Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Акціонерне товариство «Акцент-Банк»» (надалі за текстом - позивач) звернулося до суду з даним позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 18.08.2021 року, будучи клієнтом банку, позичальник уклав з банком кредитний договір №АВН0СТ155101167579, щодо надання кредиту в розмірі 68 400 грн. строком на 63 місяців (тобто, до 17.11.2026 року) зі сплатою процентів у розмірі 50,00 щорічно та комісії в розмірі 0,00 грн. Станом на 17.03.2025 року заборгованість відповідача за даним кредитним договором складала суму в розмірі 126 146,30 грн., яка складається з: 67 120,24 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 59 025,89 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами. Таким чином, у зв`язку з виникненням у відповідача вказаної заборгованості за договором, яку він в добровільному порядку не сплачує, представник позивача звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 126 146,30 грн., а також, витрат по сплаті судового збору. Ухвалою суду від 19 березня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач відзив у встановлений строк не подала, у судові засідання явку свого представника не забезпечила, про час та місце розгляду справи судом повідомляли належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду від неї не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, наявні всі передбачені ч. 1 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України підстави умови для заочного розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 18.08.2021 року відповідач звернулася до позивача щодо отримання банківських послуг та підписав Анкеті-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 18.08.2021 року, будучи клієнтом банку, позичальник уклала з банком кредитний договір № АВН0СТ155101167579, щодо надання кредиту в розмірі 68 400 грн. строком 63 місяців (тобто, до 17.11.2026 року) зі сплатою процентів у розмірі 50,00 щорічно та комісії в розмірі 0,00 грн. У відповідності до п.п. 3-5 Кредитного договору ліміт договору: 68 400 грн. на поповнення обігових коштів зі строком повернення до 17.11.2026 року, терміном на 63 місяців. Згідно п.6 Кредитного договору, за користуванням кредитом, позичальник сплачує проценти у розмірі 50 % річних. Відповідно до п.7 позичальник сплачує банку комісію у розмірі 0, 00 грн. Як вбачається з наданого суду розрахунку заборгованості за кредитним договором № АВН0СТ155101167579, станом на 17.03.2025 року заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить 126 146,30 грн., яка складається з: 67 120,24 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 59 025,89 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. ст. 525 - 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. У відповідності зі ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Частиною 1 ст. 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право на звернення стягнення на предмет застави. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідач приєднався до умов та правил надання банківських послуг з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. Так, позивач виконав свої зобов`язання в повному обсязі та встановив кредитний ліміт на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом. У свою чергу, відповідач скористався кредитними коштами, однак, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача, відповідно до розрахунку її заборгованості перед позивачем, станом на 17.03.2025 року становить 126 146,30 грн., яка складається з: 67 120,24 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 59 025,89 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що відповідач порушила умови кредитного договору, а відтак, з неї слід стягнути на користь позивача заборгованість в сумі 126 146,30 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 2 422,40 грн.

Outcome: approved