Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

У січні 2025 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради в якому просив позбавити батьківських прав відповідача щодо її неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . В позові зазначив, що він є батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Матір`ю цих дітей є відповідач [PERSON] . Діти зареєстровані і продивають за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою також проживає він, мати [PERSON] - [PERSON] , а також двоє дітей [PERSON] від першого шлюбу: [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] [PERSON] фактично самоусунулася від виконання батьківських прав щодо своїх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , остання вкрай рідко з`являється до дому, часто на тривалий час пропадає, ночує на залізничному вокзалі, де вживає спиртні напої з незнайомими людьми. Остання не цікавиться життям та здоров`ям дітей, у в рідких випадках, коли з`являється вдома, часто влаштовує сварки та скандали. За період з 2018 по 2024 рік вона неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків, а у вересні 2024 року за вчинення домашнього насильства щодо нього, яке були вчинено у присутності дітей. Також у липні 2024 року стосовно [PERSON] судом був виданий обмежувальний припис яким заборонено останній перебувати за його місцем проживання та місцем проживання їх спільних дітей. Вимоги вказаного припису [PERSON] не виконала у зв`язку із чим щодо останньої порушено відповідне кримінальне провадження. З огляду на викладене і посилаючись на те, що відповідачка тривалий час не піклується про фізичний і духовний розвиток доньок, участі в їх утриманні не приймає, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не займається питаннями їх освіти, часто вживає спиртні напої, вважав, що остання свідомо ухиляється від виконання покладених на неї батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення її батьківських прав щодо обох дітей. Також вважав, що за таких обставин позбавлення відповідачки батьківських прав щодо доньок буде відповідати найкращим інтересам останніх. Відзив на позов відповідачем не поданий. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, наполягали на його задоволені. Позивач зазначив, що він разом з [PERSON] фактично перебували у шлюбних стосунках, хоча офіційно шлюб не реєстрували. У вказаних сосонках у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З часу підтримання стосунків з відповідачкою та народження дітей вони проживають у квартирі матері [PERSON] - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У цій квартирі також проживають ще двоє дітей [PERSON] від першого шлюбу [PERSON] та [PERSON] . Зазначив, що тривалий час [PERSON] фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків щодо їх спільних дітей, участі у їх вихованні та утриманні не приймає. Вона часто покидає місце проживання та може бути відсутньою декілька днів, тижнів або навіть місяців. Фактично вихованням, утриманням та навчанням займається він та мати відповідачки - [PERSON] . Повертаючись до дому [PERSON] часто перебуває у стані алкогольного сп`яніння, влаштовує з ним та своєю матір`ю сварки та скандали. Такі сварки відбуваються при дітях. Така поведінка відповідача вкрай негативно впливає на дітей. Також просив врахувати, що останній раз [PERSON] з`являлася у квартирі у липні 2025 року. З того часу він її випадково зустрів на залізничному вокзалі, та вона перебувала у стані алкогольного сп`яніння та просила у нього дати кошти. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Причини своєї неявки суд не повідомила. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради в судове засідання не з`явився. Подав письмову заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності. Поданий органом опіки та піклування письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача підтримав. За таких обставин, зі згоди позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. Фактичні обставини справи встановлені судом. Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно характеристики вихованки Хмельницького закладу дошкільної освіти №23 «Вогник» Хмельницької міської ради встановлено, що [PERSON] , [INFO] відвідує вказаний навчальний заклад з 01.09.2023 року. Дитина завжди доглянута, володіє навичками до самообслуговування. Дитину приводять в садочок та забирає бабуся [PERSON] , іноді батько - [PERSON] , рідко мати - [PERSON] . Тато і бабуся цікавляться дитиною, запитують про поведінку та навчання дівчинки. Згідно листа №463/01-23 від 04.12.2024 року Хмельницького міського центру соціальних служб вбачається, що за результатами проведення психологічної консультації з дитиною [PERSON] , [INFO] , встановлено, що у дитини підвищений індекс тривожності, близький емоційний контакт проявляє до батька [PERSON] , сестер [PERSON] та [PERSON] , бабусю [PERSON] . Під час консультації у дівчинки спостерігалася тенденція до небажання надавати відомості про себе та свою сім`ю; в поясненнях на запитання що стосуються матері в її житті, відповідала або знижуючи плечима, та здебільшого «не знаю». Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 26.11.2018 року (справа №686/23319/18) [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.184 КУпАП. Згідно вказаної постанови [PERSON] була визнана винуватою у неналежному виконанні своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яке полягало у тому, що вона в період з 12 по 13.09.2018 рік залишила їх за місцем проживання, а сама перебувала на залізничному вокзалі з незнайомими особами. Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 13.03.2019 року (справа №686/3875/19) [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.184 КУпАП. Згідно вказаної постанови [PERSON] була визнана винуватою у неналежному виконанні своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яке полягало у тому, що вона залишила дітей за місцем проживання, а сама перебувала з незнайомими особами та вживала спиртні напої. Постановами Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12.11.2019 року (справа №686/24809/19) та від 28.11.2019 року (справа №686/29467/19) [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.184 КУпАП та ч.1 ст.184 КУпАП відповідно. Згідно вказаних постанов суду [PERSON] була визнана винуватою в ухиленні від належного виконання батьківських обов`язків, передбачених ст.1540 СК України, яке полягає у тому, що її неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] курила сигарети. Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 23.11.2020 року (справа №686/12205/20) провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.184 КУпАП відносно [PERSON] було закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Вказаною постановою судом було встановлено факт, що [PERSON] , повторно протягом року порушила вимоги статті 184 КУпАП, а саме в період часу з 24.03.2020 року по 03.04.2020 року залишила неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та сама з невідомими особами вживала алкогольні напої. Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 08.06.2021 року (справа №686/10182/21) [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП. Згідно вказаної постанови [PERSON] була визнана винуватою у тому, що в період часу з 16.03.2021 року по 24.03.2021 рік вона ухилися від виконання передбачених ст.150 СК України обов`язків щодо виховання дітей [PERSON] , 2005 р.н., [PERSON] , 2007 р.н., [PERSON] , 2016 р.н. та [PERSON] , 2020 р.н., внаслідок чого залишила дітей за місцем проживання та перебувала у друзів, де відпочивала, не цікавлячись дітьми. Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 26.09.2024 року (справа №686/25494/24) [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Згідно вказаної постанови [PERSON] була визнана винуватою у тому, що 11.09.2024 року будучи особою, як4 протягом року було піддано адміністративному стягненню за адміністративне правопорушення, передбаченае ч.1 ст.173-2 КУпАП, перебуваючи у квартирі [ADDRESS] повторно вчинила щодо свого співмешканця [PERSON] домашнє насильство психологічного та фізичного характеру. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.07.2024 року (справа №686/18900/24) видано обмежувальний припис стосовно [PERSON] яким останній було заборонено перебувати в місця проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , неповнолітньої [PERSON] та малолітніх [PERSON] і [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; спілкуватися з постраждалими [PERSON] , [PERSON] , неповнолітньої [PERSON] , малолітніми [PERSON] та [PERSON] не наближатися до місця їх проживання, навчання та інших місць частого відвідування на відстань ближче 500 метрів, вести з постраждалими листування, телефонні переговори, особисто чи через третіх осіб розшукувати постраждалих. Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 01.10.2024 року (справа №686/26415/24) [PERSON] були визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України та призначено покарання у виді 2 років пробаційного нагляду. Вказаним вироком [PERSON] була визнана винуватою у тому, що вона нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимог ч.4 ст.350-6 ЦПК України, відповідно до якої видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, діючи умисно, 11.08.2024 о 20:04 годин умисно не виконала обмежувальний припис, порушила встановлені судом заходи тимчасового обмеження, а саме наблизилась на відстань ближче 500 метрів та контактувала і спілкувалася з [PERSON] та [PERSON] , чим заподіяла шкоду суспільним інтересам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду і органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 07.07.2025 року (справа №686/16612/25) [PERSON] було визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП. Згідно вказаної постанови [PERSON] була визнана винуватою у тому, що в період часу з 05.05.по 24.05.2025 рік ухилися від виконання батьківських обов`язків, передбачених ст.150 СК України щодо своїх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а саме матеріально не допомагає дітям, не приділяє материнської турботи, залишає місце спільного проживання з дітьми на тривалий час, зловживає алкоголем, чим негативно впливає на фізичний, духовний і моральний розвиток дітей. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради №1107/01-31 від 08.05.2025 року, який затверджений рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради №654 від 08.05.2025 року визнано доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Допитана в якості свідка [PERSON] суду повідомила, що вона проживає у квартирі [ADDRESS] . Разом з нею проживає її донька [PERSON] , її онуки (доньки [PERSON] ) [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. Також з ними проживає батько малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] . Її донька [PERSON] тривалий час не виконує своїх батьківських обов`язків щодо своїх дітей. Остання не турбується про їх матеріальне забезпечення, виховання та навчання. Всі ці обов`язки фактично виконує вона та [PERSON] . [PERSON] зловживає спиртними напоями, часто залишає самих дітей без жодного нагляду, покидає житло на тривалий час (на декілька днів або місяців) та перебуває у невідомих місцях. Остання жодної участі в матеріальному утриманні дітей не приймає, а всі зароблені кошти витрачає на алкоголь. Коли приходить до дому, вживає алкоголь, влаштовує скандали з нею та своїм співмешканцем свідками яких є діти. Також вчиняє психологічне насильство над дітьми, кричить на них. Фактично [PERSON] самоусунулася від виховання своїх дітей та переклала цей обов`язок на неї та батька дітей [PERSON] . Свідки [PERSON] та [PERSON] суду повідомили, що [PERSON] є їх матір`ю. Вони проживають у квартирі бабусі [PERSON] . Разом з ними також проживають їх зведені сестри [PERSON] та [PERSON] та їх батько [PERSON] . Зазначили, що з матір`ю [PERSON] вони фактично не спілкуються та мають з нею вкрай погані стосунки. Їх мати часто вживає алкоголь (на скільки себе пам`ятають мати завжди вживала алкоголь), перебуваючи вдома часто влаштовує сварки та скандали. Також вона часто покидає квартиру та тривалий час перебуває у невідомих місцях. Був певний період коли мати перестала вживати спиртні напої, проте це тривало недовго. Коли мати вдова вона часто поводиться до них та інших дітей агресивно, часто кричить. Фактично вихованням та утриманням сестер [PERSON] та [PERSON] , займаються їх батько [PERSON] та бабуся. Застосовані норми права та позиція суду. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Преамбулою Конвенції визначено, що держави-учасниці беруть до уваги принципи, закладені в Декларації прав дитини, яка прийнята Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року. У відповідності до 6 принципу цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. Із положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ч. 4 ст. 10 ЦПК України слідує, що суд застосовує при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Мамчур проти України» ("Mamchur v. Ukraine", заява №10383/09, рішення від 16 липня 2015 року, п. 100) зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Також у рішенні від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» («Hunt v. Ukraine», заява №31111/04, п.п. 57-58) Європейський суд з прав людини вказав на те, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина. У відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно із ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до п.п.15 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.03.2007, № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб,які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухвалюючи рішення про задоволення позову, необхідно враховувати, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків (постанова Верховного Суду від 12.09.2019 року у справі № 638/6919/16-ц). Дослідженими матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітніх [PERSON] та [PERSON] . Відповідач неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки щодо своїх дітей, не приймає належної участі у їх вихованні, утриманні, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя. Часто та на тривалий період покидає місце проживання дітей, яких залишає без свого нагляду; вживає алкогольні напої. Така негативна поведінка відповідача щодо своїх дітей носить систематичний і тривалий характер. Відповідач неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за ухилення від належного виконання батьківських обов`язків щодо дітей, проте таку свою поведінку не змінила. Така поведінка матері до малолітніх доньок, з огляду на її тривалий час є свідомим нехтуванням нею своїх обов`язків по вихованню, навчанню, фізичному і духовному розвитку дітей, підготовки їх до самостійного життя. З огляду на встановлені обставини, а також зважаючи на характер негативної поведінки відповідача стосовно своїх дітей, її систематичність і тривалість, фактів вчинення відповідачкою домашнього насильства як по відношенню до своїх дітей так і інших членів сім`ї, яке відбувається у присутності дітей, на переконання суду, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, є підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав щодо малолітніх доньок. На підставі викладеного,

Outcome: approved