Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

15 серпня 2023 року до суду надійшла зазначена позовна заява в якій позивач просить: стягнути з відповідача на свою користь майнову шкоду, завдану внаслідок залиття квартири в розмірі 373 853,64 грн. Вимоги обґрунтовані тим, що у травні 2023 року було виявлено залиття квартири, яка належить на праві власності позивачу з вищерозташованої квартири, яка належить на праві власності відповідачу. Після обстеження квартири було складено відповідний акт та визначено, що причиною залиття квартири є пошкодження внутрішньо квартирної системи каналізації на кухні в квартирі відповідача. За результатами обстеження квартири позивача, 24.07.2023 року ТОВ «Стандарт констракшн» складено комерційну пропозицію в якій детально наведені розрахунки необхідних робіт по відновленню стану квартири на загальну суму 373 853,64 грн. Так як відповідач відмовляється відшкодувати спричинену шкоду, для захисту порушеного права позивач звернулась до суду з цим позовом. 10.11.2023 року до суду надійшов відзив відповідача на заявлені вимоги в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні заявлених вимог. Як зазначено у відзиві, акт технічного стану квартири, наданий позивачем, не є належним доказом так як останній не відповідає вимогам, які затверджені Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року N 76, що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 року за N 927/11207. Акт не підписаний відповідачем так як відповідача не повідомляли про дату огляду квартири, він не міг внести до нього свої зауваження та пропозиції. Також представник вказує, що надана комерційна пропозиція не може бути належним доказом спричинення матеріальної шкоди позивачу, так як збитки мають доводитись лише висновком судового експерта. Представник відповідача звертає увагу, що аналогічне залиття відбулось в лютому 2021 року - попереднім власником квартири №13 . Позивач не надала суду доказів, що вона провела відновлювальні роботи після зазначеного залиття, а тому відповідач не повинен нести відповідальність за залиття, яке відбулось попередніми власниками квартири. 28.11.2023 року до суду надійшли пояснення представника третьої особи - Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» в яких представник зазначив, що наданий позивачем акт обстеження квартири підтверджує вину мешканців квартири №13 у залитті квартири №9 та її пошкодження, ним визначені обсяги пошкоджень. 05.12.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив в якій представник позивача наполягає на задоволенні заявлених вимог з підстав, викладених у позовній заяві. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заявлені вимоги визнав частково та не заперечував проти задоволення позовних вимог в сумі, визначеній висновком експерта. В іншій частині позовних вимог просив відмовити. Треті особи представників в судове засідання не направили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце судового засідання. На підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальший розгляд справи за відсутності представників третіх осіб. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтям 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього кодексу, тобто тягар доказування покладається на сторони цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши представників позивача та відповідача, врахувавши процесуальні заяви сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 1192 ЦК України, з врахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пункт 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди" роз`яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Як встановлено в судовому засіданні, квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 15.05.2008 року. Квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 17.09.2021 року. Частина 4 статті 319 ЦК України визначає, що власність зобов`язує. Згідно ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, 24.04.2023 року було виявлено залиття квартири позивача. Пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року N 76, що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 року за N 927/11207 передбачено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт. Як вбачається, в акті повинно бути зазначено причину залиття квартири. 10.05.2023 року членами комісії ПП «Український центр управління нерухомістю» було складено акт в якому зазначено, що залиття квартири №9 відбулось 24.04.2023 року внаслідок пошкодження внутрішньо квартирної системи каналізації на кухні вище розташованої квартири №13 , зазначена мережа була зашита в коробі, доступ відсутній. Згідно з актом, внаслідок залиття квартири пошкоджено: в кухні загальною площею 4,70 кв.м.: стеля - гіпсокартон водоемульсійне фарбування - 1,5 кв.м., стіни - водоемульсійне фарбування залиття 2,0 кв.м., підлога - ламінат - відбулася деформація по всій площі; санвузол: стеля - гіпсокартон водоемульсійне фарбування - залиття по всій площі. Акт підписаний всіма членами комісії. Власники квартир, як вбачається, не підписували вказаний акт. Таким чином, досліджені докази свідчать про те, що залиття квартири позивачки сталося з вини власника квартири №13 (відповідача). Сторона відповідача не надала суду доказів на спростування зазначених причин залиття квартири позивача, як і не спростовано сам факт залиття квартири позивача. При зверненні до суду з позовом, як на підставу визначеного розміру відшкодування, позивач посилалась на комерційну пропозицію з виконання ремонтних (відновлювальних робіт) в квартирі [ADDRESS] від 24.07.2023 року, складену ТОВ «Стандарт констракшн» на загальну суму 448 624,37 грн. В той же час, за клопотанням позивача, ухвалою суду від 28.02.2024 року було призначено судову будівельно-технічну та товарознавчу експертизу. Згідно з висновком експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами судової будівельно-технічної експертизи №4499/24-42 від 31.07.2025 року, вартість ремонтно-відновлювальних робіт (в тому числі вартість матеріалів) та вартість ремонтно-будівельних робіт (в тому числі вартість матеріалів), для усунення наслідків залиття квартири [ADDRESS] згідно даних візуально-інструментального обстеження та наданих матеріалів станом на час проведення дослідження становить 84 447,60 грн. Представник відповідача не заперечував проти визначеного розміру вартості ремонтно-відновлювальних робіт та повідомив, що відповідач згоден відшкодувати зазначену суму. В той же час, ухвала суду в частині визначення вартості пошкодженого майна внаслідок залиття не була виконана. В судовому засіданні представник позивача повідомив, що позивач наполягає на розгляді справи без висновку експертів в цій частині та вирішення заявлених вимог на підставі комерційної пропозиції, яка надана з позовною заявою. Однак, враховуючи що акт про залиття не містить інформації про перелік майна яке було пошкоджено внаслідок залиття, суд позбавлений можливості вирішити заявлені вимоги позивача в цій частині. За таких обставин суд прийшов до висновку, що оскільки залиття квартири позивачки, сталося з вини відповідача, а тому він, відповідно до ст.1166 ЦК України, зобов`язаний відшкодувати позивачці заподіяні цим збитки, а саме: 84 447,60 грн., згідно висновку експерта. Згідно із положеннями статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме: витрати на проведену експертизу в сумі 37 864,00 грн. та судовий збір пропорційно задоволеним вимогам. На підставі викладеного та

Outcome: partial