Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30.03.2021 позовні вимоги Акціонерного товариства комерційного банка «ПриватБанк» (надалі за текстом - АТ КБ «Приватбанк») до [PERSON] , [INFO] (надалі за текстом - [PERSON] /відповідач) задоволені в повному обсязі та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 07.04.2011 у сумі 67 636,80 грн, з яких: 26 721,55 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 9 337,80 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 31 577,45 грн нарахована пеня, та витрати зі сплати судового збору у сумі 2 102,00 грн. 11 грудня 2024 року [PERSON] , в особі представника - адвоката Коваля Олександра Юрійовича, який діє на підставі ордеру серії АХ № 1093553 від 17.02.2022, звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з заявою, предметом якої є: скасування заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30.03.2021 та призначення справи до судового розгляду в загальному позовному провадженні (т. 1 а.с. 111-117). Ухвалою Орджонікідзевського районного суд м. Харкова від 27.12.2024 заяву [PERSON] , [INFO] , про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30.03.2021 у справі № 644/9349/20 за позовом Акціонерного товариства комерційного банка «ПриватБанк» до [PERSON] задоволено, та скасовано заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30.03.2021 за позовом Акціонерного товариства комерційного банка «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, ЄДРПОУ 14360570) до [PERSON] , [INFO] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (т. 1 а.с. 125-126). 1.Стислий виклад: 1.1. позиції позивача АТ КБ «Приватбанк» звернулось до [PERSON] з позовною заявою про стягнення з останнього заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 07.04.2011 у сумі 67 636,80 грн, з яких: 26 721,55 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 9 337,80 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 31 577,45 грн нарахована пеня, та витрати зі сплати судового збору у сумі 2 102,00 грн (т. 1 а.с. 1-5). В обґрунтування позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» зазначено, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 07.04.2011 року, при укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст.634 ЦК України, відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банком, на підставі Договору надання банківських послуг, відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредитні кошти в розмірі, встановленому договором. Оскільки відповідач умови кредитного договору не виконує, за ним перед банком виникла сума заборгованості за кредитним договором у розмірі 67 636, 80 грн. В добровільному порядку відповідач наявну заборгованість не погашає. 1.1.2. заперечення на відзив 24 березня 2025 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника АТ КБ «ПриватБанк» Тереняк Вікторії Ігорівни, яка діє на підставі довіреності № 15463-К-Н-О від 30.10.2024, надійшла відповідь на відзив (т. 1 а.с. 187-226), в якій зазначено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 07.04.2011 про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua; https://client-bank.privatbank.ua, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, [PERSON] було надано для ознайомлення Умові та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання. На підставі поданої Заяви, що разом з Умовами та Правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг. Відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] (п.п.1.1.1.90 , 2.1.1.11 Умов) - ключем до карткового рахунку є пластикова Картка (п. 1.1.1.62 Умов), яку отримав [PERSON] та мобільний телефон який вказав Відповідач (п. 1.1.1.15 та п.1.1.1.16 Умов) в Заяві. З моменту оформлення кредитного договору пройшло 14 років, [PERSON] в банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які він здійснював. Щодо твердження [PERSON] стосовно не підписання кредитного договору відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір банківського обслуговування, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору [PERSON] зобов`язання за вказаним договором не виконав. Представник АТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що доводи відповідача про те, що договір ним не підписувався та не укладався, можуть бути підставою для визнання його судом недійсним, однак позов про визнання кредитного договору недійсним у встановленому порядку не заявлявся і предметом судового розгляду не був. Правом на оспорення даного договору у судовому порядку ще до звернення позивача з позовом жодна зі сторін не скористалася, з огляду на викладене відсутні підстави для з`ясування обставин, за яких можливе визнання правочину недійсним у зв`язку із не підписанням договору, невідповідності даних у анкеті-заяві та встановлення будь яких висновків з приводу їх існування при вирішенні спору про стягнення заборгованості. Крім цього, відсутність в матеріалах справи оригіналів кредитного договору не є підставою для відмови в позові за наявності його копії та інших доказів, які свідчать про укладення кредитного договору і часткове його виконання, інше має бути спростовано особою, яка не виконує умови договору. Предметом позову, який підлягає доказуванню є розмір заборгованості за кредитним договором. ПАТ КБ «ПриватБанк» надав суду докази щодо наявності заборгованості за Договором (розрахунок заборгованості), відповідач, в свою, чергу, не спростував докази надані Банком щодо цього факту. Відповідачем не доведено та матеріалами справи не встановлено, що грошовими коштами протиправно заволоділа інша особа. Крім цього, представником позивача зазначено, що позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 07.04.2011, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що [PERSON] висловив згоду про укладення договору та виявив бажання оформити на своє ім`я кредитку «Універсальна» та особистим підписом засвідчив, що "Я згоден з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді...Я зобов`язуюся виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті «Приватбанку». Також до матеріалів позовної заяви долучено Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна 55 днів» з якої чітко вбачається, що на момент оформлення кредиту Банком встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5% (30% на рік), вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо. Банком було надано Копію наказу банку щодо затвердження «Умов та Правил надання банківських послуг» № СП-2010-256 від 06.03.2010, яким були затверджені умови та правила надання банківських послуг актуальні на момент підписання кредитного договору. Тобто, сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. 1.1.3 зменшення розміру позовних вимог 31.03.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника АТ КБ «ПриватБанк» Савіхіної Анастасії Миколаївни, яка діє на підставі довіреності № 15729-К-Н-О від 12.11.2024, надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, предметом яких є: стягнення з відповідача заборгованості за договором № б/н від 07.04.2011 у розмірі 36 049,35 грн, з яких: 26 711,55 грн - заборгованість за тілом кредиту, а також 9 337,80 грн - заборгованість за відсотками згідно зі ст. 625 ЦК України (т. 2 а.с. 1-28). 1.2.заперечень відповідача 20 січня 2025 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача - адвоката Коваля Олександра Юрійовича, який діє на підставі ордеру серії АХ № 1093553 від 17.02.2022, надійшов відзив на позовну заяву (т. 1 а.с. 134-143), в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. В обгрунтування заперечень адвокатом зазначено, що наданий розрахунок заборгованості складений позивачем в односторонньому порядку та не може вважатись належним і допустим доказом заборгованості, крім цього позивачем взагалі не було надано до матеріалів справи належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Представником відповідача зазначено, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. У матеріалах справи взагалі відсутні будь-які «Правила надання послуг» із підписом відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, крім того, доказів на підтвердження того, що на момент виникнення спірних правовідносин діяла саме та редакція Умов та правил, Витяг з якої було надано Позивачем, матеріали справи не містять (сам же Витяг з Умов та правил, наданий Позивачем взагалі не датований). Натомість, ні Анкета-заява, ні Витяг з Умов та правил, ні Наказ про затвердження Умов та правил не містять жодного посилання на дату тієї редакції тих Умов та правил, яка діяла саме станом на момент виникнення правовідносин та заборгованості як такої. В свою чергу, Анкета-заява не містить будь-яких даних про суму кредиту, чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії. Крім того, з Анкети-заяви не можна встановити, що вона підписана саме Відповідачем, так як на Анкеті-заяві в графі «Клієнт» міститься підпис, зображення якого не співпадає з підписом [PERSON] в наданій позивачем копії паспорту відповідача. Таким чином, не можна з впевненістю стверджувати, що надана банком Анкета-заява була підписана саме відповідачем. 1.2.1. 27 березня 2025 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника [PERSON] - адвоката Коваля Олександра Юрійовича, надійшла відповідь на відзив (т. 1 а.с. 227-238), в обгрунтування якої зазначено, що відповідач заперечує проти позову в повному обсязі, а також проти аргументів позивача, викладених у відповіді на відзив. Так, відповідач поясннив, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не може вважатись належним і допустим доказом заборгованості, подані позивачем документи не засвідчені у встановленому законом порядку. Представник відповідача зауважує, що виписка по картковому рахунку не може прийматись до уваги, оскільки вона не оформлена відповідно до вимог чинного законодавства та не засвідчена належним чином, отже не відповідає вимогам до первинного банківського документа. Натомість, наданий позивачем розрахунок не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві. Більше того, вказаний документ складено в односторонньому порядку позивачем, який є особою зацікавленою в результаті даного спору, тож документи додані позивачем до позовної заяви не містять інформації щодо предмета доказування та є неналежними. 2. заяви, клопотання 11 грудня 2024 року [PERSON] (надалі за текстом - [PERSON] /відповідач/заявник), в особі представника - адвоката Коваля Олександра Юрійовича, який діє на підставі ордеру серії АХ № 1093553 від 17.02.2022, звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з заявою, предметом якої є: скасування заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30.03.2021 та призначення справи до судового розгляду в загальному позовному провадженні (т. 1 а.с. 111-120). 20.01.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача - адвоката Коваля Олександра Юрійовича, який діє на підставі ордеру серії АХ № 1093553 від 17.02.2022, надійшов відзив на позовну заяву (т. 1 а.с. 134-143). 17 лютого 2025 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника [PERSON] - адвоката Коваля О.Ю. надійшла заява про відкладення розгляду справи (т. 1 а.с. 147-171). 11.03.2025 на електронну пошту Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від представника АТ КБ «ПриватБанк» Жорника М.С., який діє на підставі довіреності № 13221-К-О від 12.08.2024, надійшла заява про відкладення розгляд справи (т. 1 а.с. 181-183). 24 березня 2025 року на адресу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» від представника АТ КБ «ПриватБанк» Тереняк Вікторії Ігорівни, яка діє на підставі довіреності № 15463-К-Н-О від 30.10.2024, надійшла відповідь на відзив (т. 1 а.с. 187-226). 27.03.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника [PERSON] - адвоката Коваля Олександра Юрійовича, надійшла відповідь на відзив (т. 1 а.с. 227-238). 31.03.2025 на адресу на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника АТ КБ «ПриватБанк» Савіхіної Анастасії Миколаївни, яка діє на підставі довіреності № 15729-К-Н-О від 12.11.2024, надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог (т. 2 а.с. 1-28). 07 квітня 2025 року на адресу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» від представника позивача Тереняк В.І. надійшли пояснення на заперечення (т. 2 а.с. 29-66). 10.04.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача - адвоката Коваля О.Ю. надійшла заява про відкладення розгляду справи (т. 2 а.с. 69-72). 09 травня 2025 року на адресу Індустріального районного суду м. Харкова від представника відповідача - адвоката Коваля О.Ю., через систему «Електронний суд», надійшла заява про відкладення розгляду справи (т. 2 а.с. 77-79). 16.06.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника [PERSON] - адвоката Коваля О.Ю. надійшла заява про проведення судового засідання у відсутність відповідача та його представника (т. 2 а.с. 84-85). 16 червня 2025 року на адресу Індустріального районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» від представника АТ КБ «ПриватБанк» Годованика Б.О, який діє на підставі довіреності № 3814-К-Н-О від 10.01.2024 надійшла заява про здійснення розгляду справи у відсутність представника позивача (т. 2 а.с. 86-88). 16.06.2025 на адресу Індустріального районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» від представника АТ КБ «ПриватБанк» Годованика Б.О, який діє на підставі довіреності № 3814-К-Н-О від 10.01.2024 надійшла заява про здійснення розгляду справи у відсутність представника позивача, не заперечує проти закінчення підготовчого провадження та переходу до судового розгляду (т. 2 а.с. 89). 08 липня 2025 року на адресу суду від представника відповідача - адвоката Коваля О.Ю., через систему «Електронний суд», надійшла заява про відкладення розгляду справи (т. 2 а.с. 94-96). 16 вересня 2025 року надійшла заява від представника відповідача адвоката Коваля О.Ю. через систему «Електронний суд», про розгляд справи у відсутність відповідача та його представника (т. 2 а.с. 106-107). 21.10.2025 через канцелярію Індустріального районного суд ум. Харкова від представника АТ КБ «ПриватБанк» Жорника М.С., який діє на підставі довіреності № 13221-К-О від 12.08.2024, надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити (т. 2 а.с. 112-113). Інших заяв та клопотань, пов`язаних з розглядом справи, від учасників справи до суду не надходило. 3.інші процесуальні дії у справі Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.12.2024 справа № 644/9349/20 передана на розгляд судді Паляничко Д.Г. (т. 1 а.с. 129). Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 16.06.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (т. 2 а.с. 91-92). Відповідно до Закону України від 26.02.2025 № 4273-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів», найменування Орджонікідзевського районного суду міста Харкова змінене на Індустріальний районний суд міста Харкова. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно, матеріали справи містять клопотання, у якому він просить суд здійснити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (т. 2 а.с. 112). Відповідач та його представник у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно, звернулися до суду з заявою про розгляд справи у їх відсутність (т. 2 а.с. 106-107). Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, мотиви їх відхилення та врахування, мотивована оцінка суду аргументів сторін, порушені чи оспорені права, за захистом яких мало місце звернення до суду. Вирішуючи спір, суд установив, що між сторонами виникли суспільні відносини в сфері споживчого кредитування, що виникають між економічними суб`єктами у зв`язку з переданням один одному в тимчасове користування вільних коштів на засадах зворотності, платності та добровільності. Судом установлено, що 07.04.2011 [PERSON] підписав анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк». Друкованим текстом анкети-заяви передбачено, зокрема, наступне: «Я згоден з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами, правилами користування, основними умовами користування та кредитування, які розміщені в рекламному буклеті, складають між мною та банком договір про надання банківських послуг. Я ознайомивсь з договором про надання банківських послуг до його заключення та згодна з його умовами, екземпляр договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua. Я зобов`язуюсь виконувати умови вимог Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитись з їх змінами на сайті ПриватБанку» (т. 1 а.с. 29). Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www:privatbank.ua. Я зобов`язуюсь виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з правилами на сайті Приват Банку - www:privatbank.ua». З позовної заяви вбачається, що відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 20 000,00 грн. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту [PERSON] отримав кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії - 04/18, що підтверджується випискою по рахунку (т. 1 а.с. 17-26) та довідкою (т. 1 а.с. 28). Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з позивачем договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Активація ним картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору, що підтверджуються, зокрема, розрахунком заборгованості, випискою по рахункам. У виписці по руху коштів вбачається встановлений кредитний ліміт, а також факти використання грошей, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Із виписки вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, а також частково сплачував заборгованість за договором. Суд вбачає, що після спливу строку дії першої картки відповідачу для можливості користування рахунком додатково отримані наступі картки: кредитна картка номер - Кредитна картка номер - [NUMBER] , строк дії - 09/18, період користування з 06.05.2016 по 20.04.2017; кредитна картка номер - [NUMBER] , строк дії - 09/18, період користування з 22.04.2017 по 19.09.2017; кредитна картка номер - [NUMBER] , строк дії - 07/21, період користування з 20.09.2017 по 29.12.2017, що підтверджується випискою за договором б/н за період 02.06.2014-01.03.2020 (т. .с. 17-26) та довідкою (т. 1 а.с. 28). Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] (договір б/н) встановлено кредитні ліміти: 0 000,00 грн станом на 02.06.2014; збільшено до 5 000,00 грн - 10.03.2017; збільшено до 15 000,00 грн - 13.06.2017; збільшено до 20 000,00 грн - 22.09.2017; зменшено до 17 843,25 грн - 24.01.2018; зменшено до 16 651,85 грн - 04.02.2018; зменшено до 16 156,44 грн - 15.02.2018; зменшено до 00,00 грн - 20.07.2018 (т. 1 а.с. 27). У виписці по руху коштів прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, а також факти використання відповідачкою грошей, а отже й отримання кредитної картки, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Із виписки вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, а також частково сплачував заборгованість за договором (т. 1 а.с. 17-26). Отже, зі змісту позовних вимог суд вбачає, що позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, для чого за зверненнями відповідача відкрив рахунок та надавав кредитні картки до нього, а [PERSON] отримуючи кредитні картки фактично отримував електронний платіжний інструмент, який дає можливість використовувати власні гроші або кредитний ліміт на банківському рахунку для здійснення безготівкових операцій, тим самим відповідач мав безперервний доступ до самого рахунку. [PERSON] зобов`язався повернути використану частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що підтверджується випискою по рахунку. Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання відповідача вважаються простроченими. 31.03.2025 представник АТ КБ «ПриватБанк» Савіхіна А.М., яка діє на підставі довіреності № 15729-К-Н-О від 12.11.2024 звернулася до суду з заявою про зменшення позовних вимог. Згідно розрахунку заборгованості станом на 13.03.2025 [PERSON] має заборгованість загальний розмір якої становить 31 577,45 грн, з яких: 26 711,55 - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 9 337,80 грн - заборгованість за нарахованими відсотками на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України. Наразі відповідачем не погашено заборгованість за договором про надання банківських послуг, у зв`язку з чим, позивач звернувся за захистом своїх прав та інтересів до суду. 5.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Суд під час розгляду справи керується принципом верховенства права та розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Встановленим судом фактам відповідають правовідносини у сфері споживчого кредитування, що регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України (надалі за текстом - ЦК України), Законом України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 № 1734-VIII тощо. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Одним із видів договорів є договір приєднання, яким, відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим, Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг Банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23.05.2022 у справі № 393/126/20 зазначив, що у цьому конкретному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (07 квітня 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (26 листопада 2020 року), тобто банк міг додати до позовної заяви витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з умов та правил надання банківських послуг в цьому банку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін, зокрема й про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» через їх мінливий характер не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Приписами ч. 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається в письмовій формі (ст.1055 ЦК України). Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК). З правового висновку Верховного Суду України (постанова від 01.10.2014 №6-113цс14), будь-яке зобов`язання, яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов`язанням незалежно від правових підстав його виникнення і в разі його порушення підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 ЦК. Пунктами 1-1, 2, 10, 11 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальна вартість кредиту для споживача - сума загального розміру кредиту та загальних витрат за споживчим кредитом; споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту; споживчий кредит - (кредит) грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (частина перша статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч.1 ст.14 Закону України «Про споживче кредитування»). Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1, 2 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.12, ч.1 ст.13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ч. 1, 2, 3 ст.89 ЦПК України). 6.Висновки суду. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Як слідує із змісту позовної заяви та доданих до неї документів, 07.04.2011 відповідач з метою отримання банківських послуг звернувся до позивача та, підписавши відповідну анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Заразом, суд бере до уваги, що підписавши проаналізовану вище анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, [PERSON] , відповідно до вимог ст. 3, 627 ЦК України, добровільно погодився на такі умови кредитного договору, зокрема й погоджується з тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають договір про надання банківських послуг, тому взяв на себе відповідні зобов`язання. Такий правовий висновок відповідає викладеній у постанові Верховного Суду правовій позиції від 02.12.2020 у справі № 284/157/20-ц, який суд застосовує до спірних правовідносин, відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України. Заразом, суд ставиться критично до доводів позивача, що підписання позичальником анкети-заяви свідчить про дотримання письмової форми договору про споживче кредитування, оскільки ні заяві, ні будь-який інший документ не містить інформації щодо наміру отримання відповідачем кредитної картки «Універсальна» із встановленням кредитного ліміту. Також, суд ставиться критично до доводів відповідача, що надана банком Анкета-заява була підписана саме відповідачем, при цьому суд бере до уваги доводи представника позивача, оскільки [PERSON] тай /або його представником не заявлялися клопотання про проведення почеркознавчої експертизи та така експетриза не проводилася. Питання щодо підписання відповідачем договору не відносяться до предмету заявленого позову (про стягнення заборгованості за договором), наявність тверджень відповідача про те що підпис виконаний не ним, а іншою особою, не мають правового значення по даній справі. За змістом ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Оскільки позов про визнання кредитного договору недійсним у встановленому порядку не заявлявся і предметом судового розгляду не був, правом на оспорення даного договору у судовому порядку ще до звернення позивача з позовом жодна зі сторін не скористалася, за таким обставин. Отже, з позову вбачається, що відповідач належним чином зобов`язання не виконував, а тому має кредитну заборгованість, яка згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 30.09.2019, з урахуванням заяви представник АТ КБ «ПриватБанк» Савіхіної А.М., яка діє на підставі довіреності № 15729-К-Н-О від 12.11.2024, про зменшення позовних вимог, що становить 31 577,45 грн, з яких: 26 711,55 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 9 337,80 грн - заборгованість за нарахованими відсотками на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України. Суд бере до уваги, що з анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, не вбачається, що [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту, а також не визначено карту для встановлення кредитного ліміту (т. 1 а.с. 29, 29/на звороті), крім цього суд не вбачає доказів того, що відповідач був проінформований про зміни умов кредитування з використанням обраної кредитної картки, які позивач суду не надав. Суд звертає увагу на те, що додані до позовної заяви Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та правила надання банківських послуг взагалі не містять підпису відповідача, а інформація про паспорт споживчого кредиту у анкеті-заяві від 07.04.2019 відсутня, як і сам паспорт споживчого кредиту у матеріалах цивільної справи. Отже, суд не бере до уваги наданий позивачем витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», що розміщена на сайті банку, оскільки він не містять будь-якого підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, оскільки суду не надано підтверджень, що саме цей витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, зокрема саме у зазначеному у цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15), і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною четвертою ст. 60 ЦПК України в редакції, чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій, доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). (Верховний Суд від 02.12.2020 постанова у справі № 284/157/20-ц (провадження № 61-13569св20). Суд зауважує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом. Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абзац перший частини першої статті 207 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України). За наведених обставин суд дійшов переконання, що заява-анкета не містить істотних умов кредитування, а будь-яких інших складових кредитного договору, згідно з положеннями ст. 9, 13, Закону України «Про споживче кредитування» та його додатку 1, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, які підтверджені підписом відповідача, які є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, позивачем не надано. У вказаній Анкеті-заяві зазначено особисту інформацію відповідача - [PERSON] , а саме: прізвище, ім`я, по батькові, серію та номер паспорта, сімейний стан, освіту, адресу проживання, адресу реєстрації, номери засобів зв`язку, інформацію про місце роботи тощо. Заразом, ні анкета-заява, ні будь-який інший документ, не містить інформації щодо наміру отримання відповідачем кредитної картки «Універсальна» із встановленням кредитного ліміту. Крім цього, суд не вбачає жодного доказу на підтвердження того, що відповідач дійсно отримав кредитну картку та користувався саме нею. Суд вважає за необхідне вказати, що позивачем також не надано належних доказів на підтвердження того, що між сторонами дійсно виникли кредитні відносини з підстав викладених в позовній заяві, як наслідок суду не доведено позивачем правомірність стягнення простроченого тіла кредиту у вказаному розмірі за відсутності в цілому правомірності нарахування заборгованості за поточним тілом кредиту, а за наведених обставин, положення ст.534, ст.625 ЦК України, та наявність у відповідача заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, а також штрафи, можливі лише за наявності правомірно нарахованої основної заборгованості за кредитом. Отже, з урахуванням зазначеного, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про видачу конкретної банківської карти, встановленого ліміту, сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» через їх мінливий характер не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із [PERSON] кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Отже, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав їх недоведеності. 7. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 102,00 грн (т. 1 а.с. 65). Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України, з урахуванням наведеного, оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Outcome: approved