Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Мар`їнської МВА Покровського району Донецької області про визнання права власності. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що [INFO] помер її дідусь [PERSON] [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді нерухомого майна: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка для ведення особистого підсобного сільського господарства площею 0,0411 га, кадастровий номер 1423310100:01:001:0510; земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1 га, кадастровий номер 1423310100:01:001:0509. За життя померлий лишив заповіт, який своє майно заповів [PERSON] [INFO] . Позивач звернулась до державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одесі Левіної К.М. із заявою про прийняття спадщини. Була заведена спадкова справа, та 19.04.2024 року було видано свідоцтво про право власності за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Щодо земельних ділянок, 18.12.2024 року нотаріусом було видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якій зазначено, що видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру. Але згідно наданих відомостей з Державного земельного кадастру Відділом №5 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 29.11.2024р. за № 195/343-24 та за №196/343-24 територія, на якій розташовані об`єкти ДЗК (земельна ділянка з кадастровим номером 1423310100:01:001:0509, 1423310100:01:001:0510 знаходяться в районі в районі проведення бойових дій або перебуває у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). Враховуючи зазначене, відділ не має можливості надати витяги з Державного земельного кадастру. У зв`язку з чим, позивач вимушена звернутись до суду для захисту своїх прав. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду заяву в якій просять суд справу розглядати за їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог не заперечує. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Право власності померлого [PERSON] на земельну ділянку для ведення особистого підсобного сільського господарства площею 0,0411 га, кадастровий номер 1423310100:01:001:0510 та земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1 га, кадастровий номер 1423310100:01:001:0509, підтверджується Державним актом на право власності на землю від 27.09.2001 року серія ІІ-ДН №047045, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №1158, та Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності доданими до матеріалів справи. Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру № 76536200 від 09.04.2024 року встановлено, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , була заведена спадкова справа №837/2023, номер у спадковому реєстрі 71610041. Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на підставі заповіту, посвідченого державним нотаріусом Мар`їнської державної нотаріальної контори Донецької області 01 жовтня 2018 року, зареєстрованого у реєстрі за № 975, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] є його онука [PERSON] , [INFO] . Державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса Левіною К.М. у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, у зв`язку з тим що згідно наданих відомостей з Державного земельного кадастру Відділом № 5 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 29.11.2024 за № 195/343-24 та за № 196/343-24 територія, на якій розташовані об`єкти ДЗК (земельна ділянка з кадастровим номером 1423310100:01:001:0509; земельна ділянка з кадастровим номером 1423310100:01:001:0510, знаходиться в районі проведення бойових дій або перебуває у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). Враховуючи вищезазначене та відповідно до постанови КМУ № 564 від 07.05.2022 р. «Деякі питання ведення та функціонування Державного земельного кадастру в умовах воєнного стану», Відділ не має можливості надати запитувану інформацію, тобто Витяги з Державного земельного кадастру. Відповідно до частини третьої статті 3\~ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ст.ст.1216, 1217\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.\~1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. За змістом частини першої статті 1297\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до статті 66 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за місцем відкриття спадщини. Пунктом 2 глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 встановлено, що неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Згідно із ст. 49. Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: зокрема, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Статтею 55\~Конституції України гарантовано право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Статтею 392\~ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи встановлені обставини та відповідно до вказаних вище норм законодавства суд доходить висновку, що матеріалами справи доводиться наявність законних підстав на набуття [PERSON] права власності на земельні ділянки та існування підстав для судового захисту такого права в установлений законом спосіб визнання права. Відтак суд вважає позовні вимоги обґрунтованими й такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved