Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

24 вересня 2025 року до суду надійшла заява представника заявника в інтересах [PERSON] , про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме прийняття спадщини рідною матір'ю заявника - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , після померлої [INFO] [PERSON] , як такої, що проживала разом із [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на момент її смерті, тобто станом на [INFO] . Заява обґрунтована тим, що [INFO] померла рідна мати заявника - [PERSON] , яка з 09 грудня 1992 року до моменту смерті була зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS] . До складу спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] входить житловий будинок [ADDRESS] , який за життя належав бабусі заявника - [PERSON] , яка померла [INFO] . На момент смерті [PERSON] мати заявника - [PERSON] зареєстрована разом із нею за тією ж адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася. Рішенням Світловодської міськрайонного суду від 25 червня 2025 року [PERSON] визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої матері - [PERSON] .. Однак постановою приватного нотаріуса Москаленко Я.М. заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після матері у зв`язку з відсутністю документального підтвердження прийняття спадщини [PERSON] після смерті її матері - [PERSON] .. Враховуючи викладене, заявник змушений звернутися до суду із даною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. (а.с. 2-3) Ухвалою суду від 25 вересня 2025 року відкрито провадження по справі, справу призначено до судового розгляду. (а.с. 19-20) У судове засідання заявник та представник заявника не з`явилися, представник заявника подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Заявлені вимоги підтримують в повному обсязі. (а.с. 25-26) Заінтересована особа - приватний нотаріус Олександрійського районного\~нотаріального округу\~Кіровоградської області\~Москаленко Ярослава\~Миколаївна в судове засідання не з`явилася, надала до суду письмове клопотання про розгляд справи без її участі. (а.с. 23) Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , у с. Власівка, м. Світловодськ, Кіровоградська область, у графі "мати" зазначено " [PERSON] ". (а.с. 5) Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України № 00049263065 від 06 лютого 2025 року, [PERSON] є бабусею заявника по його матері. (а.с. 7) [PERSON] померла [INFO] в смт Власівка, м. Світловодськ, Кіровоградська область, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06 лютого 2025 року. (а.с. 8) Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 82148500 від 08 серпня 2025 року підтверджується, що після померлої [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилася. (а.с. 14) Згідно із архівною довідкою Світловодського МБТІ № 785 від 01 серпня 2025 року, право власності на житловий будинок [ADDRESS] , станом на 01 січня 2013 року зареєстровано за гр. [PERSON] , на підставі свідоцтва про право особистої власності на будинок № [NUMBER] від 29 серпня 1967 року, виданого Власівською селищною радою. (а.с. 16) [PERSON] померла [INFO] в смт Власівка, Олександрійського району, Кіровоградської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29 січня 2025 року. (а.с. 6) Згідно із довідкою виконавчого комітету Світловодської міської ради № 135 від 30 січня 2025 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 09 грудня 1992 року по день смерті [INFO] . (а.с. 12) Відповідно до інформації Власівського старостинського округу Світловодської ТГ Олександрійського району Кіровоградської області, в Єдиному демографічному реєстрі інформація стосовно реєстрації постійного місця проживання [PERSON] , [INFO] , на день її смерті [INFO] та будь-яка інформація про коло осіб, які постійно проживали та зареєстровані разом з нею відсутня. (а.с. 13) Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 червня 2025 року у справі № 401/331/25 [PERSON] , [INFO] , визначено додатковий строк терміном два місяці, з моменту набрання рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] . (а.с. 9-10) Постановою приватного нотаріуса Москаленко Ярослава Миколаївна від 08 серпня 2025 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] його матері [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , який належав матері спадкодавця [PERSON] , померлій [INFO] . (а.с. 15) Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За правилами ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 1 ст. 294 ЦПК України визначено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а також і інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. На підставі ч. ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом норм статей 1268-1269 ЦК України факт прийняття спадщини тісно пов`язується з постійним проживанням разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, проте окремо встановити факт прийняття спадщини без встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини чинним законодавством не передбачено. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 2-844/2008 (провадження № 61-1424св18), від 25 квітня 2018 року у справі № 145/1480/14-ц (провадження № 61-4170св18), від 01 квітня 2019 року у справі № 127/1149/17-ц (провадження № 61-21375св18) та від 05 червня 2019 року у справі № 554/3192/16-ц (провадження № 61-10720вс18). Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Частинами 1, 6 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. При цьому місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Відповідно до п. 210 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністра Юстиції України № 20/5 від 03 березня 2004 року (в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини) видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п. п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" № 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом від 03 березня 2004 року № 20/5 (в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини) свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Зі змісту наведених норм закону вбачається, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою. Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", враховуючи те, що встановлення факту породить для заявника певні юридичні наслідки (можливість оформлення права на спадщину) та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує, суд вважає, що заява є такою, що підлягає задоволенню. Надані заявником докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт прийняття матір`ю заявника - [PERSON] спадщини після смерті бабусі заявника - [PERSON] . Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved