Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Зозуля В.М., який діє в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до Богуславського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрно-виробничий комерційний центр», Богуславська державна нотаріальна контора, третя особа Богуславський відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області, в якому просить: - скасувати обтяження на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район (раніше Богуславський район), м. Богуслав, вулиця Шевченка, будинок № 28, тип обтяження: заборона (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 51390 у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що є складовою та невід`ємною частиною Державного реєстру речових прав, зареєстроване 05.07.2004 Богуславською районною державною нотаріальною конторою, архівний номер: 6146914KIEV489, архівна дата: 19.09.2003, Дата виникнення: 08.12.1999, № реєстру: 4, внутрішній № 1A019E342AF45C2F6D2D. - скасувати обтяження нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , тип обтяження: арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 51737 у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що є складовою та невід`ємною частиною Державного реєстру речових прав, зареєстрований 05.07.2004 Богуславською районною державною нотаріальною конторою, архівний номер: 6147553KIEV489, архівна дата: 23.09.2003, Дата виникнення: 03.08.2002, №реєстру: 22, внутрішній №F1019E382AF4592A383E. Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 27 листопада 2024 року провадження, у відкритті провадження відмовлено та роз`яснено позивачу, що заявлені ним позовні вимоги можуть бути вирішені в порядку господарського судочинства. Постановою Київського апеляційного суду від 02 квітня 2025 року вищезазначену ухвалу Богуславського районного суду Київської області скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13 травня 2025 року визначено головуючого суддю Романенко К.С. Ухвалою судді від 13 червня 2025 року було прийнято до провадження вказану позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 07 липня 2025 року, яке в подальшому було відкладено на 20 серпня 2025 року о 11 годині. 05.08.2025 на адресу\~ суду від представника позивача [PERSON] надійшла заява про заміну третьої особи Богуславського районного відділу державної виконавчої служби\~ в Обухівському районі Київської області\~ на правонаступника Миронівський відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ)\~ код ЄДРПОУ: 34970119, адреса: вул. Соборності,58А, м.Миронівка, Обухівський район, Київська область. Ухвалою судді від 20 серпня 2025 року у справі здійснено заміну третьої особи Богуславський відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області на його правонаступника Миронівський\~ ВДВС в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), що знаходиться за адресою: 08801, Київська область, Обухівський район, м. Миронівка, вул. Соборності, 58 А. В судове засідання\~ позивач [PERSON] та її представник Зозуля В.М. не з`явилися, але направили заяву у якій просять провести судове засідання без їх участі, позовну заяву підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити. Відповідач [PERSON] \~ та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі її представника, просила ухвалити рішення на розсуд суду. Відповідача ТОВ «Аграрно-виробничий комерційний центр» та Богуславська ДНК своїх\~ представників в судове засідання не направили, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи Миронівський\~ ВДВС в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 27.06.2022, орган що видав 3221, РНОКПП: [NUMBER] , [PERSON] , народилася [INFO] в смт. Понінка Полонського району Хмельницької області, Україна (а.с.8). Позивачка є власником об`єкта нерухомого майна - магазину « [INFO] » в будинку [ADDRESS] , що складається з підвалу площею 64,2 кв.м., та магазину площею 57,2 кв.м., загальною площею 121,4 кв.м.; квартири розташованої на другому поверсі в будинку [ADDRESS] , загальною площею 55,6 кв.м., гаражу по [ADDRESS] , загальною площею 38,4 кв.м., що підтверджується копією рішення Богуславського районного суду Київської області № 2-489/09 від 09.09.2009 та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 22852480000, реєстраційний номер майна: 28477409; реєстраційний номер майна: 28485839;) (а.с.9-10). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав та нерухоме майно та Реєстру прав власності та нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №363732471 від 30.01.2024, встановлено, що на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , накладено обтяження: - арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження - 51737, зареєстрований 05.07.2004 за № 51737 Богуславською районною державною нотаріальною конторою, де вказано підстава обтяження: постанова б/н від 03.08.2002 видана Виконавчою службою Богуславського РУЮ. Об`єкт обтяження: «невизначено, усе нерухоме майно, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] .» Власник: «Аграрно-виробничий комерційний центр» ТОВ, «Аграрно-производственный центр» ООО, Причина відсутності коду: архівний запис» Додаткові дані: «архівний номер: 6147553KIEV489, архівна дата: 23.09.2003, Дата виникнення: 03.08.2002, № реєстру: 22, внутр. № F1019E382AF4592A383E, комментарий: с. 33 Богуслав. ДНК» (а.с.11 на звороті); - заборона (архівний запис), реєстраційний номер обтяження - 51390, зареєстрований 05.07.2004 за № 51390 Богуславською районною державною нотаріальною конторою. Підставою обтяження зазначено повідомлення б/н від 08.12.1999, АКБ «Україна». Об`єкт обтяження: «невизначено, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] .» Власник: ««АВКУ» Товариство з обмеженою відповідальністю, «АВКУ» Общество с ограниченной ответственностью, Причина відсутності коду: архівний запис «Додаткові дані: «архівний номер: 6146914KIEV489, архівна дата: 19.09.2003, Дата виникнення: 08.12.1999, № реестра: 4, внутр. № 1A019E342AF45C2F6D2D, комментарий: с. 25 Богуслав. ДНК» (а.с.11). Згідно листа Богуславського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районні Київської області за № 6424/10.24-46 від 08.04.2024, Відділ не має можливості надати копію постанови від 03.08.2002 про накладення арешту на майно ТОВ\~ «Аграрно-виробничий комерційний центр», оскільки на виконанні та в архіві Відділу виконавчих проваджень відносно вказаного товариства не перебуває (а.с.14). З копії постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.08.2002, виданої виконавчою службою Богуславського РУЮ на підставі якої була зареєстроване обтяження за № 51737 вбачається, що в порядку виконання рішення Арбітражного суду Київської області від 25.01.2001 по справі № 17/12-01 виконавчою службою був накладений арешт на майно, що належить ТОВ «Аграрно-виробничий комерційний центр», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , арешт вчинений на користь [PERSON] (а.с.17). Разом з тим, згідно копії мирової угоди та ухали Миронівського районного суду Київської області від 09.02.2001 у справі за заявою про затвердження мирової угоди на виконання рішення Арбітражного суду Київської області від 25.01.2001, суд ухвалив затвердити мирову угоду між [PERSON] та представником ТОВ «Аграрно-виробничий комерційний центр», згідно якої ТОВ «Аграрно-виробничий комерційний центр» передає в рахунок часткового погашення боргу суму 28 000 грн. приміщення магазину з наявним в ньому обладнанням\~ по [ADDRESS] , номер будинку [ADDRESS] , загальною внутрішньою площею 176,1 м2. Право власності було зареєстровано в Білоцерківському МБТІ 27.07.2002 за № 9 (а.с.18, 19, 20). Згідно копії договору купівлі-продажу від 31.10.2002, посвідченого приватним нотаріусом Богуславського районного нотаріального округу Іщенко О.В., зареєстрованим в реєстрі за №4268, [PERSON] ,\~ придбав у [PERSON] \~ нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Що стосується заборони №51390, зазначене обтяження було накладено на підставі повідомлення б/н від 08.12.1999, АКБ «Україна». Згідно копії листа Національного банку України за №82 від 11.11.2024, Правління Національного банку України 29.06.2001 прийняло постанову № 249 «Про відкликання ліцензії на здійснення банківських операцій та ліквідацію Акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна» 26.06.2002 Правління Національного банку України прийняло постанову №226 «Про стан здійснення процедури ліквідації акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна». 18.02.2009 Комісія Національного банку України з питань нагляду та регулювання діяльності банків прийняла рішення № 93 про затвердження ліквідаційного балансу, ухвалення звіту ліквідатора та завершення ліквідаційної процедури банку «Україна» (а.с.23). 13.04.2009 Комісія Національного банку України з питань нагляду та регулювання діяльності банків прийняла рішення №167 «Про виключення Акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна» з Державного реєстру банків» (а.с.24). Станом на 14.11.2024 у Державний реєстр банків не містить відомостей щодо реєстрації Національним банком України банку, що став правонаступником банку «Україна». Кредитна заборгованість [PERSON] відсутня у переліку активів банку «Україна», переданих в управління ТОВ «ЛЕКСНАВІГАТОР» на підставі Договору про передавання в управління непроданих активів від 26.02.2021 року № 102891. Стосовно надання АКБ «Україна» від 08.12.1999 про накладання арешту, НБУ повідомив, що документи тимчасового (до 10 років включно) зберігання Київської дирекції вказаного банку «Україна» та відділень на архівне зберігання до Національного банку України ліквідатором банку «Україна» не передавалися, тому надати необхідні документи та інформацію неможливо (а.с.21-22). Судом встановлено, що на даний час юридичної особи, за повідомленням якої була накладена заборона на відчуження нерухомого майна не існує. Після смерті [PERSON] , який помер\~ [INFO] , позивачка\~ [PERSON] успадкувала вищевказане нерухоме майно, що\~ знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується рішенням Богуславського районного суду Київської області № 2-489/09 від 09.09.2009,\~ однак через наявні обтяження не може розпоряджатися майном (а.с. 9-10). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право\~ володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. За статтею 41 Конституції України та ч. 1 статті 321 Цивільного кодексу України\~ право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Стаття 317 ЦК України передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема: припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ч. 1 ЦК України). У відповідності до пункту 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав", застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 34 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси, крім іншого, накладають та знімають заборону щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), що підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст. 73 Закону України "Про нотаріат", нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Статтею 74 ЗУ «Про нотаріат» встановлено, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно п.п.5.1, п.5 гл.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу відкриття спадщини на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Згідно з роз`ясненнями Міністерства юстиції України від 04.06.2009 щодо зняття заборони на відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, нотаріус знімає заборону щодо відчуження нерухомого майна за заявою: установи банку, іншої юридичної особи про погашення позики (кредиту); заставодавця (іпотекодавця) та заставодержателя (іпотекодержателя) про припинення договору застави (іпотеки) або лише заставодавця (іпотекодавця) у разі подання ним безспірних доказів виконання зобов`язання. В свою чергу, статтею\~ 609 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Під ліквідацією розуміється спосіб припинення юридичної особи без правонаступництва. Юридична особа є такою, що припинена, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (частина п`ята статті 104 ЦК України). Ліквідація для юридичних осіб призводить по своїй суті до аналогічних правових наслідків, що і смерть фізичної особи, тобто, обумовлює припинення правоздатності юридичної особи. Замість припиненої юридичної особи не виникає іншої юридичної особи, яка наділяється її майном. Зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи як за добровільного, так і за примусового порядку її ліквідації. Стаття\~ 609 ЦК України поширюється на договірні, недоговірні, основні та додаткові (акцесорні) зобов`язання. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження», підставою для реєстрації обтяжень є в тому числі визначений законодавством документ, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна. Відповідно до ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до ст. 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, підписаної 4 листопада 1950 р. в Римі та ратифікованої Законом України від 17.07.97 N 475/97-ВР, для нашої держави є обов`язковою практика Європейського суду з прав людини. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 N 3477-IV передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (далі ЄСПЛ). Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 зазначеної Конвенції, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, що узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.10.2022 №203/3435/21. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право власності позивачки, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивачки підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна. На підставі наведеного, аналізуючи докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про скасування обтяжень нерухомого майна є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Враховуючи відсутність висловленого позивачкою бажання стягнути з відповідачів судовий збір у відповідності до ст.13, 141 ЦПК України, суд відносить його на рахунок позивачки. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved