Так, згідно п.5.2. зазначеного вище Договору факторингу встановлено, що перехід від Клієнта до Позивача/Фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому передачі Реєстру Заборгованостей, після чого Позивач/Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованості та набуває відповідних Прав Вимог. Підписані сторонами Акти прийому-передачі Реєстру Заборгованостей підтверджують факт переходу від Клієнта до Позивача/Фактора відповідних Прав Вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору. Відповідно до Реєстру прав вимог від 03.04.2023 до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 26964 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2025 головуючим суддею у даній судовій справі визначено суддю Шабрацького Г.О. Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 01.07.2025 справу прийнято до провадження та розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження та витребувано в АТ КБ «Приват Банк» (ЄДРПОУ 14360570, юридична адреса: вул. Набережна Перемоги, буд. 30, м. Дніпро, 49094, Україна) наступні документи/інформацію: - інформацію щодо належності [PERSON] ( ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) карткового рахунку № [NUMBER] ; - виписку по картковому рахунку [NUMBER] відкритому в АТ КБ « Приватбанк», [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , за період з 25.12.2020 року по 28.12.2020 року. 29.07.2025 року на адресу суду від АТ «КБ «ПриватБанк» надійшли витребувана судом інформація. 15.09.2025 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву від 23.06.2025. В обґрунтування відзиву зазначає, що ознайомившись із позовною заявою ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» про стягнення заборгованості вона не визнає пред`явлені позовні вимоги, заперечує проти задоволення позову, вважає його надуманим та безпідставним. Так, дійсно 25.12.2020 року між ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів») та - [PERSON] було укладено Договір позики №3981476.За умовами цього Договору Позикодавець надав їй позику у розмірі 9 000,00 грн. Строк позики - 30 днів з дати зарахування коштів.Вартість кредиту - 1,99 % в день (базова процентна ставка/фіксована).Тобто даний договір діяв до 24 січня 2021 року і за умовами даної позики відповідач мала сплачувати відсотки в сумі 179.1 грн. за кожний день користування кредитом до 24.01.2021 р.В зв`язку з тимчасовими фінансовими труднощами відповідач не мала можливості вчасно оплатить тіло кредиту та відсотки в сумі 179.1 грн. (за кожний день користування кредитом. )Х 30 = 5373 грн.Станом на дату закінчення терміну дії договору за відповідачем рахувалася заборгованість в сумі 13050 грн, яка складалася з: суми основного боргу (тіло позики): 9 000,00 грн.; суми процентів за користування позикою: 4050 грн. (24.01.2021 р. нею сплачено 1323.00 грн.)Всього станом на 24.01.2021 р. заборгованість складала 13 050 грн. Пізніше за усною домовленістю з менеджером ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» після закінчення терміну дії Договору позики №3981476 відповідачем в добровільному порядку було здійснено два платежі 23.02.2021 р. в сумі 1323.00 та 25.03.2021 р. в сумі 882.00 грн. в рахунок погашення процентів по заборгованості. Залишок непогашених процентів по позиці станом на 25.03.2021 р. складав 1845 грн. Приблизно через місяць відповідач зателефонувала до менеджера ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» який вів мій кредит, який повідомив, що ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» перебуває в стані ліквідації і він вже не займається моїм кредитом.Після чого з 25.03.2021 року вона жодних платежів по Договору позики №3981476 не проводила. Ніяких претензій з боку правонаступників ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» до цього часу до мене не було. Як вже стало відомо відповідачу після ознайомлення з матеріалами даної справи, після закінчення терміну дії Договору позики 26.10.2021 р. ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» уклали договір факторингу № 2610 від 26.10.2021 р. за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики № 3981476 від 25.12.2020 р. 03.04.2023 р. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали договір факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики № 3981476 від 25.12.2020 р.Відповідно до реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до мене відповідача в сумі 26964.00 грн., з яких: 9 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 17964,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. В зв`язку з чим вважає позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до мене в 2025 році є не обгрунтованими та безпідставними. Звертає увагу, що розрахунок заборгованості за кредитним договором, складений, представником позивача, без банківської виписки з особового рахунку позичальника жодним чином не підтверджує, яку суму коштів отримав відповідач за укладеним договором позики, яка частина тіла кредиту та відсотків за його користування була сплачена ним, а яка частина не була сплачена стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування. Розрахунок заборгованості, на який посилався позивач у своєму позові не є первинним документом, який підтверджує отримання позики, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначений розрахунок з зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Проте, будь-яких доказів, зокрема, виписки за картковим рахунком відповідача, щодо того, яку суму коштів отримав відповідач за укладеним договором, яка частина тіла основного боргу та відсотків була сплачена ним, а яка частина сплачена не була стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування, позивачем надано не було, а тому вважаю, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність вищевказаної заборгованості, що заявлена до стягнення. Також окремо звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Окремо звертає увагу, що строк позики - 30 днів та з урахуванням п. 6.7 Правил надання грошових коштів у позику, тому з 24.01.2021 у кредитора виникло право пред`явлення позову до відповідача про стягнення заборгованості в межах строку позовної давності, тобто до 24.01.2024. 15.09.2025 через систему « Електронний суд» надійшов аналогічний відзив на позовну заяву від представника відповідача- адвоката Якименнка. О.В. 15.09.2025 до суду надійшла заява від представника відповідача- адвоката Якименка О.В. в якій просив суд розглянути справу без його участі, одночасно просив суд у задоволені позову ТОВ « ФІНПОРМ МАРКЕТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики відмовити в зв`язку зі спливом строку позовної давності. Всі судові стягнути з позивача. 17.09.2025 представником позивача подано відповідь на відзив у якій він вказує, що посилання відповідача стосовно ненадання позивачем доказів перерахування коштів на картковий рахунок відповідача - не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи, оскільки в матеріалах справи містяться наступні документи, які підтверджують перерахування коштів на картковий рахунок відповідача: Електронна платіжна інструкція № fa3d53c8-b54e-4372-9e62-9860149cb280 від 25.12.2020 року видана ТОВ «ФІНЕКСПРЕС» (фінансова компанія, яка діє на підставі ліцензії, яка видана Національним банком України на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку - платіжний інструмент/платіжна система) (документ виданий платіжною системою); Довідка № КД-000026006/ТНПП від 05.05.2025 р. видана платіжною системою/ТОВ «ФІНЕКСПРЕС», що підтверджує перерахування коштів за платіжною інструкцією /квитанцією № fа3053с8-Ь54е-4372-9е62-9860149сЬ280 від 25.12.2020 року (документ виданий платіжною системою);рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладених договорів. Лист №9/05/25-40 від 09.05.2025 р. виданий Позикодавцем/ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», що підтверджує видачу/перерахування на банківську карту Відповідача/Клієнта онлайн-позики на підставі платіжної інструкції № fа3053с8-Ь54е-4372- 9е62-9860149сЬ280 від 25.12.2020 року (документ виданий Позикодавцем). Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових рахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг. Оскільки, всі кошти за даними договорами надавались на особистий картковий рахунок вказаний Відповідачем, то всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайором регулюються Законом України «Про платіжні послуги» та Постановою НБУ №705 від 05 листопада 2014 року «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів», відповідно до положень якого вбачається, що документи за операціями з використанням платіжних інструментів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань. Саме по собі посилання представника Відповідача у відзиві на те, що Позивач не надано докази перерахування коштів на картковий рахунок Відповідача, на думку позивача - не заслуговують на увагу. [PERSON] , будучи стороною вказаного правочину, мав можливість надати суду відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження того, що відповідні кошти не зараховувались на його карткові рахунки, указані у договорах, у період часу, про який стверджує позивач, або того, що карткові рахунки йому не належать, оскільки лише Відповідач має доступ до свого рахунку. Відповідно до п. 4.2. договору позики № 3981476, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Таким чином, у договорі позики встановлено строк позики 30 днів, однак у самому договорі позики наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. 17.09.2025 до суду через систему «Електронний суд» надійшло заперечення на клопотання ( заяву) від представника позивача. В якому представник позивача не погоджується із заявою представника відповідача, Відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої корона вірусом SARS-CоV-2» на всій території України встановлено карантин з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року, дія якого постановами Кабінету Міністрів України неодноразово продовжувався. З урахуванням п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину у межах позовної давності знаходиться період з 12 березня 2017 року. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06 грудня 2023 року у справі № 212/10834/21. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року відмінено з 24 год 00 хв 30 червня 2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID- 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. При цьому, відповідно до п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції чинній на день звернення з позовом), у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії, яким доповнено ЦК України в березні 2022 року.24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану у подальшому неодноразово продовжувався і діяв на момент звернення до суду із даним позовом. Враховуючи факт продовження загального строку позовної давності визначеного статтею 257, внаслідок введення карантину (п.12 Перехідних положень ЦК України), а згодом воєнного стану (п.19 Перехідних положень ЦК України), загальний строк позовної давності в три роки продовжено та позивачем не пропущено, так як позивачем заявлено позовні вимоги у травні 2025 року про стягнення з відповідачів заборгованості за договором позики, а останній платіж за договором позики від Відповідача було здійснено 25.03.2021 року. Таким чином, строк позовної давності не пропущений, а відтак відсутні підстави для звернення позивача до суду із заявою про поновлення пропущеного строку позовної давності. 16.10.2025 до суду надійшла заява від відповідача [PERSON] , в якій просила суд розглянути справу без її участі та її представника одночасно просила у задоволені позову ТО « ФІНПРОМ МАРКЕТ» до неї про стягнення заборгованості за договором позики відмовити в зв`язку зі спливом строку позовної давності. Всі судові витрати в тому числі витрати по наданню їй правничої допомоги адвокатом стягнути з позивача. Представник позивача, директор ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» Гедзь Ольга Віталіївна, у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, подала до суду заяви, у яких просила розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує та позов просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи містяться заяви від 15.09.2025, 16.10.2025 про розгляд справи без їх участі. У зв`язку з неявкою сторін згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов такого висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права. Так, судом встановлено, що 25.12.2020 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір позики № 3981476, за умовами якого відповідачу надано грошові кошти шляхом безготівкового перерахування на банківський картковий рахунок позичальника в сумі 9000 грн. в позику строком на 30 днів, з базовою процентною ставкою в розмірі 1,99 % в день та процентною ставкою за понадстрокове користування позикою в розмірі 2,70 %, а позичальник, в свою чергу, зобов`язався повернути позику та сплатити проценти від суми позики; договір в укладено дистанційно в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписання накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі (а.с.14 на звороті). Згідно з довідкою про ідентифікацію ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" позичальник [PERSON] з яким укладено договір № 16542232 від 21.03.2021, ідентифікована за одноразовим ідентифікатором [NUMBER], час відправки ідентифікатора позичальнику: 25.12.2020 13:29:06, електронна пошта, на яку направлено ідентифікатор: yaroslava-ashtamenkoo@mail.ru (а.с25). Підписавши договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, позичальник підтвердив , що ознайомився на сайті https://mycredit.uа/uа/documents-lісеnsе/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», У відповідності до вищевказаного договору № 3981476 відповідач підтвердив, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику на умовах ануїтету, розміщені на сайті https://mycredit.uа/uа/documents-lісеnsе/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. Листом № від 09.05.2025 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» повідомляє та підтверджує, що на банківський рахунок відповідача на підставі платіжної інструкції № fa3d53c8-b54e-4372-9e62-9860149cb280 було перераховано кошти на виконання умов договору позики №3981476 (а.с.25 на звороті ). Згідно довідки № КД-00000260064/ТНПП від 05.05.2025 ТОВ «ФК Фінекспрес» як платіжна установа підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відповідно до умов договору про переказ коштів № 23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», та завершення наступної платіжної операції, а саме: дата платежу 25.12.2020 номер платежу № fa3d53c8-b54e-4372-9e62-9860149cb280, сума 9000 грн., отримувач [PERSON] , ЕПЗ № [NUMBER] (а.с.26) Таким чином, ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" свої зобов`язання за вищевказаним договором позики виконало у повному обсязі, надавши відповідачу позику на умовах, визначених договором. Однак відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, не надавала своєчасно та в повному обсязі грошові кошти для погашення боргу, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість за договором позики №3981476 від 25.12.2020 розмірі 26964,00 грн., з яких: 9000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17964,00 грн. - сума заборгованості за відсотками,, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ". 26.10.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» укладено Договір факторингу № 2610 від 26.10.2021 за умовами якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» передає грошові кошти в розпорядження в розпорядження ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», а ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступає ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» Права вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі Заборгованостей (п. 1.1 договору) (а.с.26 на звороті-31). Акти прийому-передачі Реєстру заборгованостей від 26.10.2021 та інформації згідно Реєстру заборгованості в електронному вигляді за договором факторингу № 2610 від 26.10.2021, підписані сторонами та скріплені їх печатками, що відповідно до п. 5.2 Договору факторингу підтверджують перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги та є невід`ємними частинами договору, містяться в матеріалах справи (а.с.32). У відповідності до Реєстру прав вимог № 2 від 26.10.2021 до договору факторингу № 2610від 26.10.2021 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» набуло право вимоги до боржників, зокрема [PERSON] за договором позики № 3981476 від 25.12.2020 номер в Реєстрі 15725 в розмірі 129142грн., з яких: 9000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20142 грн. - сума заборгованості за відсотками.(а.с.36). ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» проведено розрахунок за договором № 2610 від 26.10.2021, що підтверджується Актом звірки взаємних розрахунків за період січень 2021 року - грудень 2022 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» (а.с.37). У свою чергу, 03.04.2023 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу № 030423-ФМ, за умовами якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» відступило ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» належні йому права вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі заборгованостей (Додаток № 1 до цього Договору) в розмірі Портфеля Заборгованості (п.1.1 договору факторингу) (а.с.39-43). Згідно з Актом звірки взаємних розрахунків, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» проведено розрахунок за договором факторингу № 030423-ФМ від 03.04.2023 заборгованість перед ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» відсутня (а.с47). Відповідно до Реєстру боржників від 0304.2023 до договору факторингу № 030423-ФМ від 03.04.2023, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права вимоги до боржника [PERSON] за договором позики № 3981476 від 25.12.2020 номер в Реєстрі 33559 в розмірі розмірі 129142грн., з яких: 9000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20142 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.48). В добровільному порядку відповідач заборгованість за вищевказаним договором не погашає ні перед позикодавцем, ні перед ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», що набуло право вимоги за договором позики № 3981476 на підставі договору факторингу, що підтверджується наданим розрахунком ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» за період з 25.12.2020 по 05.06.2025 (а.с.6-8). Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач є юридичною особою, основним видом діяльності якої є 64.92 Інші види кредитування (а.с.13). 29.07.2025 АТ КБ «ПриватБанк» надало інформацію стосовно рахунків [PERSON] , інформацію, що на ім`я [PERSON] у банку емітовано карту № [NUMBER] ( IBAN [NUMBER] ), та виписка за договором період з 25.12.2020 по 28.12.2020, з якої вбачається, що 25.12.2020 будо зараховано суму у розмірі 9000 грн. (а.с.102-103). Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У силу ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII (далі - Закон № 675-VIII). Згідно з пунктами 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону № 675-VIII, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону № 675-VIII). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону № 675-VIII, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону № 675-VIII визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних», персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки. Частиною 5 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ч. 6 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних», не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. У ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних. Частиною першою статті 1046 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом положень ст.ст. 526, 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок у зобов`язанні належним чином.. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За змістом статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги призводить до заміни сторони за кредитним договором (кредитора) та не змінює умови укладеного кредитного договору. Частиною першою статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. При цьому, з тлумачення статті 516, частини 2 статті 517 ЦК України випливає, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом в постанові від 12 лютого 2020 року у справі №522/22802/17, які суд враховує відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по відсотках у розмірі 17964 грн., суд враховує наступне. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, містять записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Також, виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. Таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15ц, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц та від 15.01.2025 у справі № 753/16762/15-ц. Так, на підставу вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача позивачем було надано розрахунок заборгованості за договором позики №3981476 згідно якого заборгованість відповідача становить 26964,00 грн., з яких: 9000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17964,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, які нараховані за період з 25.12.2020 по 23.04.2021 з урахуванням автопролонгації договору (90днів). Суд вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом, враховуючи, що до суду надані докази отримання відповідачем кредитних коштів, а відповідач заперечуючи заявлений позивачем розмір заборгованості свого контррозрахунку, який би спростовував доводи позивача щодо суми боргу, до суду не надав. Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності до позовних вимог, слід зазначити наступне. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України ). Відповідно до норми ст. 257 ЦК України загальний строк позовної давності становить три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Згідно ч. 1, ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач просив застосувати наслідки пропуску строку позовної давності та відмовити у задоволенні позову, але суд критично оцінює зазначене твердження виходячи з наступного. Згідно п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами внесеними постановами КМУ) та п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами внесеними постановами КМУ), з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року на всій території України встановлено карантин, який неодноразово продовжувався Постановами КМ № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1100 від 11.11.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021, № 855 від 11.08.2021, № 981 від 22.09.2021, № 1336 від 15.12.2021, № 229 від 23.02.2022, № 630 від 27.05.2022, № 928 від 19.08.2022, № 1423 від 23.12.2022, № 383 від 25.04.2023. Таким чином, враховуючи вказані обставини, позовна давність (три роки) не сплинула і тривала щонайменше аж до закінчення дії карантину в Україні. Також, згідно п. 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 24 лютого 2022 року було введено в Україні воєнний стан, який діє і на даний час. Таким чином, враховуючи вказані обставини, позовна давність (три роки) на даний час не сплинула і буде тривати щонайменше аж до закінчення дії воєнного стану в Україні. Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, факт сингулярного правонаступництва, за яким до - ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» перейшли права кредитора до відношенню до відповідача [PERSON] за вказаними вище договором позики № 3981476 від 25.12.2020, підтверджується сукупністю наявних в матеріалах справи доказів. Разом з тим, відповідач після заміни кредитора належних дій щодо погашення заборгованості за вказаним вище договором позики не вчинив, в результаті чого виникла прострочена заборгованість перед ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» за договором позики 3981476 від 25.12.2020 в розмірі 26964,00 грн., з яких: 9000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17964,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, яку в добровільному порядку відповідач не погашає. За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного. Згідно положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. За змістом положень ч.ч. 1,2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Так, як вбачається з матеріалів справи, позивачем ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» при зверненні до суду з позовом сплачено з урахуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 відповідно до ч. 3 ст. 4 ст. Закону України «Про судовий збір» та зараховано до державного бюджету судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. згідно платіжної інструкції № 579935992.1 від 18.06.2025 (а.с.9). Окрім того, позивачем у зв`язку з розглядом даної справи понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500,00 грн., що підтверджується наданим суду договором про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024, укладеним між адвокатом Ткаченко Ю.О. та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», актом приймання-передачі справ на надання правничої допомоги за Договором № 01-11/24 від 01.11.2024 та витягом з акту № 1-П від 02.12.2024 ордером серії АХ № 1149961 від 01.11.2024, а також платіжною інструкцією № 579934714.1 від 19.05.2025 призначення платежу «Оплата згідно акту № 13-П приймання наданої правничої допомоги від 16.05.2025 року за Договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01 листопада 2024 року без ПДВ», що містять детальний опис виконаних адвокатом робіт, витрачений на їх виконання час та вартість наданих послуг на загальну суму 3 500,00 грн. Зазначені вище витрати пов`язані з розглядом справи, є співмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим часом на надання правничої допомоги, ціні позову та значенню справи для сторони. Враховуючи викладене, з огляду на повне задоволення позову, з відповідача на користь позивача на підставі ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню понесені ним судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved