Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 04 грудня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було\~укладено кредитний\~договір (оферти)\~№ 04.12.2024-100002477\~за умовами\~якого відповідачу надано кредит, шляхом перерахування коштів на належний позичальнику електронний платіжний засіб [NUMBER] у розмірі 3000 грн., строком на 155 днів з дати його надання, процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1%\~за 1\~(один)\~день користування\~кредитом, яка застосовується протягом протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів (фіксована процентна ставка «Стандарт» та 0.1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт», а також комісії в розмірі 9 % від суми кредиту, що становить 270 грн. Оскільки [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, станом на 25 червня 2025 року за ним утворилася заборгованість на суму 8830 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 3000 грн., заборгованості за процентами 3520 грн., заборгованості за комісією - 270 грн., додаткової комісії у розмірі 540 грн. та неустойку 1500 грн., яку банк просив стягнути з останнього, а також витрати по сплаті судового збору. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін. Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 01 липня 2025 року було відкрито провадження по справі яку призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач будучі належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив. За змістом прохальної частини позову, представник позивача Пархоменко М.А. просила провести розгляд справи у його відсутності та задовольнити позовні вимоги. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] будучі належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим, суд в силу ст. 280 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. За наведених обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, згідно ч.5 ст.279 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне зазначити про наступне. Як вбачається матеріалів справи 04 грудня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір (оферти) №04.12.2024-100002477 шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною даного Договору (а.с. 10-16). Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 3000 грн., строком на 155 днів, що підтверджується довідкою сервісу\~онлайн платежів\~iPay.ua\~№95-0606\~від 06.06.2025\~року,\~згідно з\~якої вбачається,\~що 04.12.2024\~року о\~22\~год.\~50\~хв.\~на картковий\~рахунок [NUMBER] \~було зараховано\~грошові кошти\~у розмірі\~3\~000грн (а.с.18). Згідно Договору, процентна ставка «Стандарт» це фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, який розпочинається протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів Процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0.5 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Згідно п. 3.1. Договору, Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти, Комісію. Пунктом 3.2. встановлено, що Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4441-11XX-XXXX-4687 (п. 4.1 Договору). За положеннями п. 4.3. Договору, днем надання Кредиту вважається списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитодавця а днем погашення Кредиту/сплати платежу день надходження коштів у касу Кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок Кредитодавця. Відповідно до п. 6.1. Договору, Позичальник зобов`язався використати Кредит на зазначені в Договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України, і забезпечити своєчасне повернення Кредиту та Процентів шляхом внесення в касу Кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок Кредитодавця в такі терміни : а) повернення кредиту, сплата Процентів у терміни та строки, вказані у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. Кредитний договір\~підписаний електронним\~підписом позичальника,\~відтвореним шляхом\~використання позичальником\~одноразового ідентифікатора\~E528. У вказаному договорі також зазначені анкетні та паспортні дані позичальника [PERSON] , його РНОКПП, номер мобільного телефону, електронна адреса, номер банківської картки [NUMBER] xx-xxxx-4687, на який банком було перераховані кредитні кошти. Судом встановлено, що на виконання умов Договору від 04.12.2024 року Позичальником було перераховано відповідачу кошти у сумі 3000 грн. на строк 155 днів, а саме до 07.05.2025 року, про що свідчить квитанції про перерахунок коштів. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. У свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 25 червня 2025 року згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем, за відповідачем створилася заборгованість на загальну суму 8830 грн., яка складається тілом кредиту 3000 грн., заборгованості за процентами 3520 грн., заборгованості за комісією - 270 грн., додаткової комісії у розмірі 540 грн. та неустойку 1500 грн., яку банк просив стягнути з останнього, а також витрати по сплаті судового збору. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи відповідач за для отримання кредиту, пройшов реєстрацію на сайті позивача, шляхом заповнення відповідної заявки на отримання позики із зазначенням номеру банківської картки для перерахування коштів, в тому числі відповідачкою надано свої паспортні данні та вказала адресу місця своєї реєстрації, що у свою чергу свідчить про його ознайомлення з усіма істотними умовами отримання позики, а договір про споживчий кредит було укладено та підписано в електронній формі, що в силу приписів ст.ст. 6, 627 ЦК України, ст.ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що прирівнюється до договору у письмовій формі. За наведених вище обставин, суд приходить до висновку, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір в електронній формі, за яким позивач надав відповідачу кредитні кошти, а останній зобов`язався повернути кошти та сплатити проценти у відповідності до умов кредитного договору. Відповідно до статті 1056-1 ЦК України, виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються у договорі. Згідно з частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). З огляду на сукупність доказів які досліджені в судовому засіданні, то суд знаходить встановленим що між сторонами склалися правовідносини щодо кредитного договору умов яких у свою чергу відповідач не дотримався через що за ним утворилася заборгованість зі сплати кредиту. Як вже зазначено вище, відповідач укладаючи в електронній формі кредитний договір (оферти) № 04.12.2024-100002477 від 04 грудня 2024 року, був ознайомлений з порядком сплати заборгованості та сплати відсотків за користування кредитом. Відтак, ураховуючи що позичальник, тобто відповідач, отримав та використав кредитні кошти та в обумовлені договором строк добровільно не повернув їх позикодавцю, з огляду на положення ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, то суд знаходить вимогу позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 3000 грн. обґрунтованою та такою що підлягає до задоволення. Оскільки відповідачем не спростовано розмір заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 3520 грн., комісії у розмірі 270 грн. та додаткової комісії у розмірі 540 грн. які нараховані позивачем у відповідності з узгодженими сторонами умовами кредитування, то така заборгованість також підлягає стягненню у судовому порядку, тобто в цій частині вимога позивача також підлягає задоволенню. Щодо стягнення заборгованості за штрафними санкціями за кредитним договором № 04.12.2024-100002477\~від 04\~грудня 2024\~року на загальну суму 1500 грн. слід зазначити про наступне. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За змістом вказаних статей нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3% річних або інший розмір процентів входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача неустойку за кредитним договором № 04.12.2024-100002477 від 04 грудня 2024 року на загальну суму 1500 грн. суперечать вимогам закону та задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, то з відповідача слід стягнути на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2010 грн. 50 коп. На підставі ст.ст. 526, 527, 553, 554, 651, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial