Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

05.01.2024 року адвокат Чайка О.В., від імені та в інтересах [PERSON] , звернулася до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 07.05.2011 року по 17 грудня 2020 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 26.10.2022 року з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 12 000 гривень із щомісячною індексацією відповідно до закону , починаючи з 26.11.2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Рішення суду позивач виконує, заборгованість відсутня. Однак на сьогодні [PERSON] не спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей від попереднього шлюбу у розмірі, встановленому рішенням суду, оскільки 02.02.2022 року зареєстрував шлюб з [PERSON] від якого у них [INFO] народився син - [PERSON] . Теперішня дружина позивача має сина від першого шлюбу [PERSON] [INFO] . Позивач працює у ПрАТ «САВ 92» та замає посаду заступника начальника відділу логістики, а також за сумісництвом у ТОВ «СЕРВІС МОВА» на посаді менеджера з логістики. З червня по листопад 2023 року його дохід у ПрАТ «САВ 92» склав 128 641, 73 гривні, у ТОВ «СЕРВІС МОВА» 22 390, 16 гривень, що разом склало 151 031, 89 гривень, а за мінусом утримання необхідних відрахувань його середній щомісячний заробіток у зазначеному періоді складає 20 295,94 , за мінусом 12 000, 00 гривень позивачу на прожиття залишається 8 295, 94 гривні. Враховуючи теперішній сімейний та майновий стан позивача останній фактично перебуває на межі виживання , а тому не має можливості сплачувати аліменти в розмірі встановленому рішенням суду. Жодних інших доходів позивач на має. Поряд з тим його стан здоров`я погіршився, він потребує тривалого лікування, що передбачає в подальшому значні витрати на лікування. З урахуванням зміни сімейного стану позивача [PERSON] , погіршення його ж матеріального становища, оскільки на його утриманні перебувають дружина із сином від другого шлюбу та через погіршення стану здоров`я позивача, що потребує тривалого лікування просила: зменшити розмір аліментів, встановлених рішенням Печерського районного суду м. Києва від 26.10.2022 року на утримання сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 12 000, 00 гривень із щорічною індексацією відповідно до закону, щомісячно із 26.11.2021 року і до досягнення дітьми повноліття; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утриманні дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 7 000, 00 гривень із щомісячною індексацією відповідно до закону, щомісячно від дня проед`явлення заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області справу №367/336/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів передано за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва. Провадження у справі було відкрито 11.03.2024 року з призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 27.05.2024 року відповідачка [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування заявленого зустрічного позову представник відповідачки за первісним позовом [PERSON] - адвокат Журавльова Є.Г. послалася на те, що кожен з батьків мають рівні права та обов`язки перед дітьми. На момент звернення [PERSON] до Печерського районного суду міста Києва з позовом про стягнення аліментів, щомісячні витрати на утримання спільних з позивачем за первісним позовом дітей складали приблизно 45 000 гривень, а тому вона просила стягнути аліменти на дітей у розмірі 22 000 гривень. З часу звернення дог Печерського районного суду міста Києва діти зросли, відповідно змінилися їх потреби та розмір витрат на їх утримання. За підрахунками позивачки за зустрічним позовом, щомісячні витрати на утримання їх спільних дітей з відповідачем за зустрічним позовом складають приблизно 80 000 гривень на місяць. Наразі [PERSON] не працевлаштована, має нетривалі заробітки непостійного характеру, а також мало місце погіршення стану її здоров`я, що потребує лікування. Позивачка за зустрічним позовом вважає за доцільне, виправдане та справедливе просити суд про збільшення стягнення з відповідача за зустрічним позовом аліментів на утримання їх спільних дітей з 12 000, 00 гривень на 40 000, 00 гривень щомісячно із щорічною індексацією відповідно до закону, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. У задоволенні позовних вимог [PERSON] за первісним позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів відмовити у повному обсязі. Ухвалою суду від 10.07.2024 року прийнято до провадження у справі №367/336/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 14.08.2024 року представник відповідач за зустрічним позовом [PERSON] подав до суду відзив на зустрічний позов [PERSON] про збільшення розміру аліментів, відповідно до змісту якого позов не визнає, просить відмовити у його задоволенні. Зокрема стверджувала, що вимоги про отримання аліментів у розмірі 40 000 гривень суперечать вимогам ст.. 182 СК України та здоровому глузду. Наразі [PERSON] сплачує на дітей аліменти у розмірі, що перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та складає 75% його доходу. Твердження позивачки у зустрічному позові з приводу того, що працевлаштування відповідача на іншу роботу сприяло збільшенню його доходу є тільки припущенням. Доказів щодо погіршення стану здоров`я позивачки за зустрічним позовом не надано так само і доказів на підтвердження покращення матеріального стану відповідача у порівнянні з 2022 роком. Також вказала, що будучи не працевлаштованою [PERSON] сама не в змозі виконати обов`язок по відношенню до дітей. 22.08.2024 року представник позивачки за зустрічним позовом [PERSON] - адвокат Журавльова Є.Г. подала до суду відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву. Адвокат Журавльова Є.Г. не погоджуючись із запереченнями відповідача за зустрічним позовом, стверджує про їх необґрунтованість посилаючись на те, що довідки про доходи [PERSON] не є актуальними, оскільки містять інформацію за період, коли йому були нараховані менші суми. Стверджувала, що позивачка за зустрічним позовом не працевлаштована, однак зареєстрована як фізична особа-підприємець, здійснює підприємницьку діяльність у сфері комп`ютерного програмування та дизайну, а тому твердження про непостійний характер її доходів відповідає розумінню підприємницької діяльності, дохід від якої є мінливим і залежить від багатьох факторів. Підготовче провадження у справі закрито 11.03.2025 року. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом [PERSON] - адвокат Чайка О.В. заявлені позовні вимоги про зменшення розміру аліментів підтримала, просила задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, а у задоволенні зустрічного позову [PERSON] про збільшення розміру аліментів відмовити з підстав відсутності у відповідача за зустрічним позовом матеріальної можливості для сплати аліментів у розмірі, що стягується на виконання рішення Печерського районного суду міста Києва від 26 листопада 2021 року. Відповідачка за первісним позовом [PERSON] та її представник адвокат Журавльова Є.Г. заперечували щодо позову [PERSON] про зменшення розміру аліментів з тих підстав, що зазначені підстави для зменшення розміру аліментів не є обґрунтованими, просили задовольнити зустрічні позовні вимоги про збільшення розміру аліментів, оскільки потреби дітей постійно зростають, діти не можуть бути обмеженими у забезпеченні, що буде сприяти їх всебічному розвитку. Заслухавши учасників судового розгляду справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення, як первісного так і зустрічного позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] з 07.05.2011 року по 17 грудня 2020 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . (а.с. 9,10). Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 26.10.2022 року з позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 12 000 гривень із щомісячною індексацією відповідно до закону , починаючи з 26.11.2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] , стверджував, що рішення суду про стягнення аліментів виконує, заборгованість відсутня, від обов`язку утримувати дітей не ухиляється, однак розмір аліментів на утримання його спільних з відповідачкою дітей визначений рішенням Печерського районного суду міста Києва від 26.10.2022 року є для нього занадто обтяжливим, оскільки наразі у нього народилася дитина від повторного шлюбу, а також він утримує дружину та її ж сина від попереднього шлюбу. Просить визначити йому до сплати розмір аліментів на утримання спільних з відповідачкою дітей у твердій грошовій сумі 7 000 гривень із щорічною індексацією відповідно до закону щорічно. За даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 02.02.2022 року [PERSON] 02.02.2022 року зареєстрував шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] » (а.с.14 тому №1). [INFO] народився [PERSON] , його батьками є - [PERSON] та [PERSON] (а.с.15 тому №1). За даними свідоцтва про народження [PERSON] , що народився [INFO] , його матір`ю є [PERSON] (а.с.16 тому №1). У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положення ч. 3 ст. 181 СК України визначають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом (ст. 192 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року (справа № 6-143цс13). Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз змісту даної норми дає підстави для висновку, що зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива за обов`язкової сукупності наступних обставин. По-перше, відбулася зміна матеріального стану платника в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан (зменшився його дохід чи у його розпорядженні залишається менша сума грошових коштів, чи виникли грошові зобов`язання, які потребують додаткових матеріальних витрат тощо), або змінився сімейний стан (одруження, народження дітей, поява інших утриманців тощо). По-друге, такі зміни у матеріальному стані платника аліментів мають бути істотними. По-третє, вказані обставини мають виникнути виключно після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, оскільки резюмується, що при визначенні аліментів суд встановлює дійсні обставини, в тому числі передбачені ст.182 СК України щодо наявності утриманців тощо, які необхідні для визначення розміру аліментів. Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі у дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів. Разом з тим, у постанові Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі № 565/2071/19 міститься висновок, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Суди у порушення зазначених вище вимог закону не врахували те, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу, а навпаки судами було встановлено збільшення доходів останнього. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. На обґрунтування своїх вимог позивач посилається, зокрема, на зміну його сімейного та матеріального стану, проте сам по собі факт укладення ним нового шлюбу та народження в шлюбі другої дитини не є безумовною підставою для задоволення вимог про зменшення визначеного судом розміру аліментів, а тому суд відхиляє такі доводи позивача щодо погіршення його матеріального стану . Суд вважає, що позивач як доросла та зріла людина, порядний сім`янин, створюючи сім`ю, беззаперечно має усвідомлювати всю відповідальність покладеного на нього обов`язку щодо забезпечення дитини як тієї, з якою він наразі проживає та приділяє більшість своєї уваги, так і тих дітей, котрі залишилися проживати разом з матір`ю та потребують не менш уваги та матеріального забезпечення, незалежно від будь-яких обставин. Крім того, наявність на утриманні позивача дитини [PERSON] матір`ю якого є дружина [PERSON] не може бути підставою для зменшення розміру аліментів на утримання його спільних дітей з відповідачкою за первісним позовом [PERSON] .. Надані суду докази щодо стану здоров`я позивача [PERSON] , а саме: консультативний висновок пульмонолога від 24.05.2023 року свідчить про встановлений діагноз - саркоїдоз внутрішньогрудинних вузлів, 1ст., легкий перебіг,ЛН 0ст.; УЗД органів черевної порожнини від 05.11.2023 року містить висновок: садж синдром, дистонія жовчного міхура, побічні ознаки порушення функцій печінки, ознаки наявності хронічного гастриту; заключення консультації гастроентеролога повторної від 11.11.2023 року містить інформацію про діагноз - гастрит, не уточнений, загострення (курс ерадикації Н.р 2021р) (К82.8) функціональне порушення жовчного міхура, міліарний сладж; рекомендовано дієту, додаткове обстеження, призначене лікування, повторна консультація через 14 днів за відсутності інформації про проходження лікування та його вартість, а також результатів додаткового обстеження, повторної консультації суд не може прийняти зазначені докази, як такі, що стан здоров`я позивача потребує значних витрат на лікування, що може вплинути на його майновий стан та стати підставою для зменшення розміру аліментів. (а.с.19-24 Як видно зі змісту рішення Печерського районного суду міста Києва від 26.10.2022 року , яким було стягнуто з позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] на утримання їх спільних дітей аліменти у розмірі 12 000 гривень, то при визначенні саме такого розміру аліментів суд брав до уваги фактично отриманий [PERSON] дохід у ПАТ «САВ-92», розмір якого за період з січня по липень 2022 року склав 146 577 грн.04 коп., відповідно середній щомісячний дохід у розмірі 20 939 грн. 57 коп.. Отже, розмір аліментів у твердій грошовій сумі 12 000 гривень суд визначив саме з урахуванням середнього місячного доходу 20 939 грн. 57 коп.. (а.с.11-13 тому №1). Станом на час звернення до суду з позовом, а саме у періоді часу з червня по листопад 2023 року позивач фактично отримав дохід у ПрАТ «САВ-92» (128 641,73 - 22 975,51 - 1 914, 64 = 103 751, 58) 103 751, 58; ТОВ «САВСЕРВІС-МОВА» (22 390,16 - 4 030, 23 - 335,86 = 18 024, 07) 18 024, 07 грн., що разом склало 121 775, 65 (121 775, 65 : 6 = 20 295, 94) а відтак середній місячний дохід склав 20 295, 94 гривні. Наразі, на час звернення до суду з позовом, дохід позивача фактично дорівнював доходу на підставі якого, ухвалюючи рішення про стягнення аліментів 26.10.2022 року суд визначив розмір аліментів у сумі 12 000 гривень щомісячно та визначив такий розмір аліментів достатнім для утримання дітей.. Доказів на підтвердження того, який дохід мав позивач за первісним позовом на час закриття підготовчого провадження у справі, або ж розгляду справи по суті стороною позивача за первісним позовом суду не надано. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Щодо зустрічного позову [PERSON] про збільшення розміру аліментів, а саме стягнення з [PERSON] аліментів на утримання їх спільних дітей у розмірі 40 000 гривень з тих підстав, що діти зростають, відповідно збільшуються витрати на їх утримання, то суд приймає до уваги ту обставину, як загальновідому, що витрати на дітей з їх віком зростають. У той же час, звертаючись з вимогою про збільшення розміру аліментів, позивачка за зустрічним позовом не надала суду доказів на підтвердження того, що матеріальний стан відповідача за зустрічним позовом покращився. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на те, що позивачі за первісним та зустрічним позовами не довели підстави позовів, як про зменшення розміру аліментів, так само і про їх збільшення, суд доходить висновку, що в задоволенні позовних вимог за первісним та зустрічним позовами слід відмовити. Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed