Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №ABH0CT155101696192870044 від 01.10.2023 у розмірі 65530,27 грн станом на 22.04.2025, яка складається з наступного: 38527,24 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 27003,03 грн - загальний залишок заборгованості за процентами. В обґрунтування позову зазначено, що 01.10.2023 [PERSON] , будучи клієнтом банку, уклав з банком кредитний договір №ABH0CT155101696192870044 щодо надання останньому кредиту в розмірі 42000,00 грн строком на 23 місяці (до 30.09.2025) зі сплатою процентів у розмірі 75,00% річних. Позивач стверджує, що в порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконав і станом на 22.04.2025 заборгованість відповідача за даним кредитним договором складала суму в розмірі 65530,27 грн, яка складається з наступного: 38527,24 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 27003,03 грн - загальний залишок заборгованості за процентами. Ухвалою Богунського районного суду м.\~Житомира від 19.06.2025 відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Інших заяв по суті справи до суду не надійшло. Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Згідно з ч.5 ст.\~279\~ЦПК\~України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Згідно з пунктом 1 частини другої\~статті 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини. Відповідно до\~статті 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша\~статті 627 ЦК України). Частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банківським кредитом визнається будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, сплати процентів за її користування та інших зборів з такої суми. Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір. Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору про надання банківських послуг в А-Банку. Зазначений договір недійсним не визнано. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі\~статтею 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. З матеріалів справи вбачається,\~що 18.11.2022 [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» та заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком (а.с. 6-7). 01.10.2023 [PERSON] підписав заяву про надання послуги «Швидка готівка» №ABH0CT155101696192870044, у якій просив надати кредит в розмірі 42000,00 грн строком на 24 місяці зі сплатою процентів в розмірі 75% на рік (а.с.8 на звороті - 9). У вказаній заяві клієнт погодив з товариством розмір щомісячного платежу, що складає 3456,17 грн, номер платіжної картки, яка є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту\~5375235211516107. У пункті 10 Заяви про надання кредиту зазначено, що загальна сума до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків та комісій становить 82947,92 грн. Загальну вартість кредиту у розмірі 82947,92 грн та відображено також у таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки (а.с.10). Вказані заява та таблиця підписані [PERSON] шляхом накладення електронного підпису. Відповідно до меморіального ордеру №TR.32940436.430692.65455 від 01.10.2023 ПАТ «Акцент-Банк» перерахувало [PERSON] 42000 грн, призначення платежу: видача кредиту згідно договору №ABH0CT155101696192870044 від 01.10.2023 (а.с.11 на звороті). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 22.04.2025 складала суму в розмірі 65530,27 грн, яка складається з наступного: 38527,24 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 27003,03 грн - загальний залишок заборгованості за процентами (а.с. 11). Про наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором №ABH0CT155101696192870044 від 01.10.2023 також свідчить долучена до матеріалів справи виписка по кредиту (а.с. 12). Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаною нормою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Водночас, пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 4 липня 2018 року №75, передбачено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, виписка з рахунку є належним доказом щодо розміру заборгованості за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами у справі, про що неодноразово зазначав Верховний Суд (постанови від 16.09.2020 справі №200/5647/18, від 25.05.2021 у справі №554/4300/16-ц, від 13.10.2021 у справі №209/3046/20, від 22.09.2021 у справі №128/2267/20-ц та ін.) Матеріали справи не містять доказів повернення [PERSON] отриманих в кредит коштів зі сплатою відсотків за користування кредитом. Враховуючи, що відповідач не виконує свої обов`язки за укладеним договором, фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернув, відсотки за користування кредитними коштами не сплатив, суд вбачає підстави для задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved