Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача основну суму\~ боргу\~ за\~ договором\~ позики\~ грошей\~ 5\~ 000\~ доларів\~ США,\~ що еквівалентно сумі 208 826,50 грн, згідно курсу Національного Банку України на дату 23.07.2025 р.\~ та\~ 3%\~ річних\~ в\~ розмірі\~ 12\~ 890, 04 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 22 000 грн. Позов обґрунтований тим, що між [PERSON] та [PERSON] було\~ укладено\~ договір\~ позики\~ грошових\~ коштів\~ від\~ 03.06.2023,\~ відповідно\~ до якого зазначено, що [PERSON] , взяв в борг у [PERSON] , 5 000 (п`ять тисяч) доларів\~ США,\~ що\~ еквівалентно\~ сумі\~ 208\~ 826\~ гривень\~ (двісті\~ вісім\~ тисяч\~ вісімсот двадцять\~ шість\~ )\~ гривень\~ 50\~ копійок,\~ згідно\~ курсу\~ Національного\~ Банку\~ України\~ на дату\~ 23.07.2025 . Зазначені грошові кошти були надані відповідачу в борг до 03.07.2023 року. Позивач зазначає, що відповідач взяті на себе зобов`язання за умовами договору не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка\~ станом 23.07.2025 складає: 208826,50 грн основної суми заборгованості та 12890,04 майнове відшкодування та санкції (3% річних). Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив проводити без його участі, позов підтримав. Разом із тим, згоди на заочний судовий розгляд позивач не надав. Відповідач в судові засідання не з`являється, про дату та час судового розгляду повідомлявся судом завчасно та належним чином. Відзиву щодо заявлених позовних вимог або будь-яких заяв від відповідача до суду не надходило. В подальшому, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України судом розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача до суду, однак останній в судове засідання на вказану в оголошенні дату не з`явився, жодних заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без його участі до суду не надіслав, про причини неявки суд не повідомив. Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачено, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Виходячи з викладеного, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній матеріалів. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. 03.06.2023 року між [PERSON] та [PERSON] було\~ укладено\~ договір\~ позики\~ грошових\~ коштів\~ від\~ 03.06.2023\~ року,\~ відповідно\~ до якого зазначено, що [PERSON] , взяв в борг у [PERSON] , 5 000 (п`ять тисяч) доларів\~ США,\~ що\~ еквівалентно\~ сумі\~ 208\~ 826\~ гривень\~ (двісті\~ вісім\~ тисяч\~ вісімсот двадцять\~ шість\~ )\~ гривень\~ 50\~ копійок,\~ згідно\~ курсу\~ Національного\~ Банку\~ України\~ на дату\~ 23.07.2025 . Зазначені грошові кошти були надані відповідачу в борг до 03.07.2023 року. 09.10.2025 представником позивача засобами поштового зв`язку надіслано до суду оригінал боргової розписки від 03.06.2023, згідно з якою відповідач [PERSON] бере в борг у позивача 5000 доларів США та зобов`язується повернути їх до 03.07.2023. 23.06.2025 позивачем на адресу відповідача надсилалась досудова вимога про добровільне повернення коштів, проте відповідач взяті на себе зобов`язання за умовами договору не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка\~ станом 23.07.2025 складає 208826 грн основної суми заборгованості та 12890,04 майнове відшкодування та санкції (3% річних). Відповідачем не надано суду доказів того, що заборгованість ним хоча б частково погашена. За змістом ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Згідно ст. 1047 ЦКУ договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Виходячи з вимог статей 1046, 1047, 1049 ЦК України у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування цих положень закону суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 464/3790/16-ц сформовано висновок, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Позивачем надано боргову розписку від 03.06.2023. Відповідачем не надано суду доказів того, що договір позики, який укладено між сторонами є нечинними, їх дійсність не спростована. Позову про визнання правочину недійсним (удаваним) відповідач не подавав, відповідних судових рішень щодо встановлення таких обставин суду не надано. З огляду на положення цивільного законодавства даний правочин є укладеним. Згідно частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦКУ якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом із тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З огляду на викладене, з урахуванням того, що відповідач в період дії воєнного стану, який введений Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», звільняється від відповідальності за порушення грошового зобов`язання, визначеної ст. 625 ЦК України, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявленого позову. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. У даній справі судові витрати складаються з судового збору у розмірі 1774 грн, сплаченого позивачем при поданні позову до суду, та витрат на правову допомогу у розмірі 22000 грн, понесених відповідачем. Факт надання правової допомоги підтверджується договором про надання юридичних послуг від 23.06.2025,\~ додатком №1 до Договору від 23.06.2025, актом приймання-передачі наданих послуг за Договором про надання правової допомоги від 23.06.2025. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що судом прийнято рішення про часткове задоволення заявленого позову на суму 208 826,50 грн, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1670,93 грн, та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20721,80 грн.

Outcome: partial