Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 25 березня 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування. У подальшому, 18 вересня 2025 року, подав до суду заяву про зміну предмету позову, в якій просить продовжити йому строк для прийняття спадщини після смерті матері. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , проте пропустив визначений законодавством строк подачі заяви про прийняття спадщини з поважних причин, а саме у зв`язку із необізнаністю про наявність заповіту. Після смерті матері залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Оскільки в іншому порядку прийняти спадщину не має можливості, просить суд продовжити строк для прийняття спадщини. У підготовче засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Представник Богуславської міської ради Київської області Хоменко В. у підготовче засідання також не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Завідувач Богуславською районною державною нотаріальною конторою\~ Чамата І. у підготовче засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника нотаріальної контори. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання. Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] у віці 81 року в м. Богуслав Богуславського району, Київської області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , з актовим записом №65, повторно виданого Богуславським відділом РАЦС в Обухівському районі\~ Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 12 квітня 2024 року (а.с.17). Померла доводилася матір`ю позивачу, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , за актовим записом №173, виданого відділом РАГС Богуславської районної державної адміністрації Київської області 25 листопада 1997 року, із якого вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , у графі «мати» зазначена « [PERSON] » (а.с.16). У матеріалах справи міститься копія заповіту, складеного у м. Богуслав 25 квітня 1998 року [PERSON] , проживаючою по [ADDRESS] , та посвідченого держнотаріусом Богуславської держнотконтори Полковніковою Т.А., із якого вбачається, що померла заповідала все належне їй майно своєму сину [PERSON] (а.с.8). За адресою [ADDRESS] розташований садибний (індивідуальний) житловий будинок загальною площею 75,60 м2 з господарськими будівлями та спорудами, що підтверджується копією технічного паспорта (а.с.11-13). Ринкова вартість вказаного будинку згідно звіту про оцінку майна від 11 березня 2025 року становить 16240,00 грн. (а.с.14-15). Позивач зазначає, що не знав про те, що мати на його користь склала заповіт та все своє майно, у тому числі житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , заповіла йому, тому не звертався до нотаріальної контори для прийняття спадщини. Коли йому стало відомо про це, звернувся до державного нотаріуса в м. Богуслав із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове нерухоме майно, яке належало [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки він пропустив строк для прийняття спадщини, передбачений ст. 549 ЦК Української РСР, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 липня 2024 року (а.с.10). Згідно з довідкою державного нотаріуса Богуславської ДНК Чамати І. від 12 липня 2024 року, після смерті спадкодавця [PERSON] (яка померла [INFO] ), проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] , із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини за законом чи за заповітом до нотаріальної контори ніхто не звертався\~\~ (а.с.9). Тобто інші спадкоємці після смерті [PERSON] , окрім позивача, відсутні. Оскільки у справі встановлено, що мати позивача [PERSON] померла [INFO] та на той час діяли норми Цивільного кодексу Української РСР (у редакції 1963 року), при вирішенні справи суд керується саме цими нормами. Так, відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові правовідносини регулюються ЦК України після 1 січня 2004 року, якщо спадщина відкрилася до 1 січня 2004 року, то такі правовідносини регулюються нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року. Згідно п. 23 вищезазначеної постанови, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно частини першої ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Частинами першою, третьою статті 5 ЦК України (в редакції 2004 року), передбачено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше й регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За змістом ч.ч. 4, 5 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України (в редакції 2004 року), відносини спадкування регулюються нормами ЦК України ( в редакції 2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1.01.2004), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Стаття 525 ЦК УРСР ( редакція 1963 року) визначає, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (редакція 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.\~ Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина\~ визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР (редакція 1963 року), яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини. Частиною першою статті 550 ЦК УРСР (редакція 1963 року) строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 549 цього кодексу, може бути подовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку й без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. Цей строк може бути подовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо в указаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд із цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про подовження пропущеного строку. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані із об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів і заперечень учасників справи та її фактичних обставин. Суд дійшов висновку про наявність поважних причин щодо пропущення спадкоємцем [PERSON] строку прийняття спадщини за обставин, вказаних ним. До поважних причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини з-посеред усіх виділяють також необізнаність спадкоємця про наявність заповіту. Такий правовий висновок викладений у постанові ВСУ від 06.09.2017 у справі № 6-496цс17 та підтриманий у постановах ВС/КЦС: від 10.01.2019 у справі № 263/1221/17; від 17.03.2021 у справі № 308/4272/19; від 22.02.2021 у справі № 644/7785/19. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 80 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустив строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і продовжити йому строк для прийняття спадщини. Зважаючи на поважність причин, на які вказує позивач, відсутність заперечень відповідача, яким позов визнається, суд вважає, що є всі підстави для продовження строку для прийняття спадщини. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому заявлений позивачем позов підлягає задоволенню. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved