Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

[PERSON] \~звернулася до\~суду з\~даним позовом,\~який мотивує\~тим,\~що [INFO] в с. Хустянка Буринського\~району Сумської області помер [PERSON] .. Після його\~смерті відкрилася\~спадщина на належне йому майно, в тому числі і право на земельну частку (пай) площею 4,40 в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на території\~ Хустянської сільської ради Буринського району Сумської області (нині Хустянського старостинського округу Хмелівської сільської ради Романського району Сумської області), що посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії СМ №0218954. Після його смерті спадщину в рівних частках прийняла вона та її мати [PERSON] шляхом вступу в управління і володіння спадковим майном, але остання не оформила своїх спадкових прав і померла [INFO] . Право на спадщину, що відкрилася після її смерті, що належала їй особисто, вона оформила нотаріально та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 07.11.2016 року. Проте оформити спадкове майно у вигляді частки права на земельну частку (пай) площею 4,40 в умовних кадастрових гектарах, яке вона успадкувала після смерті батька та частки права на земельну частку (пай) площею 4,40 в умовних кадастрових гектарах, яке успадкувала її мати після смерті чоловіка, вона немає можливості оскільки сертифікат його власнику не видавався. У зв`язку з цими обставинами нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначену земельну ділянку та рекомендував звернутися до суду. Крім того, коли вона звернулася до адвоката з метою отримання професійної правничої допомоги для подання позову до суду, він звернув її увагу на розбіжності у написанні по батькові спадкодавця. Так у копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0218954 та списку громадян-членів САПТЗТ «Хустянське» Буринського району Сумської області побатькові зазначено « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть зазначено « [PERSON] », у зв`язку з чим їй необхідно встановити факт належності сертифікату спадкодавцю. На підставі викладеного, [PERSON] просить суд встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] в с. Хустянка Буринського району Сумської\~області сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0218954, який виготовлений на підставі розпорядження голови Буринської РДА Сумської області від 11.02.1997 р. №48 та зареєстрований 19.03.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №954 на ім`я [PERSON] та визнати за нею право на земельну частку (пай) загальною площею 4,40 в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на території\~ Хустянської сільської ради Буринського району Сумської області (нині Хустянського старостинського округу Хмелівської сільської ради Романського району Сумської області) і посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії СМ №0218954. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 25.07.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 02.09.2025 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено її розгляду по суті. Учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, однак до суду засідання не з`явилися. Представник позивачки [PERSON] подав заяву про проведення судового засідання у його відсутність та відсутність позивачки, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача Хмелівської сільської ради в судове засідання не з`явився, направивши до суду листа, в якому визнав позов [PERSON] та просив провести судове засідання без участі представника сільської ради. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності учасників справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. В зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено,\~що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] 25.12.1993 року уклали шлюб і після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.7). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивачка [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). [INFO] в с. Хустянка Буринського району Сумської області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.6). Згідно довідки №106 від 11.07.2025 виданої Хмелівською сільською радою Роменського району Сумської області [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в с. Харченки Хустянської сільської ради Буринського району Сумської області до дня смерті був зареєстрований в с. Харченки Хустянської сільської ради Буринського району Сумської області. На момент смерті [PERSON] , постійно проживали та були зареєстровані за адресою [ADDRESS] : дружина [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина, [PERSON] , яка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, так як розпорядилася його особистими речами в жовтні 1996 року, але юридично не оформила так, як померла [INFO] та дочка, [PERSON] шляхом вступу в управління і володіння спадковим майном відповідно до ст.549 ЦК Української РСР (чинного на момент виникнення спадкових відносин). Заповіт від імені [PERSON] виконкомом Хустянської сільської ради не посвідчувався (а.с.16). [PERSON] , будучи колишнім членом сільськогосподарського АПТЗТ «Хустянське» Буринського району Сумської області, був включений до спису громадян АПТЗТ «Хустянське», які мають право на земельний пай \~під\~№954,\~що додавався\~до Державного акта серії\~СМ №000015,\~що підтверджується\~списком\~громадян-членів сільськогосподарського АПТЗТ «Хустянське» Буринського\~району Сумської області, які мають право на\~земельний\~пай (а.с.18-20). Згідно листа управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин ГУ Держгеокадастру у Сумській області №884/15-25 від 19.05.2025 на ім`я [PERSON] було виготовлено сертифікат серії СМ №0218954 на підставі розпорядження Буринської районної державної адміністрації від 11.02.1997 року за №48, розміром 4,40 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 14333 грн., зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Буринською районною державною адміністрацією членам АПТЗТ «Хустянське» за №954 від 19.03.1997 р. Сертифікат не був отриманий, про що свідчить відсутність підпису в колонці «Підпис власника сертифіката на земельну частку (пай)» та зберігається у відділі №1. В результаті перевірки других (архівних) примірників Державних актів у відділі №1 встановлено, що державний акт на право власності на землю на ім`я [PERSON] не обліковується (а.с.11). Судом встановлено, що у написанні по батькові спадкодавця у документах наявні розбіжності, зокрема у копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0218954 та списку громадян-членів САПТЗТ «Хустянське» Буринського району Сумської області його по батькові зазначено « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть зазначено « [PERSON] ». Як вбачається\~з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] " [PERSON] " (російською мовою) народився [INFO] (а.с.10). Таким чином, факт належності [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) серії Р3 №0218954, виданого 19.03.1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №954 повністю підтверджений матеріалами справи. Відповідно роз`яснень п.11 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат на право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай) але за життя не одержав сертифіката на право на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта на право колективної власності на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства, тощо, при вирішення спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного Кодексу України 1990 року, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» від 08.08.1995 року № 720/95 та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно вимог\~ч.9\~ст.5\~ЗК України\~(у\~редакції,\~чинній на\~час виникнення\~спірних правовідносин)\~кожний член\~колективного сільськогосподарського\~підприємства,\~сільськогосподарського кооперативу,\~сільськогосподарського акціонерного\~товариства у\~разі виходу\~з нього\~має право\~одержати свою\~частку землі\~в натурі\~(на\~місцевості),\~яка визначається\~в порядку,\~передбаченому частинами\~шостою і\~сьомою статті\~6\~цього Кодексу.\~Право на\~земельну частку\~може бути\~передано у\~спадщину в\~порядку і\~на умовах,\~передбачених цивільним\~законодавством щодо\~успадкування майна,\~та статутом\~відповідного колективного\~підприємства. Пунктом 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року №720/95 встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до п. 2 вказаного Указу право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. З наведених норм матеріального права вбачається, що особа набуває право на земельний пай за наявності таких умов: перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло, в тому числі, право на земельну частку (пай) розміром 4,40 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, згідно сертифікату серії СМ №0218954. Відповідно до п.п.1, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно з положеннями ст.ст.524, 525 ЦК УРСР, який діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , спадкоємство здійснювалося за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнавався день смерті спадкодавця. Відповідно ч.1 ст.534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємець прийняв\~спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, спадщину після смерті [PERSON] прийняли його дочка (позивачка по справі) та дружина [PERSON] , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, але юридично не оформили. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.9). Таким чином, до складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , крім майна яке особисто належало їй, увійшло також право на земельну частку (пай), розміром 4,40 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало її чоловікові на підставі сертифікату серії СМ №0218954. Згідно довідки №105 від 11.07.2025 виданої Хмелівською сільською радою Роменського району Сумської області згідно по господарської книги №4 Хустянської сільської ради Буринського району Сумської області, останнє місце проживання, реєстрації на час смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , було [ADDRESS] . За вказаною адресою з нею проживала та була зареєстрована дочка, [PERSON] , [INFO] . Інших осіб не було. Заповіт від імені [PERSON] виконавчим комітетом Хустянської сільської ради не посвідчувався (а.с.15). Позивачка будучи спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері прийняла спадщину та на частину спадкового мана, належного особисто [PERSON] , отримала свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.12). З метою оформлення спадкових справ після померлої матері [PERSON] , а саме успадкування частки права на земельну частку (пай), що посвідчене сертифікатом на земельну частку (пай) серії СМ №0218954 виданого на ім`я [PERSON] , яке вона успадкувала після смерті останнього, [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Анохіна О.В., в зв`язку з чим на її звернення приватним нотаріусом їй надано письмове роз`яснення, що видача свідоцтва про право на спадщину на її ім`я унеможливлюється, оскільки сертифікат серії СМ №0218954, який посвідчує право спадкодавця на земельну частку пай), не був отриманий, документ виданий 19.03.1997 року, тобто після смерті [PERSON] (а.с.22). Відповідно до ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно пункту «г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п.1 ч.3 ст.152 ЗК України. З огляду на зміст зазначених норм матеріального права, враховуючи, що позивачка прийняла спадщину, яка їй належить з часу її відкриття, але не може нотаріально оформити свої спадкові права на неї через, те, що правовстановлюючий документ був виданий після смерті спадкодавця, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved