Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

Короткий виклад позовних вимог та їх обґрунтування Представник позивача адвокат Моісеєнко М.Ю. через систему «Електронний суд» подав до суду позовну заяву, в якій просив стягнути з відповідачки [PERSON] на користь ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» заборгованість за кредитним договором №12.03.2021-010000040 від 12.03.2021 у розмірі 16415,00 грн. Також просив стягнути судові витрати у сумі 6422,40 грн, з яких: 2422,40 грн судовий збір; 4000,00 грн витрати на професійну правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовано наступним. 12.03.2021 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] у відповідності до положень Закону України «Про електронну комерцію» було укладено електронний кредитний договір № 12.03.2021-010000040 шляхом ознайомлення та прийняття відповідачкою Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), яку вона підписала електронним цифровим підписом (ЕПЦ) з використанням одноразового ідентифікатора, а також так само підписала Заявку кредитного договору та відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) з відповідними істотними умовами кредитування, які у своїй сукупності складають зміст та основні умови кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачці кредит в розмірі 7000,00 грн на споживчі потреби зі строком користування на 14 днів - до 26.03.2021 та зі сплатою процентів у кінці строку у розмірі 1960,00 грн. за ставкою 2% в день. Також договором передбачена автоматична пролонгація строку надання кредиту на той самий первинний строк (на 14 днів) та за тією ж відсотковою ставкою за умови сплати позичальником усієї суми процентів в останній день первинного строку, на який надавався кредит, або пролонгованого строку (у випадку неодноразової пролонгації). Окрім процентної ставки «Економ» (2% в день), яка застосовується протягом первинного та пролонгованого строків, Договором передбачена також процентна ставка «Стандарт» (2,5 % в день), яка застосовується після/в період закінчення первинного та пролонгованого строків у випадку, якщо проценти за користування кредитом не сплачені і кредит не повернуто. За змістом позовної заяви обидві процентні ставки взяті за основу при розрахунку заборгованості відповідачки [PERSON] за договором № 12.03.2021-010000040. При цьому кредитодавцем дотримано, визначене договором правило максимального нарахування усіх видів процентів - не більше ніж 14000 грн. Відповідачка свої зобов`язання не виконувала у вказаний в договорі строк до 26.03.2021 кредит не повернула, а подальші її платежі, здійснені у період з 30.03.2021 по 10.04.2021 були зараховані на погашення процентів. 26.12.2023 між ТОВ «Споживчий центр» (первісний кредитор) та ТОВ «Новий колектор» (позивач) було укладено Договір факторингу №261223-10, за умовами якого ТОВ «Новий колектор» набув право вимоги до боржників, зазначених Реєстром №1, який переданий новому кредитору за Актом прийому-передачі. У цьому реєстрі боржником значиться [PERSON] , заборгованість якої за кредитним договором №12.03.2021-010000040 від 12.03.2021 становить суму: 16415,00 грн, з яких: 7000,00 грн тіло кредиту; 9415,00 грн відсотки. Після переходу права вимоги до позивача ТОВ «Новий колектор» відповідачка жодного платежу не здійснила та на вимогу нового кредитора не відреагувала. Процесуальні дії та рішення у справі Ухвалою суду від 15.05.2025 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачці було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позовну заяву. Відповідачка [PERSON] \~отримала ухвалу\~суду 23.05.2025,\~проте відзиву\~на позовну\~заяву не\~подала,\~інших заяв\~та клопотань\~від неї\~не надходило,\~а тому\~судрозглянув справу за письмовими матеріалами, поданими позивачем, відповідно до положень ч. 2 ст. 191, ч. 5 ст.\~279\~ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, та оцінка доказів. 12.03.2021 між ТОВ «Споживчий центр» (кредитодавець) та відповідачкою [PERSON] , яка зареєструвалася в Інформаційній системі на вебсайті Товариства, було укладено кредитний договір № 12.03.2021-01000004, шляхом обміну електронними повідомленнями та документами, які підписані відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора (пароля) G968, що був надісланий їй на зазначений в заявці номер телефону 0930110717 За змістом вступної частини Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) (а.с.36) Кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: -пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), розміщеної на сайті кредитора; -заявки, сформованої на сайті кредитора після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитором; -відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформованої на сайті кредитора, яка підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний позичальником при його ідентифікації на сайті. Позивачем надано роздруківки відповідних електронних документів, які складають Кредитний договір №12.03.2021-01000004 від 12.03.2021, укладений між ТОВ «Споживчий центр» та з відповідачкою [PERSON] (а.с.22-24, 34, 36-39). До укладення кредитного договору позивач надав відповідачці інформацію щодо умов кредитування та про вартість кредиту, надіславши їй в особистий кабінет Паспорт споживчого кредиту на заявлену суму кредиту 7000,00 грн, який також підписаний відповідачкою одноразовим ідентифікатором (кодом) G968. У цьому паспорті вказано, що загальні витрати за кредитом для споживача складають 1960,00 грн процентів, нарахованих протягом 14 днів користування коштами, які разом з кредитом (7000,00 грн) сплачуються позичальником до 26.03.2021 (а.с. 26-27). Порядок укладання\~договору та\~загальні умови\~кредитування викладені у Пропозиції кредитодавця про укладення кредитного Договору (оферта) від 12.03.2021, яка акцептована позичальницею [PERSON] (а.с.36-39, 23). Відповідно до п. 1.1 Договору (оферти) кредитор зобов`язується надати кредит позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно положень п.4.1. Договору (оферта) позичальник зобов`язується забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування шляхом внесення в касу кредитора готівкою або перерахування на рахунок кредитора в такі терміни: а) повернення кредиту до дати, вказаній у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) проценти за користування кредитом до дати, вказаної у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти, або до останнього дня пролонгованого строку; в) неустойка, яка може бути нарахована кредитором за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором, негайно, з моменту пред`явлення кредитором вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. Відповідно до п. 5.3 Договору (оферти) Позичальник надає згоду Кредитору на передачу всіх прав і обов`язків кредитора іншим особам, в тому числі і тим, які можуть виникнути у майбутньому та/або після виконання зобов`язань сторонами. Згідно з п. 7.1 Договору (оферти) у разі несплати кредиту та/або процентів у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню кредиту та/або процентів з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою. За змістом п.8.1 Договору (оферти) зазначений договір набирає чинності з дати отримання кредитодавцем у інформаційній системі кредитора від позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником від кредитодавця на номер телефону позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі кредитодавця. Згідно пункту 2.4. Договору (оферта) днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитора, а днем погашення кредиту день зарахування коштів на поточний рахунок кредитора, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитора. Пунктом 11.1 Договору (оферти) до правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням цього договору застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст.ст. 257, 259 ЦК України). Відповідно до п 1.2 Договору (оферти) дата видачі кредиту, сума кредиту, строк, на який надається кредит, дата повернення кредиту, проценти за користування кредитом, а також Графік платежів, - встановлюються в Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. Основні (істотні)\~умови кредитування викладені в Заявці на укладання кредитного договору №12.03.2021-010000040 від 12.03.2021 та у Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), які підписані позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором (G968) та є невід`ємними частинами кредитного договору. Так, за змістом Заявки кредитного договору та Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), кредитодавець ТОВ «Споживчий центр» надав позичальниці [PERSON] кредит на таких умовах: Сума кредиту 7000,00 грн; Строк, на який надається кредит 14 календарних днів з дати надання; Графік платежів: сума кредиту -7000,00 грн та проценти - 1960,00 грн сплачуються до 26.03.2021. Заявка кредитного договору та Відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) передбачають застосування таких процентних ставок: Фіксована процентна ставка «Економ» - 2 % за 1 день користування кредитом, застосовується протягом первинного та пролонгованого строків Фіксована процентна ставка «Стандарт» - 2,5\~% за\~1\~день користування\~кредитом,\~застосовується після/в період закінчення первинного та пролонгованого строків. За змістом Заявки та Відповіді (акцепту) пролонгація строку користування кредитом здійснюється позичальником\~шляхом сплати\~ним процентів за весь попередній строк користування кредитом, що надає право позичальнику повернути кредит в останній день пролонгованого строку зі сплатою процентів за цей пролонгований (додатковий) строк. Пролонгований строк\~дорівнює первинному\~строку (тобто 14 днів) та обраховується з дня сплати процентів, вказаних в цьому абзаці. Кількість пролонгацій не обмежена, однак, право на пролонгацію втрачається, якщо в результаті пролонгації загальна сума процентів за договором досягне 14000,00 грн. Згідно умов договору розмір процентів відповідно до ст. 625 ЦК України становить 881,64% річних, що також визначена як орієнтовна реальна річна процентна ставка (п.2.8. Договору (оферти). Витрати споживача за умови повернення кредиту (7000 грн) в кінці строку, зазначеного в Графіку платежів до 26.03.2021 складатимуть 1960 грн, що є процентами, нарахованими за ставкою «Економ» - 2% в день за 14 днів строку. Орієнтована загальна вартість кредиту для споживача з урахуванням максимальної кількості пролонгації строку користування кредитом складає 21000 грн. (7000 грн - кредит + 14000 грн проценти). У «Паспорті споживчого кредиту» та у «Підтвердженні укладання кредитного договору», які направлені позичальнику кредитодавцем у порядку інформування, міститься ще одна важлива умова договору, пов`язана з простроченням позичальником грошового зобов`язання. Так, у цих документах зазначається: первинний строк, на який надається кредит: 14 календарних днів. Якщо позичальник не скористається правом на пролонгацію/наступну пролонгацію і кредит не повернув, то після закінчення первинного/пролонгованого строку нараховуються проценти «Стандарт» (тобто за ставкою 2,5% в день) до дати досягнення процентами максимального розміру або до дати, коли позичальник скористається правом на пролонгацію, сплативши проценти за весь попередній строк користування кредитом, залежно від дати, яка настане раніше (а.с.26, 34). Картка субконто\~контрагента [PERSON] за договором №12.03.2021-010000040 (виписка по проведеним грошовим операціям) свідчить про наступне: 12.03.2021 згідно договору [PERSON] надано кредит в сумі 7000,00 грн шляхом списання коштів з рахунку кредитодавця. Нарахування відсотків з 13.03.2021 по 26.03.2021 (14 днів) здійснювалося за ставкою «Економ» - 2% в день в розмірі 140,00 грн щодня (7000 грн х 2% = 140 грн) (а.с.46). З цієї виписки також видно, що позичальник [PERSON] у визначений договором строк до 26.03.2021 кредит не повернула та не сплатила, передбачені договором проценти 1960 грн (140 грн х 14 днів), а отже пролонгації строку дії договору (строку надання кредиту:14 днів) не було, а тому з 27.03.2021 (з 15-го дня) кредитодавець розпочав нарахування відсотків за ставкою 2,5% в день, що складає 175,00 грн щодня (7000 грн х 2,5% = 175 грн) (а.с.47). Така денна ставка, хоч і названа у документах «Стандарт» однак відповідає річній процентній ставці 881,64%, вказаній в договорі відповідно до ст. 625 ЦК України. Картка субконто контрагента також свідчить, що після закінчення строку, на який надавався кредит (14 днів), тобто після 26.03.2024 позичальник [PERSON] час від часу вносила платежі, а саме: 30.03.2021 внесено 500,00 грн; 01.04.2021 700,00 грн; 06.04.2021 380,00 грн; 07.04.2021 700,00 грн; 09.04.2021 300,00 грн; 10.04.2021 1900,00 грн; 10.04.2021 105,00 грн. Усього [PERSON] \~сплатила кредитодавцю 4585,00 грн,\~які зараховані\~на погашення прострочених та поточних процентів. 06.06.2021 кредитодавець ТОВ «Споживчий центр» припинив нарахування позичальниці [PERSON] будь-яких відсотків за договором, оскільки їх сумарний розмір досягнув граничного максимального розміру, визначеного договором, а саме: 14000 грн, з яких 4585 грн сплачено; 9415,00 грн- заборгованість по відсоткам. Також на цю дату до простроченої заборгованості віднесено тіло кредиту 7000,00 грн. (а.с. 47-52). 26.12.2023 ТОВ «Споживчий Центр» (клієнт) та ТОВ «Новий Колектор» (фактор) уклали Договір факторингу № 261223-10, за умовами якого фактор зобов`язався передати (сплатити) клієнту загальну ціну продажу в сумі, передбаченій п.3.2. цього договору, а клієнт зобов`язався відступити факторові права вимоги за кредитним договором в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. З дати відступлення права вимоги фактор стає виключним та єдиним кредитором за кредитним договором та набуває всіх прав за ним (п.2.1. договору факторингу) (а.с.15-21). Після підписання Акту приймання-передачі Переліку до фактора переходять всі права та обов`язки клієнта, як сторони, які виникли на підставі кредитного договору в обсязі і на умовах, що існують на момент укладення договору (п.2.6. Дог.факторингу). Згідно Акту приймання-передачі Переліку №1 до Договору факторингу №261223-10 від 26.12.2023 (Додаток 1 до Договору факторингу) ТОВ «Споживчий центр» передав, а ТОВ «Новий Колектор» прийняв Перелік №1 в паперовому вигляді, а також в електронному вигляді (шляхом направлення відповідного файлу захищеними каналами зв`язку) Права грошових вимог за якими відступаються згідно договору (а.с.55). З Переліку №1 (Додаток 2 до Договору факторингу) вбачається, що ТОВ «Споживчий центр» відступило ТОВ «Новий колектор» право вимоги до боржниці [PERSON] за договором №12.03.2021-010000040 від 12.03.2021 на загальну суму 16415,00 грн, з яких: 7000,00 грн тіло кредиту; 9415,00 грн відсотки (а.с.40-43). 26.12.2023 новий кредитор ТОВ «Новий Колектор» направив боржнику [PERSON] вимогу про сплату заборгованості за Договором №12.03.2021-010000040 в розмірі 16415,00 грн та повідомлення про відступлення права вимоги за Договором факторингу № 261223-10 від 26.12.2023. У цих документах також зазначено реквізити рахунку позивача для погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.53,54). Зміст спірних правовідносин та їх правове регулювання. Між сторонами існує спір, що виник з договірних правовідносин, які регулюються нормами цивільного права про зобов`язання та договір, а також спеціальним Законом України «Про споживче кредитування». Пункт 1 ч. 2 ст.\~11\~ЦК\~України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини. Відповідно до положень ст. 12 та ч. 1-3 ст. 13 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд, добросовісно та розумно, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які б могли порушити права інших осіб. Не допускається зловживання правом у будь-якій формі. За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом\~статей626, 628\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 1, ч. 2 ст. 631 ЦК України). Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За змістом ч.3., ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису, яким також може бути електронний підпис з одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 6 ч1 ст. 3 Закону «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір. Згідно з частиною 1 статті 641 ЦК України пропозицією укласти договір (офертою) є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться. За змістом ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції (акцептом), якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до частини 1 статті 1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог\~ч.ч.1-3\~ст.\~1056-1\~ЦК України\~процентна ставка\~за кредитом\~може бути\~фіксованою або\~змінюваною.\~Тип процентної\~ставки визначається\~кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. За змістом частини 2 статті 1054\~ЦК\~України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 («Позика»), якщо інше не встановлено параграфом 2 («Кредит») і не випливає із суті кредитного договору. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. За правилами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність (ч.1 ст. 536 ЦК України). Згідно з п.1\~ч.1\~ст.\~512\~ЦК\~України\~кредитор\~у зобов`язанні\~може бути замінений іншою\~особою\~внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно із ст.\~610\~ЦК\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків (ч.1 ст. 611 ЦК України). За правилом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст. 19 ЗУ «Про споживче кредитування» №1734-VIII (в редакції чинній на момент спірних правовідносин) у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язаннях за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачується прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору. Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначена відповідальність за порушення грошового зобов`язаннях, де серед іншого зазначається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Мотиви, з яких виходив суд при вирішенні спору та висновки суду. Наведені вище положення цивільного законодавства у своєму взаємозв`язку дають підстави для висновку, що істотними (необхідними) умовами кредитного договору є предмет грошові кошти (кредит), проценти за користування кредитом та строк, на який надається кредит, порядок повернення кредиту та сплати процентів. Умови щодо суми кредиту та розміру процентів становлять основне грошове зобов`язання, яке має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Кредитний договір може містити й інші умови, які випливають з його змісту та не суперечать закону, зокрема умови щодо відповідальності сторін, зміни процентної ставки під час строку кредитування, надання кредитодавцем додаткових та супутніх послуг, припинення кредитування, розірвання договору тощо. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором (п.5 ч.3 ст. 18 Закону). Частиною 5 ст. 12 Закону «Про споживче кредитування» передбачено,\~що\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту За правилами ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Кожна сторона несе ризик, пов`язаний із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За змістом ч.13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути використані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаться письмовими доказами. На підставі поданих позивачем доказів судом встановлено, що 12.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір № 12.03.2021-010000040 в електронній формі з використанням Інформаційної системи на веб-сайті кредитодавця, шляхом обміну електронними повідомленнями та документами, а саме: 1) отримання/ознайомлення відповідачки з Пропозицією про укладання кредитного договору (оферта) від 12.03.2021 та з Паспортом споживчого кредиту; 2) подання відповідачем Заявки на укладення кредитного договору № 12.03.2021-010000040, де викладені усі істотні умови кредитування; 3) надсилання відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 12.03.2021-010000040 від 12.03.2021. Кредитний договір (всі документи, які його складають) підписані сторонами у відповідності Закону «Про електронну комерцію», у тому числі відповідачкою електронним підписом з використанням (уведенням) одноразового ідентифікатора (кода) G968, який було надіслано у SMS-повідомленні на вказаний нею номер телефону. Основні (істотні) умови кредитного договору № 12.03.2021-010000040 викладені в Заявці та у відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) та зводяться до наступного: сума кредиту 7000,00 грн; строк, на який надається кредит - 14 календарних днів з дати надання; Графік платежів: сума кредиту -7000,00 грн та проценти - 1960,00 грн підлягають сплаті до 26.03.2021. Розмір процентів ( плата) у договорі визначений за ставкою 2% за кожен день користування кредитом протягом, обумовленого сторонами строку 14 днів (7000 грн х 2% х 14 днів = 1960 грн). ТОВ «Споживчий центр» виконав свої зобов`язання надавши (перерахувавши) відповідачці 12.03.2021 кредитні кошти 7000,00 грн У свою чергу, відповідачка [PERSON] у вказану договором дату (26.03.2021) кредит не повернула та не сплатила проценти в сумі 1960 грн, а лише 30.03.2021 внесла 500 грн, які зараховані на часткове погашення вже прострочених процентів. У подальшому відповідачка внесла ще кілька платежів: 01.04.2021 700 грн; 06.04.2021 380 грн; 07.04.2021 700 грн; 09.04.2021 300 грн; 10.04.2021 1900,00 грн + 105,00 грн. Таким чином, здійснивши відповідні платежі на суму 4585 грн [PERSON] вчинила конклюдентні дії щодо визнання цього договору та свого основного зобов`язання за договором, яке складає суму 8960 грн (7000 грн кредит + 1960 грн проценти). Суд звернув\~увагу,\~що у\~змісті Заявки\~на кредит\~та у\~Відповіді позичальника\~про прийняття\~пропозиції \~(акцепт)\~передбачена пролонгація\~визначеного в\~договорі строку\~користування кредитом\~(14\~днів)\~на той\~самий строк\~за умови\~сплати позичальником\~процентів,\~нарахованих за\~попередній строк\~користування кредитом. Пролонгований строк дорівнює первинному строку (тобто 14 дням) та обраховується кожного разу з дня сплати відповідних процентів у повному обсязі до закінчення первинного або пролонгованого строку (якщо пролонгація повторюється). Отже, пролонгація строку користування кредитом за змістом договору означає продовження кредитування позичальника на тих самих умовах, тобто: за тією ж процентною ставкою та протягом додаткового (такого самого) строку- на 14 днів кожного разу. У договорі процентна ставка - 2% в день має назву «Економ» та є платою за користування кредитом, оскільки застосовується протягом строку користування кредитом (14 днів) та у подальшому, якщо відбулась пролонгація погодженого сторонами строку користування кредитом на той самий строк. В досліджуваній ситуації відповідачка не сплатила проценти до закінчення строку, на який надавався кредит до 26.03.2021, а отже пролонгації строку\~договору строку користування кредитом на той самий строк та на попередніх умовах (за процентною ставкою 2% в день) не відбулось. Умовами кредитного договору, які викладені в Заявці та у Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), у сукупності з окремим положенням у Підтвердженні укладання кредитного договору передбачено застосування ще одного виду та розміру процентної ставки 2,5% в день, яка хоч і має назву «Стандарт», застосовується виключно після закінчення первинного та пролонгованого строків, у випадку, «якщо позичальник не скористався правом на пролонгацію/наступну пролонгацію». Отже,\~процентна ставка 2,5\~% в день має ознаки відповідальності позичальника за прострочення виконання грошового зобов`язання, оскільки застосовується у випадку понадстрокового (тобто неправомірного) користування кредитом. Називаючи відповідну процентну ставку «Стандарт», кредитодавець приховує від споживача справжню юридичну природу відповідних процентів. Для суду очевидним є той факт, що умови договору про застосування двох процентних ставок «Економ» (2 % в день) та «Стандарт» (2,5 % в день), нібито як плати кредитодавцю за різних обставин: під час строку, на який надано кредит, під час пролонгованого строку, а також понад відповідні строки, - є не що іншим як маскувати під плату міру відповідальності позичальника за невиконання (прострочення) грошового зобов`язання (користування кредитом понад погоджений сторонами строк), відповідно до ст. 625 ЦК України, яка у договорі визначена розміром річної процентної ставки 881,64 %, що відповідає ставці 2,5 % в день за виключенням 14 днів строку надання кредиту (881,64 % : (365 днів 14 днів)). Велика палата Верховного Суду\~ у\~ постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 роз`яснила наступне. Проценти за користування кредитом проценти, які нараховуються в межах строку, на який надано кредит (позику). Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Порядок виплати цих процентів врегульований частиною 2 статті 625 ЦК України, у зв`язку з чим вони можуть бути нараховані та стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування. Як зазначив Верховний Суд у згаданій постанові, після закінчення строку дії кредитного договору, тобто строку, на який надавався кредит, або у разі пред`явлення банком вимоги до позичальника про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання. У такому випадку нарахування кредитором процентів на суму невиконаного (простроченого) грошового зобов`язання має юридичну природу відповідальності, що передбачена статтею 625 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц виснувала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Водночас, пунктом 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» №1734-VIII (зі змінами згідно Закону № 591-ІХ від 13.05.2020), в редакції чинній на момент спірних правовідносин, було передбачено: У разі прострочення споживачем у період з 1\~березня 2020\~року по останній календарний день місяця (включно) , в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню короновірусної інфекції (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню). Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших ніж передбачені частиною четвертою\~статті 1056-1\~Цивільного кодексу України, у разі\~невиконання зобов`язань за\~договором про\~споживчий кредит у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню короновірусної інфекції (COVID-19). Згідно постанови КМ України від 27.06.2023 №651 з 24:00 год 30 червня 2023 року відмінено на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню короновірусної інфекції (COVID-19). Таким чином умови кредитного договору № 12.03.2021-010000040 від 12.03.2021, де окрім процентної ставки (плати) за правомірне користування кредитом в розмірі 2% в день, було передбачено застосування ще однієї процентної ставки збільшеного розміру 2,5% в день за понадстрокове (неправомірне) користування кредитом як відповідальності позичальника, який у визначений договором строк кредит не повернув та не скористався правом на пролонгацію, - прямо суперечить положенню пункту 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1734-VIII, в редакції чинній на момент укладання договору, що згідно з ч.5 ст. 12 цього Закону дає підстави вважати відповідні умови договору нікчемними. Встановивши, що позичальниця [PERSON] не виконала своє грошове зобов`язання за кредитним договором у строк, визначений договором до 26.03.2021не сплатила кредитодавцю згідно Графіку платежів суму 8960,00 грн, з яких: 7000,00 грн кредитні кошти та 1960 грн проценти, та вже після цього строку з 30.03.2021 почала погашати заборгованість окремими платежами, загальна сума яких склала 4585,00 грн, суд дійшов висновку, що пролонгації строку кредитування на передбачених договором умовах не відбулось, а тому з відповідачки на користь нового кредитора за договором факторингу №261223-10 від 26.12.2023 позивача ТОВ «Новий колектор» підлягає стягненню кредитна заборгованість в сумі 4375,00 грн (8960,00 грн 4585,00 грн). При цьому суд зауважує, що стягувана сума 4375,00 грн є частиною кредиту, оскільки внесені позичальником (споживачем) платежі поза строком, на який надавався кредит, в сумі 4585,00 грн повинні бути розподілені в черговості згідно положень ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування», а саме: на погашення простроченого кредиту - 2625 грн та на погашення прострочених процентів за користування кредитом - 1960 грн. Отже, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог на суму заборгованості по кредиту 4375,00 грн. Вирішення питання розподілу судових витрат. За правилами ч. 1 та ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету. Понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу склали суму 4000,00 грн, що підтверджується : копією договору №07/24-НК про надання правничої допомоги від 02.07.2024 між АО «ВЕРІТАС ЦЕНТР» в особі адвоката Моісеєнка М.Ю. та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР»; копією ордеру від 17.02.2025 на адвоката Моісеєнка М.Ю. в інтересах позивача; копією звіту від 20.01.2025 про виконану роботу по клієнту [PERSON] ; копією платіжної інструкції №1482 від 20.01.2025 на суму 4000,00 грн за надання правничої допомоги згідно дод. угоди №12 до договору №07/24-НК. Оскільки суд частково задовольняє позовні вимоги на суму 4375,00 грн, що становить 26,65 % від ціни позову (16415 грн х 26.65%), то з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 1711,57 грн, з яких: 645,57 грн судового збору (2422,40 грн х 26,65 %) та 1066,00 грн витрат на правничу допомогу (4000,00 х 26,65%). На підставі викладеного,

Outcome: partial