Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

У квітні 2025року Товариство з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «ПРОСТО МАНІ» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 10-01-22-01-27/4977 від 10.01.2022 надання коштів у позику, у тому і на умовах фінансового кредиту у розмірі 831 271,28 грн. та стягнення з відповідача суми понесених судових витрат та правничої допомоги. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10 січня 2022 року між сторонами було укладено Договір № 10-01-22-01-27/4977 надання коштів у позику у тому числі і на умовах фінансового кредиту. Відповідно до заяви на отримання позики від 10.01.2022 вх. № 100122-02 відповідач погодив наступний порядок надання позики: грошові кошти у сумі 270 000,00 грн перераховуються на поповнення карткового рахунку, відкритого на ім`я відповідача; грошові кошти у сумі 3500,00 грн перераховується за оплату вчинення нотаріальних послуг; грошові кошти у сумі 4500,00грн. ФОП [PERSON] послуги з встановлення на автомобіль додаткового обладнання. Кредит надавався строком на 364 днів від дати отримання позичальником кредиту, тобто з 10 січня 2022 року по 09 січня 2023 року. Відповідачу було надано позику у розмірі 278 000,00 грн, що відповідає умовам укладеного між сторонами договору. Взяті на себе зобов`язання щодо повернення позики та сплаті встановлених платежів відповідачка не виконала, а тому станом на дату подання позовної заяви має непогашену заборгованість за тілом кредиту у розмірі 277 804,55 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками у розмірі 268722,30 грн, заборгованість зі сплати суми девальвації на тіло кредиту у розмірі 144738,17 грн та заборгованість зі сплати суми девальвації на відсотки у розмірі 140 006,26 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача надіслала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився про час, день та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку, причини своєї неявки суду не повідомив, суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. 10 січня 2022 року між ТОВ «ФК «Просто Мані» та [PERSON] було укладено договір № 10-01-22-01-27/4977 надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у сумі 278 000,00 грн, на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі за період з 10.01.2022по 30.11.2022,01.01.2023по09.01.2023включно користування кредитом 54% річних, за період з 01.12.2022по 31.12.2022 включно користування кредитом 1,2 ; річних та інші нараховані суми( за наявності підстав для їх нарахування) на умовах та встроки встановлених цим договором. Тип процентної ставки- фіксована. За домовленістю, з метою встановлення однакових для сторін початкових даних при вирішенні питань щодо належного виконання договору, розрахунку кредитного ризику, розрахунку співвідношення між наданими грошовими коштами та вартістю майна, що передане в іпотеку, сторони погодили, що курс долара США, що встановлений НБУ, складає 27,4977 гривень за 1 долар США. Кредитодавець надає позичальнику кредит з цільовим призначенням - для створення бізнесу. Кредитодавець зобов`язаний видати кредит позичальнику протягом 2 (двох) робочих днів з дня підписання нього договору, та отримання кредитодавцем заявки позичальника на отримання кредиту, але не раніше дня оформлення правочину, необхідного для забезпечення виконання зобов`язання за цим Договором та виконання й оплати обов`язкових послуг, визначених в п. 1.8 Договору. В якості забезпечення своїх зобов`язань за цим договором позичальник надає в заставу кредитодавцю рухоме майно, а саме транспортний засіб Mercedes- Benz, моделі С 300, рік випуску 2016, колір чорний, номер шасі( кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , тип загальний легковий седан, дата першої реєстрації-28.04..2021року, дата реєстрації-28.09.2021 року, зареєстровано ТСЦ 8046, що належить позичальнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , видано ТСЦ 8046 28.09.2021року. Пунктом 1.5 кредитного договору визначено, що кредит надається строком на 364 дні від дати отримання позичальником кредиту, тобто з 10.01.2022 року по 09.01.2023 року. Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 09.01.2023 року (включно), але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним Договором. Згідно з п. 1.8.1 та 1.8.2 кредитного договору реальна річна процента ставка складає 74,15% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту складає 154,71% від суми кредиту (у процентному виразі) або 430092,12 грн (у грошовому виразі). Проценти (відсотки) за користування кредитом 49,37% від суми кредиту процентному виразі) або 137242,12 грн (у грошовому виразі). Вартість послуг за вчинення нотаріальних дій 3 500,00 грн (п. 1.9.1 кредитного договору). Згідно з п. 1.10 кредитного договору сторони домовились, що позичальник приймає на себе ризик девальвації національної валюти гривні відносно іноземної валюти долара США. У разі збільшення курсу НБУ продажу долара США, відсотки, сума позики, що підлягають сплаті позичальником на користь кредитодавця, збільшуються на суму девальвації, визначених за формулою: СД=С*(К2-К1)/К1, де: СД - сума девальвації; С - сума відсотків, визначена в гривнях в Графіку платежів на дату сплати відсотків або сума позики для цілей повного погашення; К1 - курс купівлі долара США, встановлений НБУ на момент укладання договору; К2 - курс продажу долара США на останній банківський день місяця, що передує даті сплати відсотків. У випадку повернення суми позики, для розрахунку суми девальвації К2 приймає значення курсу продажу долара США, встановлений НБУ на момент закриття торгів банківського дня, що передає дню повернення позики. Сума процентів та сума позики збільшені на суму девальвації, сплачуються одночасно з поверненням суми позики та/або процентами за користування позикою відповідно до умов договору та графіку платежів, визначених додатком № 1 до даного договору. Сторони домовилися, що при розрахунку відсотків за користування позикою береться до уваги курс продажу долара США, що встановлений Національним банком України. 10.01.2022 року [PERSON] підписала заяву про на отримання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від ТОВ «ФК «Просто Мані» від 10.01.2022 року згідно з договором № 10-01-22-01-27/4977, в якій просила перерахувати 270 000,00 грн. на картковий рахунок, 3500,00 грн. на рахунок приватного нотаріуса, 45000,00грн. за послуги з втановлення на автомобіль додаткового обладнання. 03.02.2025року позивач звернувся до відповідача з повідомленням-вимогою про повернення суми заборгованості (усунення порушення) за договором № 10-01-22-01-27/4977 надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту від 10 січня 2022 року, в якому повідомив, що станом на 31.01.2025 року заборгованість за кредитним договором становить 831 271,28 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 31.01.2025 року заборгованість відповідачки складається з: непогашеної заборгованості за тілом кредиту у розмірі 277 804,55 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками у розмірі 268722,30 грн, заборгованість зі сплати суми девальвації на тіло кредиту у розмірі 144738,17 грн та заборгованість зі сплати суми девальвації на відсотки у розмірі 140 006,26 грн. Частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Матеріалами справи підтверджується, що позивач виконав свої зобов`язання та надав відповідачці кошти в загальному розмірі 278 000,00 грн. Згідно з приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на зазначене, позовні вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача суми заборгованості за кредитом у розмірі 277 804,55 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 24-10цс18) зазначено, що «відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. У постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Отже, вимога позивача в частині стягнення заборгованості із сплати відсотків підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) зазначено, що «гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. У позовній заяві позивач просить стягнути заборгованість зі сплати суми девальвації на тіло кредиту та заборгованість зі сплати суми девальвації на відсотки, тобто фактично позивач просить стягнути суму девальвації (курсову різницю). Так, у пункті кредитного договору сторони визначили, що сума процентів та сума позики збільшена на девальвацію сплачується одночасно з поверненням позики та/або процентами за користування позикою відповідно до графіку платежів, визначених додатком № 1 до договору. Сторони домовились, що при розрахунку відсотків за користування позикою береться до уваги курс продажу долара США, що встановлений Національним банком України. Враховуючи викладене суд задовольняє вимоги у стягненні заборгованості зі сплати суми девальвації на тіло кредиту та заборгованості зі сплати суми девальвації на відсотки. Відповідно до чч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами Представник позивача зазначив, що сума фактично понесених та сплачених судових витрат становить 21 000,00 грн. Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що витрати на правову допомогу підлягають відшкодуванню з відповідача у розмірі 21 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «ПРОСТО МАНІ» судом задоволено, то судові витрати покладаються на відповідача в сумі 12469,07 грн.

Outcome: approved