Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

У травні 2025 року до суду з вказаним позовом звернулося ТОВ «Акцент Банк» з посиланням на те, що [PERSON] звернувся до АТ «А-Банк» щодо отримання банківських послуг та підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 09.09.2024 [PERSON] , будучи клієнтом банку, уклав з банком кредитний договір АВН0СТ155101725883082056, відповідно до якого отримав кредит в розмірі 15000 грн., строком на 36 місяців, до 08.09.2027, зі сплатою процентів у розмірі 75 % річних. Станом на 27.05.2025 заборгованість відповідача за даним кредитним договором становить 19941,95 грн., з яких 14621,19 грн. заборгованість за тілом кредиту; 5025,34 грн. - заборгованість по відсотках та 295,42 грн. - заборгованість за пенею. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь АТ «Акцент Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 19941,95 грн. та сплачений судовий збір. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 4 червня 2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 5152). Відповідачу надано строк на подання відзиву. Представник позивача в судове засідання не прибув, АТ «А-Банк» одночасно з позовною заявою подало до суду клопотання, в якому просить справу розглядати без участі представника позивача (а.с. 5). Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Судова повістка, направлена судом по місцю реєстрації останнього, повернулася до суду з довідкою, в якій причинами повернення зазначено «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши подані письмові докази, приходить до наступного. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши подані письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України). Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ «А-Банк» щодо отримання банківських послуг та підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк2 від 27.08.2020 (а.с. 6). 9 вересня 2024 року [PERSON] , будучи клієнтом банку, звернувся до АТ «А-Банк» з заявою про надання послуги "Швидка готівка" та уклав з банком кредитний договір №АВН0СТ155101725883082056, відповідно до умов якого [PERSON] на підставі особистого волевиявлення, просить надати йому в АТ «А-Банк» кредит за послугою "Швидка готівка" (а.с. 10-12). Відповідно до п.п. 1-7 Договору кредит надається на споживчі потреби; мета отримання кредиту - придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг; сума кредиту 15000 грн.; строк кредиту 36 місяців, з 09.09.2024 по 08.09.2027; процентна ставка (фіксована) - 75% на рік, які сплачуються у складі щомісячного платежу. Розрахунок процентів здійснюється на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день, за формулою: сума заборгованості * річну відсоткову ставку/360 днів (умовно) на рік. Розмір щомісячного платежу 1066,51 грн.. Відповідно до п. 8. Договору денна процентна ставка, яка становить 0,14%. Пунктом 9 Договору погоджена платіжна картка, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту - 5169155125558070. Загальна сума до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків та комісій становить (загальна вартість кредиту) 38394,76 грн. (п. 10 договору). У випадку порушення Клієнтом зобов`язань із погашення Заборгованості Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі 0,07% (не менше 1 грн) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 (п`ятнадцять) відсотків суми простроченого платежу (п. 12). Підписанням цієї заяви відповідач підтвердив та погодився, що зокрема, до укладання цієї угоди ознайомився з актуальними Умовами та Правилами надання банківських послуг; ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг що розміщені на сайті, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту становлять Договір. Отримав їх примірники, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Також між сторонами 09.09.2024 підписано Паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка», в якому обумовлено всі істотні умови кредитування (а. с. 8-9), а також таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а. с. 13). З меморіального ордеру N TR.39367051.45465.65455 від 09.09.2024 встановлено факт перерахунку позивачем АТ «А-Банк» на рахунок [PERSON] грошових коштів в сумі 15000 грн. (а. с. 18). Випискою по кредиту підтверджується рух коштів за період з 09.09.2024 по 26.05.2025 року, заборгованість станом на 26.05.2025 становить 19913,21 грн. (а. с. 13). Згідно знаданим банком розрахунком заборгованості (а.с.17), заборгованість відповідача за договором №АВН0СТ155101725883082056 від 09.09.2024 станом на 27.05.2025 складає 19941,95 грн., з яких 14621,19 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 5025,34 грн.- заборгованість за процентами, 295,42 грн. - заборгованість за пенею. Відповідно до вказаного розрахунку, відповідачем було сплачено на погашення заборгованості 10.10.2024 - 2133,02 грн., 09.11.2024 - 0,27 грн., 05.12.2024 - 1066,51 грн., що також підтверджує факт отримання та користування кредитними коштами. З врахування встановлених обставин, суд вважає, що до виниклих між сторонами правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. Відповідно до ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, як це передбачено ч.1 ст. 1048 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. За ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. З урахуванням наведеного, встановивши факт укладення між позивачем та відповідачем кредитного договору, факт отримання відповідачем коштів за вказаним договором та їх неповернення у відповідності до умов вказаного договору у строки, визначені сторонами, та факт визнання відповідачем позовних вимог, - суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, а саме, стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №АВН0СТ155101725883082056 від 09.09.2024 в сумі 19941,95 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved