Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Позивачі в позові вказують, що [INFO] помер [PERSON] , який проживав в с. Павлівка, Калинівського району Вінницької області. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складалась з: житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] , що належав померлому [PERSON] \~ на підставі свідоцтва на право особистої власності на будинковолодіння, виданого 19.03.1989\~ року виконкомом Павлівської сільської ради народних депутатів Калинівського району Вінницької області на підставі рішення виконкому Калинівської районної Ради народних депутатів № 108 від 31.03.1988 року, зареєстрованого Вінницьким обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації 19.03.1989 року за № 3/652. До складу спадкового майна також входили земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ведення особистого селянського господарства, які розташовані за тією ж адресою, що і житловий будинок. Позивачі фактично прийняли спадщину після смерті [PERSON] , як спадкоємці за законом першої черги, оскільки подали заяви про прийняття спадщини до Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області та отримали свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, що належали померлому. Позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого діда [PERSON] за правом представлення, згідно ст. 1266 ЦК України, оскільки її мати [PERSON] померла [INFO] . Іншими спадкоємцями майна померлого за законом є його діти - відповідачі по справі, однак вони спадщини не приймали і подали заяви нотаріусу про відмову від спадщини на користь своєї матері позивачки [PERSON] . Відповідно до положень ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. 15.07.2025 року за № 434/02-31 нотаріусом Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння, виданого 19.03.1989 року виконкомом Павлівської сільської ради народних депутатів Калинівського району Вінницької області на підставі рішення виконкому Калинівської районної Ради народних депутатів № 108 від 31.03.1988 року, зареєстрованого Вінницьким обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації 19.03.1989 року за № 3/652, житловий будинок [ADDRESS] , належав колгоспному двору, головою якого був [PERSON] . Однак, поняття «колгоспний двір» припинило своє існування в зв`язку з набранням чинності ЗУ «Про власність» від 07.02.1991 року, тому позивачі звертаються до суду з даним позовом. Позивачі надали до суду заяви, відповідно до яких позов підтримують в повному обсязі, просять позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві, справу розглянути за їх відсутності.\~ Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надали до суду письмові заяви, де просять справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги визнають, не заперечують проти їх задоволення. Відповідач уповноважений представник Калинівської міської ради Вінницької області Гончар Т.О. в підготовче засідання не з`явилася, надавши письмову заяву, де просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який проживав в с. Павлівка, Калинівського району Вінницької області. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складалась з: житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] , що належав померлому [PERSON] \~ на підставі свідоцтва на право особистої власності на будинковолодіння, виданого 19.03.1989\~ року виконкомом Павлівської сільської ради народних депутатів Калинівського району Вінницької області на підставі рішення виконкому Калинівської районної Ради народних депутатів № 108 від 31.03.1988 року, зареєстрованого Вінницьким обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації 19.03.1989 року за № 3/652. До складу спадкового майна також входили земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ведення особистого селянського господарства, які розташовані за тією ж адресою, що і житловий будинок. Позивачі фактично прийняли спадщину після смерті [PERSON] , як спадкоємці за законом першої черги, оскільки подали заяви про прийняття спадщини до Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області та отримали свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, що належали померлому. Позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого діда [PERSON] за правом представлення, згідно ст. 1266 ЦК України, оскільки її мати [PERSON] померла [INFO] . Іншими спадкоємцями майна померлого за законом є його діти - відповідачі по справі, однак вони спадщини не приймали і подали заяви нотаріусу про відмову від спадщини на користь своєї матері позивачки [PERSON] . Відповідно до положень ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. 15.07.2025 року за № 434/02-31 нотаріусом Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння, виданого 19.03.1989 року виконкомом Павлівської сільської ради народних депутатів Калинівського району Вінницької області на підставі рішення виконкому Калинівської районної Ради народних депутатів № 108 від 31.03.1988 року, зареєстрованого Вінницьким обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації 19.03.1989 року за № 3/652, житловий будинок [ADDRESS] , належав колгоспному двору, головою якого був [PERSON] . Однак, поняття «колгоспний двір» припинило своє існування в зв`язку з набранням чинності ЗУ «Про власність» від 07.02.1991 року. Згідно положень ст. ст. 17, 18, 19 Закону України "Про власність", який регулював відносини до припинення поняття «колгоспного двору», та частини 6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору, мають ті члени колгоспного двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в цьому майні. Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів. Однак, станом на день припинення існування колгоспного двору (в зв`язку з набранням чинності ЗУ «Про власність» від 07.02.1991 року) [PERSON] був повноправним власником житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 325 ЦК України, суб`єктами приватної власності є фізичні та юридичні особи. Згідно положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 392 ЦК України, особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами. Тобто передумовою для застосування ст. 392 ЦК є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Згідно до ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від прийняття - відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Враховуючи, що відповідачі позов визнають, не заперечують проти визнання за позивачами права власності в порядку спадкування за законом, тому, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності іх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. За вказаних обставин суд вважає за можливе визнати за позивачами право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved