Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

У червні 2025 року позивач ТОВ «ЕЛІТ ФІНАНС» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором від 21.03.2018 у сумі 40\~896,13 грн. Ухвалою судді Немишлянського районного суду міста Харкова від 12.06.2025 цивільну справі направлено до Салтівського районного суду міста Харкова для розгляду за підсудністю. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 21.03.2018 АТ «Альфа-Банк» та відповідач шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту - для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200\~000,00 грн. Процентна ставка 39,99% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50,00 грн. Відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення вказаного договору і приєднання до його умов, погодився з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. Паспорт споживчого кредиту містив умови, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами і надавався відповідачу для ознайомлення, з якими він погодився, підписуючи угоду. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Станом на 20.09.2021 за кредитним договором загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 40\~896,13 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості. 20.09.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ-ФІЕАНС» набуло статус кредитора за кредитним договором від 21.03.2018 укладеним між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем. Ухвалою судді Немишлянського районного суду міста Харкова від 12.06.2025 справа передана за підсудністю до Салтівського районного суду міста Харкова. Ухвалою судді від 09.07.2025 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не подавала, правом на подання відзиву на позов не скористалася. Відповідно до положень ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України суд розглядає справу у відсутності відповідача та постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив таке. 21.03.2018 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] була підписана оферта та акцепт на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної лінії (а.с.5). На підставі вказаної угоди банк відкрив відповідачу поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні та випустив міжнародну платіжну картку MC DEBIT WORLD строком дії три роки з моменту випуску. За умовами угоди відповідач отримала кредит з лімітом кредитної лінії у розмірі 200\~000,00\~грн; процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою становить 39,99% річних; обов`язковий мінімальний платіж складає 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. У пункті 5 оферти зазначено, зокрема, що у випадку настання відкладальних обставин, що визначені Договором, застосовуються умови Програми «Моментальна розстрочка на карту», що вказані у Додатку №4 до Договору. Крім того, 21.03.2018 відповідач підписала паспорт споживчого кредиту (а.с.6). Факт отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними підтверджується випискою по рахунку відповідача (а.с.15-21). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом заборгованість відповідача складає 40\~896,13 грн, з яких 25\~932,03 грн залишок по тілу кредиту; 14\~964,10 грн відсотки за користування кредитом. Крім того, з розрахунку вбачається, що відповідачу було нараховано та сплачено нею 5564,90 грн в рахунок комісії РКО (а.с.22). 20.09.2021 між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (фактор) укладено договір факторингу №3, за яким фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведено в Додатку №1-1 до договору (а.с.8-12). Відповідно до п. 2.2 Договору факторингу право вимоги, що відступається згідно з даним договором включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями, пенями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить клієнту. Пунктом 2.3 Договору визначено, що право вимоги вважається відступленим Фактору з дати оплати Фактором ціни прав вимоги відповідно до п.4.2 цього Договору. В дату здійснення оплати Фактором ціни прав вимоги відповідно до п.4.2 цього договору сторони підписують Акт приймання-передачі Реєстру Боржників, за формою встановленою в Додатку №2 до цього Договору. 20.09.2021 ОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» здійснило оплату на користь АТ «Альфа-Банк» у сумі 12\~844\~800,00 грн відповідно до Договору факторингу №3 від 20.09.2021 (а.с.13 зворот). В цей же день, 20.09.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» підписаний Акт приймання-передачі Реєстру Боржників від 20.09.2021 до Договору факторингу №3 від 20.09.2021 (а.с.13). Згідно з випискою з додатку до Договору факторингу №3 від 20.09.2021 ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги зокрема, до відповідача за кредитним договором від 21.03.2018 у сумі 40\~896,13 грн, з яких 25\~932,03 грн залишок по тілу кредиту; 3691,03 грн залишок по відсотках за користування кредитом; 11\~272,24 грн залишок заборгованості за штрафними санкціями (а.с.14). Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже,\~до позивача\~перейшли права\~первісного кредитора\~АТ «Альфа-Банк»\~за кредитним\~договором від\~21.03.2018 в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Також, згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції на час укладення відповідачем договору) до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію. Разом з тим, з розрахунку заборгованості вбачається, що у період з 15.12.2017 по 20.09.2021 відповідачу була нарахована комісія за РКО (розрахунково-касове обслуговування) на загальну суму 5564,90 грн і кошти, які вносила відповідач на погашення кредиту були зараховані в тому числі і на її погашення. При цьому, ні в акцепті пропозиції на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії, ні в оферті на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії не зазначено, за які саме послуги відповідачу встановлена комісія (за отримання, обслуговування, чи повернення кредиту), порядок її нарахування та розмір. Зазначення лише в розрахунку заборгованості про те, що комісія встановлена за розрахунково-касове обслуговування, не є достатньою підставою вважати її такою, за відсутності відомостей про це в договорі. Так, у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) суд зробив висновок, що: «надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконання прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Згідно з абзацом другим частини четвертої\~статті 11\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. У відповідності до частин першої-третьої 55 Закону України\~«Про банки\~і банківську\~діяльність» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Частиною першою, другою\~статті 228 ЦК України\~передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Положення спірного кредитного договору № PLRPGK0000000002 від 28 травня 2008 року про сплату позичальником на користь банку комісій у вигляді винагороди за додатковий моніторинг погашення кредиту та за резервування ресурсів є нікчемними, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено частиною третьою\~статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», частиною четвертою\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~і пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених\~постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, які були чинними на момент укладення спірного кредитного договору, а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок. Умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16 жовтня 2011 року, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~(будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі частини четвертої\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», норма якої діяла з 16 жовтня 2011 року до внесення змін на підставі\~Закону України «Про споживче кредитування» №1734-VIII від 15 листопада 2016\~року». Відповідно до ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Нормами ч. 5 ст. 14 Закону України «Про споживче кредитування» передбачена заборона вимагати від споживача укладення договору про споживчий кредит як обов`язкової умови придбання будь-яких товарів чи послуг у кредитодавця або у його спорідненої чи пов`язаної особи. Акцептом пропозиції та Офертою на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії не передбачений порядок нарахування комісії РКО. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст.\~82 ЦПК України. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки ані акцептом, ані офертою не передбачено нарахування комісії, то банк неправомірно та безпідставно нараховував та списував комісію, тому суд вважає за потрібне зарахувати кошти сплачені на погашення комісії у загальному розмірі 5564,90 грн в рахунок погашення кредиту. Тому позивач ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача на підставі до Договору факторингу №3 від 20.09.2021 в сумі 35\~331,23 грн. Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, та з урахуванням сплачених відповідачем грошових коштів стягує заборгованість у сумі 35\~331,23 грн. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та підлягає частковому стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача у сумі 2615,97 грн. Крім того, позивачем заявлено про відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 9200,00 грн, стосовно якого суд зазначає таке. Відповідно до договору про надання правової допомоги №03-07/24 від 03.07.2024, укладеному між клієнтом ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» та адвокатом Литвиненко О. І., предметом договору є послуги захисту прав та інтересів клієнта під час розгляду судом будь-якої інстанції справ, у якій клієнт є учасником (п.1.1) (а.с.23-24). Суду надано Акт №1 приймання-передачі наданих послуг від 15.07.2024, згідно з яким адвокатом надано клієнту юридичні послуги відповідно до Договору №03-07/24 про надання правничої допомоги від 03.07.2024 по справі за позовом до [PERSON] про стягнення за кредитним договором на суму 9200,00 грн (а.с.25). Платіжною інструкцією №4948 від 01.10.2024 підтверджується сплата за послуги адвоката згідно з Договором №03-07/24 про надання правничої допомоги від 03.07.2024 у розмірі 9200,00 грн. Відповідно до\~ч.\~8\~ст.\~141\~ЦПК України\~розмір витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків тощо). Такі\~докази подаються\~до закінчення\~судових дебатів\~у справі\~або протягом\~п`яти днів\~після ухвалення\~рішення суду\~за умови,\~що до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі сторона\~зробила про\~це відповідну\~заяву. Така заява була зроблена представником позивача зокрема у позовній заяві. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 №301/1894/17 вирішуючи питання\~розподілу судових\~витрат,\~суд має\~з`ясувати склад\~та розмір\~витрат,\~пов`язаних з\~оплатою правової\~допомоги.\~На підтвердження\~цих обставин\~суду повинні\~бути надані\~договір про\~надання правової\~допомоги (договір\~доручення,\~договір про\~надання юридичних\~послуг та\~ін.),\~документи,\~що свідчать\~про оплату\~гонорару та\~інших витрат,\~пов`язаних із\~наданням правової\~допомоги,\~оформлені у\~встановленому законом\~порядку (квитанція\~до прибуткового\~касового ордера,\~платіжне доручення\~з відміткою\~банку або\~інший банківський\~документ,\~касові чеки,\~посвідчення про\~відрядження). У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких зокрема відносяться витрати на професійну\~правничу допомогу покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про стягнення витрат на правову допомогу в межах доведених позивачем витрат пропорційно задоволеним вимогам, а саме в сумі 7948,12 грн.

Outcome: partial