Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Зазначено, що 11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» було укладено Договір 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенрго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 року з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період 01.08.2018 року до дати укладення цього договору. Відповідно до Додатку №1 та/або Додатку № 2 до договору цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 40 585 грн. 99 коп. за адресою: [ADDRESS] . Надання послуг відповідачу здійснювалось на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630, який був опублікований 31.07.2014 на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також в газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 №111 (4511). Посилаючись на те, що у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань перед ПАТ «Київенерго» станом на 01.05.2018 утворилася заборгованість по оплаті послуг, право вимоги за вказаним договором перейшло до КП «Київтеплоенерго», позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 18 834 грн. 36 коп., заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 21 751 грн. 63 коп. Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 KП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. З 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго», яке постачальником таких послуг після ПАТ «Київенерго». КП «Київтеплоенерго» опубліковало договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085). Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг КП «Київтеплоенерго». За адресою: : [ADDRESS] , проживають відповідачі, які є споживачами послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Проте, відповідач своєчасно не сплачувала спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, в результаті чого у них утворилась заборгованість за послуги з центрального опалення у розмірі 22 997 грн. 32 коп. та постачання гарячої води у розмірі 41 232 грн. 14 коп. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з відповідача на користь КП «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 18 834 грн. 36 коп., заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 21 751 грн. 63 коп., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 22 997 грн. 32 коп., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 41 232 грн. 14 коп., витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33 грн. та судові витрати. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] вказала, що на підставі наданих позивачем розрахунків неможливо встановити наявність або відсутність обставин на обґрунтування вимог позивача про стягнення заборгованості, як і не надано позивачем інших доказів на підтвердження виникнення в неї заборгованості за житлово-комунальні послуги, позивачем надані невірні тарифи, за якими відбувалося нарахування заборгованості. Крім того, посилаючись на те, що позовну заяву подано до суду 10.11.2021 просила застосувати строк позовної давності до послуг, спожитих до 01.05.2018 та відмовити у задоволенні позову а частині стягнення заборгованості, нарахованої до 01.05.2018 та за період з 01.05.2018 до 10.11.2018. Посилаючись на вищевикладене, просила відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення з неї заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 18 834 грн. 36 коп., спожиті до 01.05.2018 послуги з постачання гарячої води у розмірі 21 751 грн. 53 коп. та у стягненні витрат, пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33 грн. Разом з тим, просила частково задовольнити позовні вимоги про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 10.11.2018 по 31.07.2021 та спожиті послуги з постачання гарячої води за період з 10.11.2018 по 31.11.2021. У відповіді на відзив представник позивача вказав, що нарахування заборгованості здійснювалось за тарифами, закріпленими розпорядженням КМДА, інформація про які є загальнодоступною, на підставі вказаних тарифів було здійснено розрахунок заборгованості, який є обґрунтованим. З приводу строку позовної давності вказав, що заборгованість за послуги, спожиті з 01.05.2018 подана в межах позовної давності, оскільки з огляду на п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦПК України, строк позовної давності за вимогою про стягнення з відповідача заборгованості було продовжено на строк дії карантину, таким чином, ним не було пропущено строк позовної давності звернення до суду. З приводу заборгованості за період до 01.05.2018 зазначив, що з урахуванням строків позовної давності, заборгованість з централізованого опалення складає 7 670 грн. 72 коп., заборгованість за спожиті послуги з постачання гарячої води складає 16 541 грн. 26 коп. Посилаючись на вищевикладені обставини, просив позов задовольнити. У запереченнях на відповідь на відзив відповідач просила відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення з неї заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 18 834 грн. 36 коп., спожиті до 01.05.2018 послуги з постачання гарячої води у розмірі 21 751 грн. 53 коп. та у стягненні витрат, пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33 грн. Крім того, просила частково задовольнити позовну вимоги про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 10.11.2018 по 31.07.2021 та спожиті послуги з постачання гарячої води за період з 10.11.2018 по 31.11.2021 Відповідно до ухвали Подільського районного суду м. Києва від 04.10.2023 у цивільній справі за позовом КП «Київтеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості залучено до участі у справі як співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] . Представником КП «Київтеплоенерго» на адресу суду біло надіслано уточнюючу позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У вказаній позовній заяві, представник КП «Київтеплоенерго» посилаючись на те, що власниками квартири за адресою [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] просив стягнути з [PERSON] заборгованість за надані послуги до 01.05.2018 з централізованого опалення у розмірі 6 278 грн. 12 коп., заборгованість за надані послуги до 01.05.2018 з гарячого водопостачання у розмірі 7 250 грн. 54 коп., заборгованість за надані послуги з 01.05.2018 з централізованого опалення у розмірі 7 665 грн. 77 коп., заборгованість за надані послуги до 01.05.2018 з гарячого водопостачання у розмірі 13 744 грн. 05 коп., витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 11 грн., судовий збір у розмірі 756 грн. 67 коп.; стягнути з [PERSON] заборгованість за надані послуги до 01.05.2018 з централізованого опалення у розмірі 6 278 грн. 12 коп., заборгованість за надані послуги до 01.05.2018 з гарячого водопостачання у розмірі 7 250 грн. 54 коп., заборгованість за надані послуги з 01.05.2018 з централізованого опалення у розмірі 7 665 грн. 77 коп., заборгованість за надані послуги до 01.05.2018 з гарячого водопостачання у розмірі 13 744 грн. 05 коп., витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 11 грн., судовий збір у розмірі 756 грн. 67 коп.; стягнути з [PERSON] заборгованість за надані послуги до 01.05.2018 з централізованого опалення у розмірі 6 278 грн. 12 коп., заборгованість за надані послуги до 01.05.2018 з гарячого водопостачання у розмірі 7 250 грн. 54 коп., заборгованість за надані послуги з 01.05.2018 з централізованого опалення у розмірі 7 665 грн. 77 коп., заборгованість за надані послуги до 01.05.2018 з гарячого водопостачання у розмірі 13 744 грн. 05 коп., витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 11 грн., судовий збір у розмірі 756 грн. 67 коп. Представник КП «Київтеплоенерго» у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності, в якій останній вказав на те, що позивач позов підтримує в повному обсязі і просив його задовольнити. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, клопотань про відкладення від них не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Ураховуючи те, що відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час, та місце судового засідання, повторно не з`явилися в судове засідання, суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України, ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що відповідно до договору про відступлення права вимоги (цесії) № 602-18 від 11.10.2018 ПАТ «Київенерго» відступає, а КП «Київтеплоенерго» набуває право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання на загальну суму 1 818 662 617 грн. 96 коп. станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат, що отримані кредитором з 01.08.2018 до дати укладення цього договору та коригувань платежів. Згідно з відповіддю КМ КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 01.08.2022 кв. [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (в рівних долях) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації житла Подільської РДА 14.03.2022, наказ № 223/в (а.с. 104-106). Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) передбачено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 5 Закону до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; Комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. З матеріалів справи вбачається, що КП «Київтеплоенерго» є виконавцем комунальних послуг. Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 8 Закону виконавець комунальної послуги зобов`язаний: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 10 Закону ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Постачання теплової енергії КП «Київтеплоенерго» відповідачам підтверджується випискою з особової картки, відомостями споживання теплової енергії,відомостями реєстрації параметрів тепло споживання, актами про готовність вузла комерційного обліку споживача, корінцями наряду по особистому рахунку абонента № [NUMBER] . Як установлено судом, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] свої зобов`язання з оплати послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води виконують неналежним чином, внаслідок чого у них утворилась заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 18 834 грн. 36 коп., заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 21 751 грн. 63 коп., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 22 997 грн. 32 коп., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 41 232 грн. 14 коп. З приводу клопотання представника [PERSON] про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне. За змістом статей 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які відбулися у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No.2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. При цьому суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє в позові через необґрунтованість. Якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє в позові через сплив позовної давності в разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач. За правилами статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом № 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності, і всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Отже, з урахуванням статті 257 ЦК України, позивач вправі був звернутися до суду з позовом до відповідачів за захистом свого порушеного права з вимогами про стягнення заборгованості, яка утворилася з 01.05.2018, у строк не пізніше 01.05.2021, позов подано 10.11.2021. Однак, оскільки Законом № 540-IX, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, було продовжено перебіг позовної давності для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на час дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), заява відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності підлягає частковому задоволенню судом з урахуванням положень вищенаведеного законодавства, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постанові від 06 травня 2021 року у справі № 903/323/20, від 06 грудня 2023 року справі № 212/10834/21. У постанові від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22) Верховний Суд зазначив про те, що у пункті 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України в редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540 - ІХ перелічені всі статті Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Із даним позовом КП «Київтеплоенерго» звернулося до суду 10.11.2021, однак враховуючи, що пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України перебіг строку позовної давності продовжено на строк дії карантину, внесені до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України зміни набули чинності з 02.04.2020, відповідно не є пропущеним строк позовної давності щодо платежів, строк сплати яких станом на 02.04.2017 не завершився. За наведених обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за період з 01.05.2018 за житлово-комунальні послуги є правомірними, оскільки подані в межах позовної давності. Ураховуючи те, що відповідачі не оплачують послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, у них утворилася заборгованість, що складає: заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 18 834 грн. 36 коп., заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 21 751 грн. 63 коп., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 22 997 грн. 32 коп., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 41 232 грн. 14 коп., суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення заборгованості відповідно до частки у праві спільної часткової власності, а саме: з [PERSON] на користь КП «Київтеплоенерго» заборгованість за надані послуги до 01.05.2018 з централізованого опалення у розмірі 6 278 грн. 12 коп., заборгованість за надані послуги до 01.05.2018 з гарячого водопостачання у розмірі 7 250 грн. 54 коп., заборгованість за надані послуги з 01.05.2018 з централізованого опалення у розмірі 7 665 грн. 77 коп., заборгованість за надані послуги до 01.05.2018 з гарячого водопостачання у розмірі 13 744 грн. 05 коп.; з [PERSON] на користь КП «Київтеплоенерго» заборгованість за надані послуги до 01.05.2018 з централізованого опалення у розмірі 6 278 грн. 12 коп., заборгованість за надані послуги до 01.05.2018 з гарячого водопостачання у розмірі 7 250 грн. 54 коп., заборгованість за надані послуги з 01.05.2018 з централізованого опалення у розмірі 7 665 грн. 77 коп., заборгованість за надані послуги до 01.05.2018 з гарячого водопостачання у розмірі 13 744 грн. 05 коп.; з [PERSON] заборгованість за надані послуги до 01.05.2018 з централізованого опалення у розмірі 6 278 грн. 12 коп., заборгованість за надані послуги до 01.05.2018 з гарячого водопостачання у розмірі 7 250 грн. 54 коп., заборгованість за надані послуги з 01.05.2018 з централізованого опалення у розмірі 7 665 грн. 77 коп., заборгованість за надані послуги до 01.05.2018 з гарячого водопостачання у розмірі 13 744 грн. 05 коп. Крім того, позивач просив стягнути з відповідачів витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 11 грн. з кожного. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Оскільки витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до норм ст. 133 ЦПК України, не належать до судових витрат, правові підставі для стягнення з відповідачів витрат, пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 11 грн. з кожного відсутні. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача відповідно до частки у праві спільної часткової власності, а саме: з [PERSON] у розмірі 756 грн. 67 коп., з [PERSON] у розмірі 756 грн. 67 коп., з [PERSON] у розмірі 756 грн. 67 коп.

Outcome: approved