Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

І. Рух провадження та процесуальні рішення Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 09 липня 2025 року відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» (далі Позивач) до [PERSON] (далі- Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 8640 гривень та розгляд справи призначено на 08 серпня 2025 року. 08 серпня 2025 року розгляд справи відкладено на 18 вересня 2025 року в зв`язку із неявкою Відповідача та відсутністю відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання. 05 вересня 2025 року до суду повернулось рекомендоване повідомлення про вручення Відповідачеві поштового відправлення із позначкою «адресат одержав особисто». 18 вересня 2025 року розгляд справи відкладено на 27 жовтня 2024 року в зв`язку із неявкою Відповідача. 27 жовтня 2025 року в судове засідання не з`явились Позивач та Відповідач. Представник Позивача одночасно до позовної заяви долучив клопотання про розгляд справи за відсутності Позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом надсилання рекомендованого повідомлення за адресою її реєстрації та розміщенням 19 вересня 2025 року оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. При вирішенні питання щодо належності повідомлення Відповідача про дату, час і місце розгляду справи Суд зазначає, що у відповідності до вимог пункту 11 частини восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. 27 жовтня 2025 року у відповідності до вимог статті 244 Цивільного процесуального кодексу України Суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення на строк до 29 жовтня 2025 року. ІІ. Стислий виклад позиції сторін Позивач зазначає, що 17 грудня 2019 року між ТОВ «Займер» та Відповідачем був укладений кредитний договір про надання фінансового кредиту № 99175 у розмірі 2000 гривень строком на 30 днів, процентна ставка фіксована 2% (процентів) в день. Даний договір підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 28 жовтня 2021 року між ТОВ «Займер» та Позивачем укладено договір факторингу №01-28/10/2021 відповідно до умов якого ТОВ «Займер» відступило Позивачу за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28 жовтня 2025 року до договору факторингу №01-28/10/2021, Позивач набув права грошової вимоги до Відповідача. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 16 квітня 2025 року загальний розмір заборгованості становить 8640 гривень, з яких: 2000 гривень прострочена заборгованість за сумою кредиту; 6640 гривень прострочена заборгованість за процентами. \~ \~ \~ \~Тому, у відповідності до статей 509,525,526,530,610,612,1049,1054 Цивільного кодексу України, Позивач просить стягнути з Відповідача на його користь: -заборгованість за кредитним договором № 99175 в розмірі 8640 гривень; -понесені судові витрати: судовий збір\~в розмірі\~2422 гривні 40 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 10\~500 гривень. Відповідач надіслав до суду відзив на\~позовну заяву, в якому не погоджується та не визнає позовні вимоги, оскільки: -виписки з рахунку з банківської установи, платіжної інструкції, довідки про перерахування коштів за допомогою електронних платіжних систем, сервісів онлайн платежів тощо, які б підтверджували перерахування ТОВ «Займер» коштів у розмірі 2000,00 гривень за укладеним Договором, Позивачем до позовної заяви не надано. -Додані до позовної заяви розрахунок заборгованості за Договором, виписка з особового рахунку (підписана та видана Відповідачем) не є належними доказами надання кредитних коштів та наявності заборгованості, оскільки сам розрахунок та виписка з особового рахунку Відповідача є внутрішніми документами фінансової установи. -Позивачем пропущено строк позовної давності на звернення з даним позовом до суду, оскільки перебіг строку, що розпочався 16 січня 2019 року закінчився 15 січня 2022 року, а з даним позовом до суду Позивач звернувся тільки в липні 2022 року, тобто після спливу строку позовної давності. -Дана цивільна справа не є справою значної складності, об`єм виконаних адвокатом робіт є незначним, а тому Відповідач вважає, що заявлений Позивачем розмір вартості послуг за правничу допомогу у загальній сумі 10 500,00 гривень є завищеним і неспівмірним із предметом даного позову, в зв?язку з чим у суду є наявні підстави для застосування положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України шляхом зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 2 000 гривень. ІІІ. Докази, досліджені судом 1.Індивідуальна частина договору про надання фінансового кредиту №99175 від 17 грудня 2019 року, відповідно до якого ТОВ «Займер» та Відповідач уклали цю індивідуальну частину договору про надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту у розмірі 2000 гривень строком на 30 днів, 2% за користування кредитом на добу. 2.Додаток 1 до Договору про надання фінансового кредиту №99175 від 17 грудня 2019 року, відповідно до якого розрахований графік платежів та орієнтована вартість кредиту, яка становить 3200 гривень, з яких 2000 гривень тіло кредиту, 1200 гривень проценти за користування кредитом. 3.Інформаційна довідка від 30 травня 2025 року, відповідно до якої на сайті Торговиця через платіжний сервіс Platon була проведена успішна транзакція в сумі 2000 гривень 17 грудня 2017 року, видача кредиту №99175. 4.Договір факторингу №01-28/10/2021 від 28 жовтня 2021 року, відповідно до умов якого ТОВ «Займер» передає (відступає) Позивачу за плату належні йому права вимоги, а Позивач приймає належні ТОВ «Займер» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. 5.Платіжні інструкції від 02 листопада 2021 року, 23 листопада 2021 року, відповідно до якої Позивач переказав на рахунок ТОВ «Займер» 702\~417,04 гривень, 722\~417,04 гривень та 20\~000 гривень за відступлення права вимоги згідно із договором факторингу №01-28/10/2021 від 28 жовтня 2021 року. 6.Виписка з особового рахунка за Кредитним договором №99175, відповідно до якого заборгованість Відповідача перед Позивачем за кредитним договором від 17 грудня 2019 року станом на 16 квітня 2025 року складає 8640 гривень, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 2000 гривень, прострочена заборгованість за комісією становить 6640 гривень. 7.Витяг з реєстру боржників до договору факторингу №01-28/10/2021, відповідно до якого відповідач має заборгованість на загальну суму у розмірі 8640 гривень, з яких: залишок по тілу кредиту 2000 гривень, залишок по відсотках 6640 гривень. 8.Довідка про ідентифікацію, відповідно до якої Відповідачу наданий одноразовий ідентифікатор KL5513. IV. Фактичні обставини, встановлені судом В ході судового розгляду встановлено, що між ТОВ «Займер» та Відповідачем укладено договір №99175 від 17 грудня 2019 року, відповідно до якого Відповідачу надано кредит на суму 2000 гривень строком на 30 днів, термін повернення кредиту, проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 2 відсотків на добу (пункт ІІІ.1-2 цього Рішення). 17 грудня 2019 року через платіжний сервіс Platon була проведена успішна транзакція в сумі 2000 гривень на картковий рахунок Відповідача, що підтверджується інформаційною довідкою (пункт ІІІ.3 Рішення). 28 жовтня 2021 року між ТОВ «Займер» та Позивачем укладено договір факторингу №01-28/10/2021 відповідно до умов якого ТОВ «Займер» відступило Позивачу за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників (пункт ІІІ.4 Рішення). Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 16 квітня 2025 року загальний розмір заборгованості становить 8640 гривень, з яких: 2000 гривень прострочена заборгованість за сумою кредиту; 6640 гривень прострочена заборгованість за процентами (пункт ІІІ.6 Рішення). V. Висновки суду Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 629 цього Кодексу Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статті 530 цього Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит), позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в ході розгляду справи, Відповідачем не виконано умови укладеного Договору та не повернуто Позивачеві отримані кошти. Факт отримання коштів підтверджується договором та платіжною інструкцією про переказ коштів на рахунок Відповідача. Суд звертає увагу, що в інформаційні довідці ТОВ «Платежі онлайн», зазначені дата, час здійснення операції, реквізити картки отримувача, номер платіжної картки та підстава видача кредиту, які повністю співпадають із даними, зазначеними в договорі та доданих до нього документах. ТОВ «Платежі онлайн» є оператором послуг платіжної інфраструктури та не є учасником цього спору, в зв`язку із чим у Суду відсутні сумніви щодо достовірності даних, вказаних в цій інформаційній довідці. Одночасно Відповідачем не надано будь-яких доказів на спростування відомостей, зазначених у вказаній інформаційній довідці. В зв`язку із викладеним, Суд відхиляє доводи Відповідача про відсутність доказів переведення коштів. щодо строків позовної давності Відповідно до частини шостої статті 261 Цивільного кодексу України, за кредитним договором перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Договір укладений 17 грудня 2019 року строком на 30 днів. Перебіг позовної давності почався із 16 січня 2019 року та строк його закінчення 15 січня 2022 року, проте з 12 березня 2020 року строк позовної давності продовжений до його спливу у зв`язку із запровадження карантину по всій території України відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан, який неодноразово продовжується. Відповідно до пункту 19 Прикінцевих положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки позовної давності продовжуються на строк його дії. Воєнний стан неодноразово продовжувався та є чинним на цей час на території України Таким чином, перебіг позовної давності по даному кредитному договору не закінчився, в зв`язку із чим доводи Відповідача щодо застосування строку позовної давності та відмови на цій підставі в задоволенні позову Судом відхиляються. щодо розміру заборгованості за процентами Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4528/16 ( пункти 81-85) що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Суд бере до уваги вищевказані висновки Верховного Суду та вважає, що нарахування відсотків за користування кредитом може здійснюватися на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України виключно протягом строку дії договору. Відповідачу надані кредитні кошти у розмірі 2\~000 гривень, що підтверджується договором та інформаційною довідкою (пункти ІІІ.1 та ІІІ. 3 цього Рішення). Відповідно до умов договору ( пункт ІІІ.1 Рішення), його укладено на 30 днів, проценти за користування кредитом складають 2% на добу. Таким чином, нарахування відсотків за користування кредитом в цій справі становить має становити 2000 х 2% х 30= 1200 гривень. Таким чином, в частині стягнення заборгованості за процентами позовні вимоги підлягають задоволенню в частині 1200 гривень, а не 6640 гривень, як просить Позивач. У відповідності до статті 12 Цивільного процесуального кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивачем надано суду докази на підтвердження обставин, на які він посилається. Відповідач просить відмовити у стягненні заборгованості, оскільки строк позовної давності минув, а також стверджує, що Позивач не надав доказів підтвердження переказу їй коштів у сумі 2000 гривень та зменшити судові витрати до 2000 гривень за надання правової допомоги. Відповідно, справа розглянута на підставі наявних доказів, за результатами дослідження яких Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами нарахованими протягом строку договору. VI. Щодо судового збору Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 гривень. Позов задоволено в сумі 3200 гривень, що становить 37 % від суми заявлених вимог. 27.73 % від суми сплаченого судового збору становить 897 гривень 19 копійок. Таким чином, з Відповідача на користь Позивача мають бути стягнуті судові витрати , які складаються із судового збору, в сумі 897 гривень 19 копійок. VI. Щодо витрат на професійну правову допомогу Пунктом 1 частини третьої статті 133 Цивільно процесуального кодексу України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до матеріалів справи представником Позивача було надано: -Договір про надання правничої допомоги від 29 грудня 2023 року між Позивачем та адвокатом Пархомчуком С.В., відповідно до якого адвокат взяв на себе зобов`язання надавати правову Позивачу в обсязі та на умовах, передбачених договором; -Додаткова угода №1 до договору про надання правової допомоги від 29 грудня 2023 року, відповідно до якої Позивач та адвокат Пархомчук С.В. продовжили строк дії договору до 31 грудня 2025 року; -Акт про отримання правової допомоги, відповідно до якого Позивачеві надані послуги: зустріч та аналіз наданих документів, аналіз судової практики, складання та подання до суду позовної заяви, канцелярські витрати. Загальна вартість наданих послуг складає 10 500 гривень. -Рахунок на оплату від 04 серпня 2025 року, відповідно до якого вартість правничої допомоги згідно із договором про надання правничої допомоги від 29 грудня 2023 року становить 10500 гривень. -Платіжна інструкція №39495 від 04 серпня 2025 року, відповідно до якої Позивач переказав на рахунок адвоката кошти у розмірі 10\~500 гривень за надання правової допомоги. Відповідно до частини третьої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в сумі 3200 гривень, що в 2,5 рази менше розміру позовних вимог та в 3 рази менше заявленої суми витрат на правничу допомогу. Також Суд враховує типовість позовних вимог, а саме стягнення заборгованість за кредитним договором. Таким чином, із урахуванням розміру позовних вимог, що підлягають задоволенню, заявленого часу для надання правничої допомоги, що є надмірним для типової справи про стягнення заборгованості за одним договором на суму 8640 гривень (згідно позовної заяви), Суд вважає, що розмір заявлених витрат є надмірним та непропорційним до предмета спору, в зв`язку із чим, заявлені витрати підлягають стягненню частково. Відповідно до пункту 3 частини другої статті 141 Цивільно процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, витрати Позивача на правничу допомогу підлягають відшкодуванню Відповідачем в розмірі 1000 гривень, що становить 50% від суми заборгованості за тілом кредиту, що підлягає стягненню цим рішенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved