Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-23 00:00:00

23.06.2025 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду із вказаним цивільним позовом до [PERSON] , де в обґрунтування своїх позовних вимог зазначило, що 23.04.2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено договір № 497214-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями. Договір підписано у визначеному\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~порядку шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора UA-8821, направленого йому на мобільний телефон, вказаного позичальником у заявці. Відповідно до умов указаного договору, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 22000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит. Сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,15138637 за кожен день користування кредитом. Протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявний на початок календарного дня за період фактичного користування кредитом з урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно з графіком платежів. При цьому, не слід ототожнювати поняття «денна процентна ставка» в розумінні\~Закону України «Про споживче кредитування»\~та процентну ставку в день, яка встановлена в кредитному договорі, укладеному [PERSON] та ТОВ «Бізнес Позика». ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало відповідачу грошові кошти в розмірі 22000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківську карту позичальника № [NUMBER] , зазначену ним при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті. 01 серпня 2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до договору № 497214-КС-001 про надання кредиту, на підставі якої останній надано додатково кредит у сумі 13000,00 грн. Боржник свої зобов`язання належним чином не виконував, здійснив часткову сплату за договором на загальну суму 57750,39 грн. Станом на 28 травня 2025 заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає 53296,84 грн., з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту 22236,86 грн., сума прострочених платежів по процентах 31059,98 грн. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованість за договором № 497214-КС-001 про надання кредиту від 23.04.2024 року в розмірі 53296,84 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2025 року, визначено склад суду з розгляду позову: головуючого суддю Сєліна Є.В. Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Є.В. від 27.06.2025 року, відкрито провадження за позовом, визначено здійснити його розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. 28.07.2025 року до Калинівського районного суду Вінницької області надійшов відзив від відповідача [PERSON] на позовну заяву, в якому вона посилається на те, що позивачем ТОВ «Бізнес Позика» не доведено факту укладення кредитного договору, перерахування на виконання його умов кредитних коштів позичальнику, правомірності нарахування відсотків за його користування, а тому вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені в передбаченому законом порядку. Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд застосовує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та відповідну практику Європейського суду з прав людини, як джерело право. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) від 03.04.2008 року та «Олександр Шевченко проти України» (Заява № 8371/02) від 26.04.2007 року. Передбачене частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» («Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989 року). У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Саме на національні суди покладено обов`язок створення умов для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним, зокрема, суд має вирішувати, чи відкладати судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричиняє невиправдані затримки у провадженні (рішення від 06.09.2007 року у справі «Цихановський проти України», рішення від 18.10.2007 року у справі «Коновалов проти України»). У рішенні в справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. Слід також зазначити, що у відповідності до статті 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», інформація про кожне судове засідання, оприлюднювалася на офіційному веб-порталі Судової влади України та\~учасники справи не були позбавлені об`єктивної можливості дізнатися про дати судових засідань, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту. За вищевказаних обставин, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності учасників справи, що не може розцінюватись, як порушення їх прав, передбачених ст.ст.43, 49 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідівши в порядку, визначеному процесуальним законом у справі, докази, якими вони обґрунтовуються, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 23 квітня 2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено кредитний договір № 497214-КС-001, відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 22000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту в порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів (п. 2.1 договору). Договір укладений в електронній формі, в порядку, передбаченому\~Законом України «Про електронну комерцію»\~і правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», через Особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця - https://my.bizpozyka.com/. Пунктом 2.3 договору встановлено строк кредиту: 24 тижні. Стандартна процентна ставка: в день 1,50000000, фіксована. Знижена процентна ставка: в день 1,15138637, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Пунктом 2.4 договору встановлений розмір фіксованої процентної ставки, який не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Комісія за надання кредиту - 3300,00 грн. (п. 2.5 договору). Загальний розмір наданого кредиту - 22000,00 грн. (п. 2.6 договору). Строк дії договору - до 08.10.2024 року (п. 2.7 договору). Орієнтована загальна вартість кредиту 65223,43 грн. (п. 2.8 договору). Орієнтовна реальна річна процентна ставка 19695,15 процентів (п. 2.9 договору). Протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом (проценти за користування кредитом) нараховується за ставкою, вказаною у п. 2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3 та додатку №1 до договору і розраховується в порядку, описаному нижче (п. 3.2 договору). У договорі відображено графік платежів (п. 3.2.3 договору) та визначено порядок нарахування штрафу у разі прострочення сплати платежу, визначеного графіком платежів (п. 6.3 договору). Згідно із підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів, ТОВ «ПрофітГід» в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-5 від 04.11.2020 року та на підставі платіжної інструкції здійснило 23.04.2024 року від ТОВ «Бізнес позика» переказ коштів на суму 22000,00 грн. на картку № [NUMBER] . Факт належності картки відповідачу [PERSON] та перерахування їй на підставі кредитного договору 22000,00 грн. підтверджується матеріалами цивільної справи, зокрема витягом з інформаційно-телекомунікаційної системи, згідно якого [PERSON] в анкеті клієнта особисто зазначила номер банківського рахунку / банківської картки для перерахунку коштів № [NUMBER] . 01 серпня 2024 року [PERSON] з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі уклала зі вказаним товариством додаткову угоду № 1 до договору № 497214-КС-001 про надання кредиту від 23.04.2024 року, відповідно до якої кредитодавець та позичальник підтверджують, що станом на 01.08.2024 року сума неповернутого позичальником кредиту становить 13857,30 грн. Згідно пункту п. 2.1 додаткової угоди кредитодавець та позичальник домовилися, що з дати укладення додаткової угоди: кредит збільшується на 13000 грн. та кредитодавець на умовах, викладених у договорі, збільшує суму кредиту, а позичальник отримує збільшення суми кредиту та зобов`язується повернути кредит, збільшений на 13000 грн, у строки та на умовах, викладених у договорі. Після збільшення суми кредиту, загальна сума отриманого та неповернутого позичальником кредиту та додаткового кредиту складатиме 26857,30 грн (п. 2.3 додаткової угоди). Після укладення цієї додаткової угоди та збільшення суми кредиту: загальна сума отриманого кредиту становить 26857,30 грн., орієнтовна реальна річна процентна ставка 14532,3 процентів, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 75644,67 грн. (пункт 3 додаткової угоди). Комісія за надання додаткової суми кредиту 1950,00 грн. (пункт 5 додаткової угоди). У додатковій угоді до договору відображено графік платежів (пункт 6.1 додаткової угоди). Згідно із підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів, ТОВ «ПрофітГід» в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-5 від 04.11.2020 року та на підставі платіжної інструкції здійснило 01.08.2024 року від платника ТОВ «Бізнес Позика» переказ коштів на суму 13000,00 грн. на картку № [NUMBER] . Факт належності картки відповідачу [PERSON] та перерахування їй на підставі додаткової угоди 13000,00 грн. підтверджується матеріалами цивільної справи, зокрема витягом з інформаційно-телекомунікаційної системи, згідно якого [PERSON] в анкеті клієнта особисто зазначила номер банківського рахунку / банківської картки для перерахунку коштів № [NUMBER] . З розрахунку заборгованості за договором № 497214-КС-001 від 23.04.2024 року, наданого позивачем, у [PERSON] станом на 29.05.2025 року наявна заборгованість у розмірі 53296,84 грн., з яких 22236,86 грн. - заборгованість за кредитом, 31059,98 грн - сума заборгованості за відсотками. За період кредитування з 23.04.2024 року до 16.01.2025 року всього сплачено 57750,39 грн., з яких 12763,14 грн. - за тілом кредиту, 39737,25 грн. - за відсотками, 5250,00 грн. - за комісією. Вказана сума заборгованості відображена і в довідці про стан заборгованості. Згідно з частиною першою\~статті 627 ЦК України\~відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга\~статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до частини третьої\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. У справі встановлено, що 23 квітня 2024 року між сторонами укладено кредитний договір № 497214-КС-001, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 22000,00 грн., строком на 24 тижні. Кредитний договір укладений в електронній формі, в порядку, передбаченому\~Законом України «Про електронну комерцію»і правиламипро наданняспоживчих кредитівТОВ «БізнесПозика»,через Особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця - https://my.bizpozyka.com/. Відповідно до п. 2.7 Кредитного договору строк дії договору до 08 жовтня 2024 року. Згідно п.2.4 Кредитного договору стандартна процентна ставка в день становить 1,50000000, фіксована. Знижена процентна ставка в день становить 1,15138637, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку. 01 серпня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до договору № 497214-КС-001 про надання кредиту. Відповідно до пункту 2.1 додаткової угоди «Бізнес Позика» надає [PERSON] додатково кредит в сумі 13000,00 грн. Згідно п.4 додаткової угоди, строк, на який надається кредит за договором складає сукупність строку фактичного користування позичальника кредитом до моменту укладення цієї додаткової угоди та додаткового строку, користування кредитом, який становить 24 тижні (п. 2.2 Додаткової угоди); термін дії договору до 16 січня 2025 року; дата повернення кредиту 16 січня 2025 року. Із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, суд установив, що проценти за користування кредитними коштами нараховані за період з 23.04.2024 року до 16.01.2025 року, тобто в межах погодженого сторонами строку кредитування. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено\~статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Пунктом 17\~Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування»\~передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності\~Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна процентна ставка має бути не більше 2,5%, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5%, а з 21 серпня 2024 року не більше 1%. Розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, однак вони повинні узгоджуватися із нормами Закону. Кредитний договір № 497214-КС-001 укладений 23.04.2024 року, та з урахуванням умов додаткової угоди діє до 16.01.2025 року.\~Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року\~набрав чинності 24.12.2023 року. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про застосування до вказаних правовідносин зазначеного вище закону. Із розрахунку заборгованості суд установив, що позивач за період з 23.04.2024 року до 20.08.2024 року нараховував щоденно відсотки за ставкою 1,15138637 процентів, що узгоджується з п. 17\~Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». Натомість, з 21.08.2024 року по 16.01.2025 року позивач продовжував нараховувати відсотки в розмірі 1,15138637, що не відповідає п. 17\~Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», оскільки з 21 серпня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки не міг перевищувати 1 %. Як вбачаєтся з розрахунку заборгованості, станом на 20.08.2024 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 497214-КС-001 від 23.04.2024 року становила 29312,35 грн., з якої 26857,30 грн. тіло кредиту; 1546,15 грн. відсотки. За період з 21.08.2024 року по 02.09.2024 року розмір відсотків склав 3491,44 грн. (26857,30 грн.*1%*13 днів). Тобто, загальний розмір заборгованості за відсотками станом 02.09.2024 року становив 5037,59 грн. (1546,15 грн.+3491,44 грн.) 03.09.2024 року згідно разрухунку заборгованості, відповідач [PERSON] сплатила суму у розмірі 5536,20 грн., з якої було покрито 281,88 грн. заборгованість за тілом кредиту; 4345,42 грн. заборгованість за відсотками; 908.90 грн. заборгованість за комісією. З урахуванням цього платежу, розмір заборгованості [PERSON] за відсотками станом 03.09.2024 року склав 692,17 грн. (5037,59 грн.- 4345,42 грн.). За період з 03.09.2024 року по 08.09.2024 року розмір відсотків склав 1594,52 грн. (26575,42 грн.*1%*6 днів). Тобто, загальний розмір заборгованості за відсотками станом 08.09.2024 року становив 2286,69 грн. (692,17 грн.+1594,52 грн.). 09.09.2024 року згідно разрухунку заборгованості, відповідач [PERSON] сплатила суму у розмірі 5520,00 грн., з якої було покрито 2154,11 грн. заборгованість за тілом кредиту; 3365,89 грн. заборгованість за відсотками. З урахуванням цього платежу, розмір заборгованості [PERSON] за відсотками станом 09.09.2024 року склав -1079,20 грн. (2286,69 грн.-3365,89 грн.), тобто переплата склала 1079,20 грн. За період\~з 09.09.2024\~року по\~25.09.2024\~року розмір\~відсотків склав\~4151,62 грн. (24421,31 грн.*1%*17 днів). 26.09.2024 року згідно разрухунку заборгованості, відповідач [PERSON] сплатила суму у розмірі 4500,00 грн., з якої було покрито 517,53 грн. заборгованість за тілом кредиту; 3982,47 грн. заборгованість за відсотками. З урахуванням цього платежу, розмір заборгованості [PERSON] за відсотками станом 26.09.2024 року склав -910,05 грн. (4151,62 грн. - 3982,47 грн. - 1079,20 грн.), тобто переплата склала 910,05 грн. За період\~з 26.09.2024\~року по\~14.10.2024\~року розмір\~відсотків склав\~4541,71 грн. (23903,78 грн.*1%*19 днів). 15.10.2024 року згідно разрухунку заборгованості, відповідач [PERSON] сплатила суму у розмірі 5615,95 грн., з якої було покрито 1666,92 грн. заборгованість за тілом кредиту; 3949,03 грн. заборгованість за відсотками. З урахуванням\~цього платежу,\~розмір заборгованості\~ [PERSON] \~за відсотками\~станом 15.10.2024\~року склав\~-317,37\~грн.\~(4541,71 грн. - 3949,03 грн. - 910,05 грн.), тобто переплата склала 317,37 грн. За період\~з 15.10.2024\~року по\~16.01.2025\~року розмір\~відсотків склав\~20902,64 грн. (22236,86 грн.*1%*94 дні). З урахуванням\~наявної у\~ [PERSON] \~передплати 317,37\~грн.,\~розмір заборгованості\~за відсотками\~станом на\~16.01.2025\~року (дату\~закінчення терміну\~дії кредитного\~договору),\~становить 20585,27\~грн.\~(20902,64 грн. - 317,37 грн.). Посилання позивача на те, що «денна процентна ставка» в розумінні\~Закону України «Про споживче кредитування»\~та процентну ставку(ки) в день, які встановлені в кредитному договорів укладеному відповідачем з ТОВ «Бізнес Позика» не є тотожними поняттями, суд відхиляє та вважає такими, що зводяться лише до особистого тлумачення позивачем закону на власну користь. Враховуючи викладене, позов ТОВ «Бізнес Позика» до до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором № 497214-КС-001 про надання кредиту (споживчий кредит. Електронна форма) від 23.04.2024 року підлягає задоволеню частково. З [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес Позика» необхідно стягнути заборгованість за Договором № 497214-КС-001 про надання кредиту (споживчий кредит. Електронна форма) від 23.04.2024 року, у розмірі 42822грн.13коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 22236грн.86коп.; заборгованість за відсотками 20585грн.27коп. Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2422грн.40коп., що підтверджується платіжним документом. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи зі змісту вказаних положень закону, з відповідача на користь позивача повинні бути стягненні судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1953грн.54коп. (53296грн.84коп./42822грн.13коп.=1,24; 2422грн.40коп./1,24 =1953грн.54коп.). Оскільки рішення постановлене у цій частині проти відповідача, то він і сплачує дану суму, а частину витрат, що залишилася (468грн.86коп.), сплачує позивач, тому що вона буде пропорційна тій сумі, у якій позивачу відмовлено. За приписами частин першої-третьої, п`ятої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Outcome: partial