Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

25 серпня 2025 року ТОВ "Кошельок" звернулось\~до Хмільницького\~міськрайонного суду\~Вінницької області\~із позовом\~до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 31 травня 2021 року ТОВ "Кошельок" та [PERSON] було укладено договір № 3405701732-357276 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, на умовах строковості, зворотності та платності. На підставі зазначеного вище договору відповідачу було надано кредит в розмірі 6 250,00 грн на строк 25 днів, дисконтна відсоткова ставка - 2,00 % на добу за початковий строк кредитування, 2,20 % на добу за продовжений строк кредитування. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, у нього виникла заборгованість в розмірі 21 750,00 грн, з яких: 6 250,00 грн - заборгованість за сумою кредиту, 15 500,00 грн - заборгованість за відсотками. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором № 3405701732-357276 від 31 травня 2021 року в розмірі 21 750,00 грн, судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн. Ухвалою суду від 27 серпня 2025 року у даній справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до судового розгляду. 21 жовтня 2025 року представником відповідача надано відзив на позовну заяву та клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Разом із поданням відзиву представник позивача заявив клопотання про поновлення відповідачу строку на подання відзиву, яке мотивоване тим, що [PERSON] про наявність судової справи дізнався шляхом отримання сповіщення в додатку "Дія" про актуальну судову справу, при цьому жодних рекомендованих листів із суду не отримав. Суд відмовляє в задоволенні вказаного клопотання, оскільки повістку та копію ухвали про відкриття провадження було вручено відповідачу в порядку ч. 3 ст. 130 ЦПК України 02 вересня 2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням (а.с. 47). Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час, день та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Позивач у позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач та його представник заяв про відкладення розгляду справи не надавали, причини неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 31 травня 2021 року ТОВ "Кошельок" та [PERSON] було укладено договір № 3405701732-357276 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. На підставі зазначеного вище договору відповідачу було надано кредит в розмірі 6 250,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності (п. 1.1). Кредит надається строком на 25 (двадцять п?ять діб ) днів, (далі - "Лояльний період") початком якого є дата підписання Договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок Кредитодавця. Сторони погодили, що встановлений в п. 2.1 Договору строк Лояльного періоду може бути продовжено Позичальником, шляхом оплати ним протягом Лояльного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування Кредитом. (п. 2.1-2.2 Договору). Відповідно до вимог частини 4 статті 11 Закону України " Про захист прав споживачів" сукупна вартість кредиту для Позичальника ( у процентному значенні та грошовому вираз1) 3 урахуванням відсоткової (процентної) ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов?язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням цього Договору за умови дотримання Позичальником Графіку розрахунків, що є Додатком цього Договору, становить 9 500 грн., або 152% від суми отриманого кредиту та включає в себе проценти за користування кредитом 3250 грн., або 52% від суми кредиту (п. 3.4 Договору). Між позивачем та відповідачем укладено договір про надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту у формі електронного документу з електронними підписами сторін. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. ТОВ "Кошельок" виконало взяті на себе зобов`язання та перерахувало на картковий рахунок відповідача позику в розмірі 6 250,00 грн, що підтверджується листом АТ "Таскомбанк" № 22676/47.1 від 10 червня 2025 року, листом АТ КБ "Приват Банк" від 11 вересня 2025 року та випискою по банківському рахунку [PERSON] . Із детального розрахунку заборгованості за Договором № 3405701732-357276 від 31 травня 2021 року слідує, що позивачем нараховано заборгованість [PERSON] в розмірі 21 750,00 грн, з яких: 6 250,00 грн - заборгованість за сумою кредиту, 15 500,00 грн - заборгованість за відсотками. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п. 2.1 Договору, строк кредитування склав 25 днів, тобто з 31 травня 2021 року по 24 червня 2021 року. Договором також передбачено умови продовження строку кредитування, для чого позичальнику необхідно оплати протягом Лояльного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування Кредитом. Як вбачається із детального розрахунку заборгованості, відповідач, обумовлені п. 2.2. Договору дії, для продовження строку кредитування не вчиняв. При цьому п. 3.5 договору щодо продовження дії договору та нарахування відсотків на весь період користування кредитними коштами, суперечить розділу 2 договору, яким чітко обумовлено строки в договорі та порядок його пролонгації, та розміщений в розділі щодо оплати за користування кредитом, тому суд не приймає доводи позивача щодо законності нарахування відсотків поза 25-денним, обумовленим сторонами, строком. Таким чином, позивач здійснив нарахування процентів за користування кредитом в сумі 12 375,00 грн за період з 25 червня 2021 року по 22 вересня 2021 року після спливу строку кредитування. Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення із [PERSON] відсотків за користування кредитом в сумі 12 375,00 грн за період з 25 червня 2021 року по 22 вересня 2021 року, нарахованих після спливу строку кредитування (24 червня 2021 року), є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача 9 375,00 грн, з яких 6 250,00 грн - заборгованість за сумою кредиту, 3 125,00 грн - заборгованість за відсотками. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, зокрема розмір відшкодованих судових витрат визначається пропорційно сумі задоволених позовних вимог. З огляду на часткове задоволення судом позовних вимог із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1 044,13 грн, яка являється пропорційною розміру задоволених позовних вимог (2 422,40 х (100 х 9 375,00 :21 750,00 грн) : 100). Що стосується заявлених до стягнення витрат за надання позивачеві правничої допомоги в сумі 10 000 грн., суд, з урахуванням клопотання позивача про зменшення витрат на правничу допомогу, вважає, що вказаний розмір витрат є завищеним з урахуванням категорії спору, складності справи, розгляду справи в порядку спрощеного провадження, реально затраченого часу адвокатом, а також те, що позов було задоволено частково, тому суд вважає необхідним задовольнити витрати за надання позивачеві правничої допомоги частково, на суму 2 500 грн. На підставі ст. ст. 610, 626, 627, 629, 1054 ЦК України,

Outcome: approved