Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Представник ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 11.01.2020 року між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11.01.2020-010000591, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 6 000 грн, з первинним строком користування на 14 днів з дати отримання за процентною ставкою у розмірі 28%, які сплачуються до 25.01.2020 включно. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 22.07.2025 року утворилась заборгованість у розмірі 10680 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту становить 6000 грн та за відсотками - 1680 грн, а також штраф у розмірі 3 000,00 грн (який нараховано відповідно до п. 5.4 Кредитного договору № 11.01.2020-010000591 від 11.01.2020 року, чим порушуються права та інтереси позивача. 09.10.2024 року між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» було укладено договір факторингу № СЦ-091024-14, відповідно до якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 11.01.2020-010000591 від 11.01.2020 року, боржником за яким є [PERSON] . Крім того, 02.12.2021 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0863-0873, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 2800 грн, з строком, на який надається кредит, 300 календарних днів (до 27.09.2022 року). Стандартна процентна ставка 3% (три цілих, нуль десятих відсотка) за кожен день користування Кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключення строку використання права користування Кредитом за Зниженою та/або Пільговою ставкою). Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 22.07.2025 утворилась заборгованість у розмірі 19796 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 2800 грн. та за відсотками - 16996 грн, чим порушуються права та інтереси Позивача. 26 грудня 2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «Новий Колектор» було укладено договір факторингу № УКФ-261224-2, відповідно до якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 0863-0873 від 02.12.2021 року, боржником за яким є [PERSON] . У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитними договорами № 11.01.2020-010000591 від 11.01.2020 року та № 0863-0873 від 02.12.2021 року на загальну суму 30 476,00 грн, а також стягнути понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,20 грн. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06.08.2025 року відкрито провадження у даній справі за вищевказаним позовом та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомлення (викликом) сторін, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України, встановлено відповідачу строк на подання до суду відзиву на позовну заяву та роз`яснено право та порядок такого подання. 26.09.2025 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що ним позовні вимоги не визнаються в повному обсязі оскільки він ніколи не мав ніяких відносин ні з ТОВ «Новий Колектор» ні з ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» ні з будь якою іншою фінансовою компанією чи банком щодо надання відповідачу кредитних коштів. Ніколи не входив на сайти ніяких кредитних спілок та не вчиняв ніякий дій направлених на отримання кредитних коштів, а ні 11.01.2020 року, а ні 02.12.2021 року, а тому не підписувала договорів електронно-цифровим підписом та не отримувала жодних листів на електронну пошту та смс-повідомлень на мобільний телефон з паролями чи кодами. Відповідач стверджує, що про існування у нього кредитного боргу, він дізнався випадково із за стосунку «Дія». Відповідач вважає, що позовна заява ТОВ «Новий Колектор» не підлягає до задоволення оскільки вона подана з пропуском строків позовної давності визначених Цивільним кодексом України. Оскільки, згідно з умовами договорів № 11.01.2020-010000591 від 11.01.2020 року ( далі Договір № 1) строк кредиту становив 14 днів, отже, останній день виконання зобов`язань настав 25.01.2020 року та договору № 0863-0873 від 02.12.2021 року (далі Договір№ 2) строк кредиту становив 30 днів, отже, останній день виконання зобов`язань настав 01.01.2022 року. Відповідно до правової позиції Верховного суду України перебіг позовної давності обумовлюється виникненням у кредитора права на вимогу від боржника виконання зобов`язання, з огляду на що, позовна давність за Договором № 1 почала свій перебіг з 25.01.2020 року і завершилася 25.01.2023 р. та за Договором № 2 почала свій перебіг з 01.01.2022 року і завершилася 01.01.2025 р. Відповідач зазначає, що позов подано аж 04.08.2025 року, тобто після завершення строку позовної давності та позивач не навів доказів які б слугували поважними причинами для його поновлення. На підставі викладеного відповідач просить в задоволенні позовних вимог ТОВ «Новий колектор» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити в повному обсязі в зв`язку зі спливом строку позовної давності передбаченої ст. 257 ЦК України (а.с. 23-29). Також, 26.09.2025 року відповідач [PERSON] подав до суду заяву про застосування строку позовної давності, в якій просить застосувати позовну давність до вимог ТОВ «Новий колектор» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та відмовити у задоволенні позову ТОВ «Новий колектор» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у зв`язку із пропуском строку позовної давності (а.с. 32-34). 02 жовтня 2025 року від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якій просять позов задовольнити в повному обсязі з підстав, вказаних у ній (а.с. 87-93). Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутність та не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 5). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.01.2020 року між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] було підписано заявку, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомився 11.01.2020 року, та укладено кредитний договір № 11.01.2020-010000591 від 11.01.2020 року. Відповідно до п. 1.1 Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на у мовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 2.3 договору, надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. У Заявці та підтвердженні укладання кредитного договору зазначено суму кредиту 6000 грн 00 коп. Строк на який надається кредит 14 календарних днів з дати отримання. Розмір процентів за договором становить 1680,00 грн, що становить 28 % в процентному значенні. Відповідно до п. 5.4 пропозиції про укладення договору кредиту ( оферти) у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником грошових зобов`язань за договором кредитор залишає за собою право нараховування штрафу, розмір якого щодня зростає на 2%, починаючи від 2% у перший день невиконання. Максимальний розмір штрафу встановлюється законом. Заявку та підтвердження укладення кредитного договору зі сторони позичальника підписано одноразовим ідентифікатором 493R5. 09.10.2024 року між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» було укладено договір факторингу № СЦ-091024-14, відповідно до якого відбулось відступлення права вимоги, в тому числі і за кредитним договором № 11.01.2020-010000591 від 11.01.2020 року, боржником за яким є [PERSON] . Відповідно до довідки про розмір простроченої заборгованості ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» за кредитним договором № 11.01.2020-010000591 від 11.01.2020 року за період з 11.01.2020 року по 22.07.2025 року заборгованість складає 10680 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 6000,00 грн, заборгованість за відсотками 1680,00 грн, заборгованість за штрафами у сумі 3000,00 грн. 02.12.2021 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 0863-0873, відповідно до якого останньому надано кредитні кошти у розмірі 2800,00 грн, строк кредитування 300 календарних днів (до 27.09.2022 року) з моменту перерахування кредиту, зі сплатою процентної ставки 3,00 % за кожен день користування кредитом( п. 2.1., п. 2.4.1., п. 2.6., п. 2.8. Договору). 26.12.2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» було укладено договір факторингу № УКФ-261224-2, відповідно до якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 0863-0873 від 02.12.2021 року, боржником за яким є [PERSON] . Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 0863-0873 від 02.12.2021 року, станом на 26.12.2024 року заборгованість [PERSON] становить 19796 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту становить 2800 грн та за відсотками - 16996 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно дост. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми ( ч. 1 ст. 1047 ЦК України). Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1 ст. 205 ЦК України). Положеннями ч. 1, ч. 3 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом; використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою зокрема договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції чинній на час укладення кредитного договору,визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис`за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Таким чином, договір між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] і договір між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] не суперечить вимогам наведених норм матеріального права. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Нормами ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно наданого розрахунку заборгованості, який не спростований відповідачем, остання свої зобов`язання не виконала і не повернула суму позики та відсотки за користування кредитом у встановлених договором розмірі та строк. Нормами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Тобто, підставою для заміни сторони, а саме процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, у наслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. У відповідності до ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Отже, позивач відповідно до умов договору факторингу № СЦ-091024-14 від 09.10.2024 року є правонаступником у відносинах за кредитним договором № 11.01.2020-010000591 від 11.01.2020 року , та відповідно до умов договору факторингу № УКФ-261224-2 від 26.12.2024 року за кредитним договором № 0863-0873 від 02.12.2021 року, а тому має право вимоги до відповідача. Як убачається з представленого позивачем та не спростованого відповідачем розрахунку заборгованості, у зв`язку з порушенням боржником узятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 11.01.2020-010000591 від 11.01.2020 року, загальна сума боргу становить 10680 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 6000,00 грн, заборгованість за відсотками 1680,00 грн, заборгованість за штрафами у сумі 3000,00 грн. Отже, виходячи з вищевказаних норм закону, умов кредитного договору, суд уважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 11.01.2020-010000591 від 11.01.2020 року. Як убачається з представленого позивачем та не спростованого відповідачем розрахунку заборгованості, у зв`язку з порушенням боржником узятих на себе зобов`язань за договором № 0863-0873 від 02.12.2021 року, загальна сума боргу становить 19796 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту становить 2800 грн та за відсотками - 16996 грн. Отже, виходячи з вищевказаних норм закону, умов кредитного договору, суд уважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 0863-0873 від 02.12.2021 року. Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № 11.01.2020-010000591 від 11.01.2020 року та кредитним договором № 0863-0873 від 02.12.2021 року, суд зазначає наступне. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповнення внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів Україні метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У той же час, Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на територіях України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами) установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 31 грудня 2022 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 р. № 392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 р. № 641 Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 63, ст. 2029). В подальшому такий строк дії карантину на території України відповідно до постанов Кабінету Міністрів України було неодноразово продовжено, та діяв до 01.07.2023 року. Також, 24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», було введено воєнних стан по всій території України, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. 24.02.2022 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», яким затверджено Указ Президента України № 64/2022. В подальшому такий строк дії воєнного стану в Україні відповідно до Указів Президента України та Верховною Радою України (шляхом прийняття відповідних Законів України) було неодноразово продовжено, та діє по теперішній час. Законом України від 15 березня 2020 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.09.2022 року по справі № 679/1136/21. Отже, строк позовної давності в даній справі слід вираховувати щодо кожного окремого платежу відповідно до «Графіку платежів». Строк позовної давності щодо першого платежу за кредитним договором № 11.01.2020-010000591 від 11.01.2020 року (25.01.2020 року) припадає на 25.01.2023 року, строк позовної давності щодо першого платежу за кредитним договором № 0863-0873 від 02.12.2021 року (22.12.2021 року) припадає на 22.12.2024 року, а відповідно до п. 12 та 19 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, строк позовної давності продовжується на період дії карантину та на період дії воєнного стану перебіг такого строку зупиняється, а тому строк позовної давності по даній справі не є пропущеним і суд не може застосувати позовну давність до позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за за кредитним договором № 11.01.2020-010000591 від 11.01.2020 року та кредитним договором № 0863-0873 від 02.12.2021 року. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність пропуску строку позовної давності при зверненні позивача до суду, оскільки такі строки продовжувалися в період дії спочатку карантину, а потім з підстав введення в Україні воєнного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до платіжної інструкції № 3720477132 від 31.07.2025 року позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в розмірі 2 422,40 грн (а.с. 6). З огляду на викладене, оскільки позов задоволено повністю, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн. На підставі ст.ст. 512, 514, 526, 625, 639, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved