Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-23 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про встановлення факту перебування на утриманні. В обґрунтування позову вказує, що [PERSON] та відповідач перебували у шлюбі, який був розірваний рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11.11.2021 року у справі № 569/9654/21. У шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Відповідно до судового наказу Рівненського міського суду Рівненської області від 26.05.2021 року у справі №269/9652/21 призначено стягнення з відповідач на користь третьої особи аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 травня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. У вересні 2023 року [PERSON] та [PERSON] одружилися. Таким чином позивач після одруження із третьою особою утримує свою дружину та її дитину - [PERSON] . Сім`я (позивача, третьої особи та її доньки) з 01 липня 2022 року проживають разом за адресою: [ADDRESS] . Оскільки позивач орендує дану квартиру для проживання в ній зі своєю сім`єю, то жоден з членів сім`ї там не зареєстрований. Факт оренди даної квартири підтверджується договором оренди житла (квартири) № 44 від 01 липня 2022 року укладений між [PERSON] та [PERSON] . Згідно умов договору квартира використовується виключно для проживання Позивача із членами його родини, зокрема Третьої особа та її дочки. Орендна плата включно із комунальними платежами становить 7000,00 гривень за один місяць. Задля забезпечення необхідних умов для [PERSON] щомісячно витрачається грошова сума в розмірі 8574,00 грн. в місяць, із них витрати, що полягають у сплаті орендної плати за квартиру у розмірі 2330 грн. на місяць. Крім цього є нерегулярні покупки, а також витрати на відпочинок зі сім`єю (позивачем та третьою особою), парки відпочинку/кіно, тощо. Позивач крім основного місця роботи ще має додаткові джерела доходу. У третьої особи відсутня фінансова можливість самостійно утримувати себе та дитину. До того ж за домовленістю позивача з дружиною саме він взяв на себе основні витрати на забезпечення всіх потреб сім`ї. Позивач бере активну участь в освітньому процесі своєї падчерки [PERSON] , цікавиться навчанням дитини, забезпечує її необхідним приладдям, відвідує батьківські зустрічі, співпрацює із класним керівником. Крім того він приділяє увагу її вихованню, оскільки дитина дисциплінована, вчасно приходить на заняття, не пропускає уроків без поважної причини. Відповідач свою біологічну доньку не утримує, зокрема за період з 17.05.2021 по 31.05.2025 заборгував аліментів на суму 161 830,50 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів виданого Відділом ДВС у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 19.06.2025 № 156425. Таким чином [PERSON] перебуває на його утриманні у свого вітчима, а не в біологічного батька. Позивач звернувся до суду з позовною заявою про встановлення факту перебування [PERSON] на його утриманні, оскільки встановлення даного факту необхідне йому для розгляду питання про можливість надання відстрочки на період мобілізації. Звернення із позовною заявою не є спробою ухилення від мобілізації, а лише підтвердження вже існуючого факту. З урахуванням вищевикладеного, позивач просить суд встановити факт перебування [PERSON] , [INFO] , на утриманні у [PERSON] . Позивач [PERSON] та його представник адвокат Авраменко Ю.С. позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав зазначених у позові. Просили суд позовну заяву задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, тому суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами. Третя особа особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позову. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, наявні умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11.11.2021 року у справі № 569/9654/21. У шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ; актовий запис №3328 здійснений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції від 11.12.2012 року). Відповідно до судового наказу Рівненського міського суду Рівненської області від 26.05.2021 року у справі №269/9652/21 призначено стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 травня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. 15 вересня 2023 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] (актовий запис №13 здійснений Відділом «Центру надання адміністративних послуг» Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області від 15.09.2023 року). Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] з 01 липня 2022 року проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виданою головою ОСББ «Орлова 46» Василець О.В. Згідно договору оренди житла (квартири) № 44 від 01 липня 2022 року укладеного між [PERSON] (Орендар) та [PERSON] (Орендодавець), вбачаєтьбся, що [PERSON] орендує квартиру за адресою: [ADDRESS] . Згідно умов договору орендна плата включно із комунальними платежами становить 7000,00 гривень за один місяць. Орендна плата за період з 01.07.2022 по 05.02.2025 та з 09.07.2025 2 06.02.2025 по 20.06.2025 сплачена [PERSON] у повному обсязі, відповідно до умов Договору, що підтверджується довідками про відсутність заборгованості зі сплати орендної плати від 05.02.2025 та 20.06.2025 виданої Орендодавцем. Згідно характеристики виданої директором Рівненської гімназії № 24 Рівненської міської ради та класним керівником Спіріденкової В.О. (вих. №15/01-14/25 від 16.01.2025), [PERSON] навчається у Рівненській гімназії №24 з першого класу. За період навчання зарекомендувала себе як старанна учениця, має достатній та високий рівні навчальних досягнень, на уроках уважна, активна, систематично виконує домашні завдання. Мама учениці [PERSON] та вітчим [PERSON] беруть активну участь в освітньому процесі, цікавляться навчанням дитини забезпечують її необхідним приладдям, відвідують батьківські зустрічі, співпрацюють із класним керівником. Належну увагу [PERSON] та [PERSON] приділяють і вихованню [PERSON] , учениця дисциплінована вчасно приходить на заняття, не пропускає уроків без поважної причини. Згідно характеристики виданої Комунальним закладом «Рівненського міського палацу культури» Рівненської міської ради від 21 січня 2025 № 15, [PERSON] з вересня 2017 року займається у зразковому аматорському ансамблі танцю «Лада», [PERSON] долучається до спільних заходів падчериці, приділяє належну увагу дитині, відвідує батьківські збори, співпрацює із класним керівником танцювального колективу, цікавиться успіхам дитини та забезпечує її необхідним приладдям. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів виданого Відділом ДВС у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 16.09.2025 № 230038 за період з 17.05.2021 по 31.08.2025 у відповідача [PERSON] наявна заборгованість за аліментами в розмірі 176539 грн. Згідно копії Довідки від 09 жовтня 2025 року виданої [PERSON] , викладача з англійської мови, [PERSON] відвідує індивідуальні заняття з англійської мови під її керівництвом. Заняття проводяться регулярно з липня 2023 року і тривають до теперішнього часу. Плату за заняття дитини здійснює [PERSON] . Позивачем до матеріалів справи долучено скриншоти здійснення переказу за оплату на рахунок [PERSON] , з карти 5168-хххх-хххх-3831 а саме: 12.07.2025 р. на суму 290 грн., 18.07.2025 р. на суму 290 грн., 23.07.2025 р. на суму 290 грн., 27.07.2025 р. на суму 290 грн., 30.07.2025 р. на суму 290 грн., 02.08.2025 р. на суму 290 грн., 05.08.2025 р. на суму 290 грн., 08.08.2025 р. на суму 290 грн., 17.08.2025 р. на суму 260 грн., 27.08.2025 р. на суму 260 грн. Також позивачем долучено платіжні інструкції про оплату ним на рахунок [PERSON] коштів, а саме: від 23.09.2025 на суму 300 грн., від 26.09.2025 на суму 350 грн, від 01.10.2025 р. на суму 350 грн., 03.10.2025 р. на суму 270 грн., 10.10.2025 р. на суму 350 грн. (призначення платежу переказ власних коштів). До матеріалів справи також позивачем долучено квитанцію від 10.10.2025 про оплату ним за консультаційні послуги за вересень місяць 2000грн. на рахунок ФОП [PERSON] . Також позивачем долучено дві квитанції від 10.10.2025 року на суму 425 грн. та 15.09.2025 року 426 грн. про оплату ним на рахунок КО Рівненська дитяча музична школа №1 Ім. М.В. Лисенка. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (стаття 1 СК України). Частиною першою статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Статтею 141 СК України встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені у статтях 150, 151 СК України. Так, за приписами статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. За положеннями статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно до частин першої - третьої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними. При цьому сімейні відносини як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, які поділяються на юридичні дії (настання яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини). Так, у силу положень ЦК України у момент народження фізичної особи в неї виникає цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов`язки), яка припиняється у момент її смерті (стаття 25 ЦК України), а з підстав, установлених цим Кодексом, виникає цивільна дієздатність (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання), яка може бути обмежена виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 30 ЦК України). Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом. У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України). Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися. Якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні (ст. 260 СК України). Мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу (ч.1 ст.268 СК України). Виходячи з аналізу вищевказаних норм, Верховний Суд у постанові від 14.12.2023 року №\~160/11228/23\~зазначив, що заявник, перебуваючи у шлюбі з громадянкою, яка є матір`ю дітей, має право на участь у вихованні цих дітей (за умови проживання однією сім`єю). При цьому обов`язок щодо їх утримання у позивача (як вітчима) виникає за умови, якщо в останніх немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання. Отже, вітчим має обов`язок утримувати своїх падчерку та пасинків, прямо передбачений законом, лише за сукупності таких обставин: такі діти не мають матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер, або ж ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання; вітчим може надавати матеріальну допомогу. У батьків дитини зберігається обов`язок утримання своєї дитини з моменту її народження до досягнення нею повноліття, при чому такий обов`язок не залежить від наявності зареєстрованого шлюбу між батьками, факту позбавлення батьківських прав, визнання батьків недієздатними тощо, а припиняється лише фактом смерті батьків. Позивач просить встановити факт перебування на його утриманні дитини дружини [PERSON] та відповідача [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , оскільки встановлення даного факту необхідне йому для розгляду питання про можливість надання відстрочки на період мобілізації (зазначає в позовній заяві). Доведення факту перебування дитини на утриманні стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом. Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо утримання дитини, то факт утримання дитини вітчимом може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі щодо виконання батьками обов`язків з виховання та утримання дитини. В ході розгляду справи не доведено обставин, які входять до предмету доказування: що неповнолітня [PERSON] не має матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер, або ж ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, що виключає можливість виникнення у позивача обов`язку, передбаченого ч.1 ст.268 СК України. З наданих суду доказів не можна вважати, що позивач є особою, який утримує дитину своєї дружини самостійно. Мати дитини [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що відповідач [PERSON] (біологічний батько дитини) не сплачує аліменти на утримання дитини [PERSON] , в саме вони з позивачем [PERSON] утримують її дочку [PERSON] . Також повідомила, що вона є фізичною особою підприємцем та отримує доходи в розмірі близько 10\~000 грн. Згідно довідки виданої ФОП [PERSON] вбачається, що [PERSON] працює у ФОП [PERSON] на посаді комірника по теперішній час і отримує заробітну плату у розмірі 8000 грн. Також позивач [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що в нього є ще двоє неповнолітніх дітей, і він добровільно сплачує аліменти на їхнє утримання в розмірі близько 4000 грн. на місяць. Відповідно до ст.89 ЦПК України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, про недоведеність позивачем перебування лише на його утриманні дитини [PERSON] , [INFO] . Сам факт проживання даної дитини в сім`ї з вітчимом, не є беззаперечним доказом її утримання. За таких підстав, суд вважає дану позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, а тому у порядку ст.141 ЦПК судові витрати слід покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed