Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

У серпні 2025 року ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» в особі представника Столітнього\~М.\~М. звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 136\~250 грн. Позов обґрунтовується тим, що 18.06.2024 між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №\~1666976, за умовами якого відповідачка отримала кредит в сумі 21\~800 грн на строк 350 днів і зобов`язалася повернути його, а також сплатити проценти за користування кредитом, та виконати інші обов`язки, передбачені договором. ТОВ «Слон кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало відповідачці грошові кошти в обумовленому в договорі розмірі, однак відповідач свої зобов`язання по погашенню кредиту належним чином не виконувала. 24.12.2024 між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» укладено договір факторингу № 24122024, згідно з яким право вимоги за договором №\~1666976 перейшло до позивача і станом на дату відступлення права вимоги заборгованість [PERSON] складала 83\~603 грн, з яких: 21\~800 грн тіло кредиту, 61\~803 грн проценти. ТОВ «Фінтраст капітал» скористалося свої правом здійснити донарахування сум, передбачених графіком платежів до кредитного договору з 25.12.2024 по 03.06.2025, і тому заборгованість відповідачки за процентами за цей період становить 52\~647 грн. Ухвалою судді від 01.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) (а.\~с.\~98-99). Представник позивача ТОВ «ФК «Фінтраст капітал», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. В позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи у відсутності представника ТОВ «ФК «Фінтраст капітал». Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила, відзиву на позов не подала. Судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов наступних висновків. Відповідно до ст.\~55\~Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. За змістом ч. 1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5\~ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За правилами статей 2, 12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Вимоги ст.\~264\~ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись із позовом до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та допустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд має забезпечити сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Так судом встановлено, що 18.06.2024 між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №\~1666976, який позичальницею підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Н965 (18.06.2024 о 12:59), відповідно до умов якого товариство надало споживаці в кредит грошові кошти в сумі 21\~800 грн (п. 1.3) строком на 350 днів з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 25 днів (п. 1.4), а споживачка зобов`язалася одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.2) (а.\~с.\~19-23). За користування кредитом нараховуються проценти за стандартною процентною ставкою, яка становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту (п. 1.5.1). Відповідно до п. 1.5.2 договору якщо ж споживач до 13.07.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного у графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, то розмір процентів, що повинен сплатити споживач до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою, яка становить 0,675% в день. Орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою на весь строк користування кредитом складає 136\~250 грн (п. 1.10.1), а з урахуванням зниженої процентної ставки 131\~753 грн 75 коп. (п. 1.10.2). Кошти кредиту надаються ТОВ «Слон кредит» у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки №\~ [NUMBER] (п. 2.1). ТОВ «Слон кредит» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача (п. 4.1 договору). Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит доведено до відома [PERSON] інформацію про загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, суму процентів за користування кредитом, дати платежів (а.\~с.\~23 на звороті). Копією листа ТОВ «Пейтек» від 19.06.2025 №\~20250619-9 підтверджено успішне перерахування грошових коштів у розмірі 21\~800 грн на картку №\~ [NUMBER] (а.\~с.\~81 на звороті). У листі АТ КБ «Приватбанк» від 11.09.2025 № 20.1.0.0.0/7-250908/62393-БТ зазначено, що на ім`я [PERSON] банком було емітовано картку №\~ [NUMBER] , на яку здійснено переказ коштів 18.06.2024 в сумі 21\~800 грн (а.\~с.\~106). Реквізити банківської карти №\~ [NUMBER] в листах ТОВ «Пейтек`та АТ КБ «Приватбанк» співпадають із банківськими реквізитами карти, вказаними в п. 2.1 договору від 18.06.2024 №\~1666976. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором від 18.06.2024 №\~1666976 [PERSON] станом на 03.06.2025 утворилась заборгованість у розмірі 147\~150 грн, з яких: 21\~800 грн тіло кредиту, 61\~803 грн проценти, 61\~803 грн, 10\~900 штраф (пеня) (а.\~с.\~29). 24.12.2024 ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» уклали договір факторингу № 24122024, відповідно до умов якого ТОВ «Слон кредит» відступає (передає) ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» за плату, а ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» набуває права вимоги до боржників від ТОВ «Слон кредит» (а.\~с.\~72-75). Про що складено акт прийому-передачі реєстру боржників від 24.12.2024 (а.\~с.\~80 на звороті). Згідно платіжної інструкції №\~6308 від 26.12.2024 ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» сплатило на користь ТОВ «Слон кредит» кошти згідно договору факторингу №\~24122024 від 24.12.2024 (а.\~с.\~37). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу від 24.12.2024 №\~24122024 від ТОВ «Слон кредит» до ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту №\~1666976 на загальну суму 94\~503 грн (а.\~с.\~33). Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» з 25.12.2024 по 03.06.2025 здійснило нарахування відсотків за 161 календарних днів за процентною ставкою 1,5%, що становить 52\~647 грн (а.\~с.\~30-31). Згідно з ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.\~514\~ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Приписами ст.\~1077\~ЦК передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт переходу права грошової вимоги від ТОВ «Слон кредит» до ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» за договором про надання споживчого кредиту №\~1666976, який укладений між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] . Відповідно до частин 1, 3 ст.\~509\~ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ст.\~526\~ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннямст.\~610\~ЦК передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1ст.\~1049\~ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до ч. 2 с. 1050 ЦК в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Приписами ч. 1 ст.\~1054\~ЦК визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК). Відповідно до частин 1, 2 ст.\~207\~ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Приписами ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Судом встановлено, що між відповідачкою [PERSON] та ТОВ «Слон кредит» укладено договір про надання споживчого кредиту від 18.06.2024 №\~1666976 в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем). Відповідно до умов договору ТОВ «Слон кредит» надало відповідачці кошти в сумі 21\~800 грн строком на 350 днів, а остання зобов`язалася повернути кошти та сплатити відсотки за користування ними, розмір яких визначений договором. 18.06.2024 кредитні кошти в розмірі 21\~800 грн перераховані відповідачці. Отже, факт отримання відповідачкою коштів від ТОВ «Слон кредит» суд вважає доведеним. У подальшому позивач ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» набув права грошової вимоги до боржника [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту від 18.06.2024 №\~1666976, укладеним між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] . У підписаному відповідачкою договорі про надання споживчого кредиту від 18.06.2024 №\~1666976 визначена сума кредиту, проценти за користування кредитними коштами, строк кредиту, а отже між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору. Такий правочин, згідно з вимогами ст.\~204\~ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину і у зв`язку з цим, відповідно до ст.\~629\~ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, за приписами ст. 526 ЦК\~України , мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Відповідачка свої зобов`язання за договором не виконала, оскільки не повернула кредитні кошти та проценти за користування ними, внаслідок чого виникла заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 18.06.2024 №\~1666976, яка становить 136\~250 грн, з яких: 21\~800 грн тіло кредиту, 61\~803 грн проценти, 52\~647 грн нараховані позивачем проценти за 161 календарних днів. Згідно зі ст.\~81\~ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим кодексом. Вказані обставини відповідачка не спростувала, інших розрахунків чи доказів про належне виконання умов договору суду не надала. Отже, суд вважає, що позов є обґрунтованим, позовні вимоги є доведеними, а тому із [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за договором від 18.06.2024 №\~1666976: 136\~250 грн, з яких: 21\~800 грн тіло кредиту, 114\~450 грн проценти. При цьому, суд не знаходить підстав для нарахування інфляційних втрат та 3% річних відповідно до ст.\~625\~ЦК до моменту виконання рішення згідно з частинами 10, 11 ст.\~265\~ЦПК України, оскільки відповідно до п. 18 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. За змістом ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Згідно із платіжною інструкцією №\~4225 від 11.08.2025 позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» в розмірі 2\~422 грн 40 коп. (а.\~с.\~93). Ціна позову становить 136\~250 грн. За наслідками розгляду справи судом стягнуто із відповідачки на користь ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» 136\~250 грн, що становить 100% відсотків від ціни позову. Таким чином із [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 2\~422 грн 40 коп., сплачений при поданні позову. Вирішуючи питання про стягнення із відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10\~000 грн, суд виходить із наступного. За змістом п. 1 ч. 3 ст.\~133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу. За правилами ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст.\~141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст.\~141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved