Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

ТОВ «Фінансова Компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 02 серпня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 6926289. Сума кредиту складає 8 000,00 грн, строк кредиту 360 днів по 27 липня 2024 року, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. На підставі погоджених умов надано кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок відповідача [NUMBER] . ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем виконало. 27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» як фактором було укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 6926289 від 02 серпня 2023 року. На підставі рішення єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» № 251124/1 від 25 листопада 2024 року змінено найменування з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». У період з 02 серпня 2023 року по 26 травня 2024 року відповідачем здійснювались оплати на рахунок первісного кредитора в розмірі 4\~959,50 грн, які спрямовані на оплату процентів за користування коштами. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, яка складає 32\~035,74 грн, з яких: 7\~999,20 грн - сума заборгованості за основним боргом (сумою кредиту); 14\~167,38 грн - заборгованість за процентами, 9\~869,16 грн - сума заборгованості за процентами, нарахована за 62 календарні дні. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 32\~035,74 грн, суму сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. 18 вересня 2025 року [PERSON] направив відзив, згідно якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що він не укладав жодного договору із ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА»/ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у будь-якій формі, не погоджувався з умовами наведеного в позові «електронного договору», не надавав волевиявлення на його укладення, не підписував жодних документів. Звідки у позивача його особисті дані, йому не відомо. Правочин «підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «C1773», однак вказаний одноразовий ідентифікатор не є його підписом і не відповідає вимогам кваліфікованого електронного підпису (КЕП), установленим Законом України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». На його думку, сам по собі запис про «OTP/одноразовий ідентифікатор» у роздруківці позивача не доводить факту волевиявлення відповідача та не ідентифікує його як сторону договору. Позивач не довів укладення кредитного договору та видачу коштів відповідачу. Зазначив, що відсотки за кредитним договором перевищують розмір тіла кредиту, є надмірними, несправедливими, порушують принцип розумності та справедливості. Вказана в договорі стандартна ставка 1,99% на день призводить до реальної річної ставки 29 653,85% (п. 1.7.1), що є непропорційним\~і може\~бути визнано\~несправедливою умовою\~договору відповідно до ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування», яка забороняє умови, що ставлять споживача в невигідне становище. Згідно зі змінами до Закону України «Про споживче кредитування» максимальна денна ставка за мікрокредитами обмежується 1%. Умови застосування зниженої ставки (тільки за умови сплати до 01 вересня 2023 року або протягом 3 днів) роблять стандартну ставку «штрафною» за несвоєчасну сплату, що порушує заборону на збільшення ставки. Штраф фіксований і накопичувальний, що може перевищувати 50% суми кредиту (4 000 грн для 8 000 грн кредиту), порушує обмеження на неустойку. Закон забороняє одночасне нарахування штрафу та пені за одне порушення; за даним договором штраф накопичується щоденно, що робить його непропорційним. Стосовно витрат на юридичні послуги в розмірі 10 000 грн зазначив, що вони є незаконним та необґрунтованим, оскільки позивач не надав достатніх доказів щодо обсягу наданих послуг та їхньої вартості, як того вимагає ч. 3 ст. 137 ЦПК України. Згідно з цією нормою розмір витрат на правничу допомогу визначається на підставі детального опису робіт, виконаних адвокатом, та доказів їхньої сплати або зобов`язання сплати, чого в позові бракує надано лише загальний договір та акт без розгорнутого переліку дій, що не відповідає вимогам пропорційності та обґрунтованості. Сума витрат на юридичну допомогу є непропорційною до предмета спору, оскільки позов стосується стягнення 32 035,74 грн, а вимога відшкодування 10 000 грн перевищує розумні межі для типової кредитної справи, де юридичні дії зводяться до підготовки стандартної позовної заяви (а.с. 61-72). 22 вересня 2025 року ТОВ «ФК«ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» надало відповідь на відзив, в якій просило позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач заначив, що договір про надання споживчого кредиту був укладений відповідачем з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та підписаний шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «C1773», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, що у відповідності до вимог ч.ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» не є порушенням законодавства. Відповідач, оформлюючи кредитний договір, зайшов на Вебсайт ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» https://www.creditplus.ua, зареєструвався та створив електронний кабінет, в якому йому надійшов текст кредитного договору, та де він мав змогу ознайомитись з правилами, паспортом споживчого кредиту, інформацією, передбаченою ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією, фінансовим звітом тощо, тому відповідач має примірник оригіналу кредитного договору та паспорту споживчого кредиту. Доступ до особистого кабінету клієнта має тільки відповідач. Переказ коштів, виданих в рамках кредитного договору, здійснено шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто в заяві на отримання кредиту, та підтверджується копією довідки платіжного провайдера ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» про перерахування коштів. Крім того, платіжна банківська картка містить захищені та притаманні лише конкретній особі обов`язкові реквізити, які дають змогу ідентифікувати платіжну систему та емітента. Надання кредитору відомостей щодо захищеного номера банківської карти для здійснення переказу грошових коштів, які відомі лише відповідачу, свідчить що попередньо (до зарахування коштів) сторонами були узгоджені всі істотні умови договору, в тому числі і спосіб здійснення перерахування кредитних коштів відповідно до умов кредитного договору. З огляду на викладене вище, кредитні кошти відповідачу перераховувалися за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію, та у спосіб, обумовлений умовами кредитного договору, на банківську картку № [NUMBER] . Сторони дійшли згоди по усім умовам договору (відсоткам, строкам) (а.с. 75-81). Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи належно повідомлений. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. 02 серпня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 6926289, укладення якого здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток «CreditPlus». Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/ІТС товариства. На умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1 договору). Сума кредиту складає 8 000,00 грн, строк кредиту 360 днів по 27 липня 2024 року, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, зі стандартною відсотковою ставкою 1,90 % в день, зниженою процентною ставкою 0,01 % в день. Відповідно до п. 1.7,1.8 кредитного договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 29653,85% річних; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 6961,93% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 65 312,00 грн; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 60 560,00 грн. Відповідно до п. 6.4. договору у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф: у розмірі 150,00 грн на 4 день такого невиконання та/або неналежного виконання; у розмірі 80,00 грн, починаючи з 5 дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання. Згідно додатку № 1 до договору про надання споживчого кредиту від 02 серпня 2023 року, сторони погодили таблицю обчислення вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, зі змісту якої вбачається, що загальна вартість кредиту складає 60 560 грн, проценти за користування кредитом складають 52 560 грн, річна процентна ставка 6\~961,93 %. Якщо споживачем не будуть виконані умови договору для отримання зниженої процентної ставки, розміри платежів, що зазначені в графіку платежів, будуть перераховані за стандартною процентною ставкою, в зв`язку з чим будуть мати наступні значення: сума платежів за розрахунковий період складе 65 312,00 грн; сума процентів за користування кредитом складе 57 312,00 грн; реальна річна процентна ставка складе 29653,85 % річних; загальна вартість кредиту складе 65 312,00 грн. Таким чином, у договорі, додатку № 1 до договору, підписаному відповідачем, сторони погодили істотні умови кредитного договору, зокрема суму поточного ліміту кредиту, строк кредиту, розмір щомісячного платежу, процентну ставку за користування кредитними коштами, розмір щомісячно нарахованих процентів за кредитом. Відповідно п. 2.1 договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . У відповідності до повідомлення АТ «Приватбанк» на ім`я [PERSON] емітована картка [NUMBER] ( [NUMBER] ), на яку 02 серпня 2023 року здійснено переказ котів в сумі 8\~000 грн (а.с. 108). Доводів того, що банківська картка з цим номером не належить [PERSON] , матеріали справи не містять. Згідно картки обліку договору від 02 серпня 2023 року № 6926289 ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відповідачу нараховано заборгованість за кредитним договором у розмірі 22\~166,58 грн, з яких 4 959,50 грн - оплата процентів. 27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» як фактором було укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 02 серпня 2023 року № 6926289. На підставі рішення єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» № 251124/1 від 25 листопада 2024 року змінено найменування з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». Згідно з п. 1.2 договору факторингу, права вимоги щодо конкретного боржника переходять до фактора (позивача) з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників, після чого фактор (позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно його заборгованості. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданої позивачем, сума нарахованих процентів за користування грошовими коштами становить 9 869,16 грн, яка нарахована за 62 дні. Загальна сума заборгованості за договором складає 32\~035,74 грн, з яких: 7\~999,20 грн - сума заборгованості за основним боргом (сумою кредиту); 14\~167,38 грн - заборгованість за процентами, 9\~869,16 грн - сума заборгованості за процентами, нарахована за 62 календарні дні. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» електронні договори прирівнюється до укладених в письмовій формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису усіма сторонами електронної правової угоди; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до правових висновків, викладених у Постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Ст. 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Ч. 3 ст. 12 ЦПК України, ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України.) Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 по справі № 755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19. Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц. Позивачем до матеріалів справи долучено виписку з рахунку відповідача, з якої вбачається, що він активно користувався кредитними коштами, здійснював платежі, переказував оплату процентів за користування кредитними коштами в сумі 4\~959,50 грн. Таким чином, рух коштів по картці відповідача свідчить про те, що він був обізнаним з істотними умовами договору, оскільки обсяг коштів, сплачених ним на погашення заборгованості вказують на те, що відповідач діяв саме на виконання тих кредитних умов, що були зафіксовані у кредитному договорі від 02 серпня 2023 року, та які прийняті ним. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 6926289 від 02 серпня 2023 року в розмірі 32\~035,74 грн, з яких: 7\~999,20 грн - сума заборгованості за основним боргом (сумою кредиту); 14\~167,38 грн - заборгованість за процентами, 9\~869,16 грн - сума заборгованості за процентами, нарахована за 62 календарні дні. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 2 422 грн 40 коп., оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати за сплату судового збору у розмірі 2\~422, 40 грн. Щодо зменшення витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Згідно з положенням п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до договору про надання правничої допомоги від 10 грудня 2024 року № 10/12-24, заявки № 7959 на виконання доручення до договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року вартість послуг становить 10 000 грн. Водночас, згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). У розумінні положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі недотримання, на її думку, вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, суд приходить до висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн не є співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, тому підлягає зменшенню до 3 000,00 грн.

Outcome: approved