Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

[PERSON] , через свого представника адвоката Майстренка М.О., звернулася до Кам`янського районного суду Черкаської області з позовом, де просить визнати за нею право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі право власності на вищевказаний житловий. Нотаріусом Кам`янської державної нотаріальної контори відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю документу, що посвідчує право власності на вказане майно, оскільки оригінал свідоцтва про право власності на житловий будинок був втрачений. Отже, позивачка змушена звернетися до суду за захистом свого порушенного права. Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 09.09.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 24.09.2025 року підготовче провадження закрито, та призначено справу до судового розгляду. Витребувано у Кам`янської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, відкритої після померлої [INFO] [PERSON] . Представник позивача [PERSON] просив позов задовольнити з підстав вказаних у ньому. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти і відповідні ним правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , про що 20.02.2012 зроблено відповідний актовий запис №06, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 5). [PERSON] є донькою померлої [PERSON] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 16) та свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.17). Відповідно до інформації КП «ЧООБТІ» про зареєстроване право власності від 21.06.2024, станом на 01.01.2013 право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] (а.с. 6). Документи, що підтверджують право власності: свідоцтво про право власності видане Кам`янською районною радою від 11.12.1996 та свідоцтво про право на спадщину видане Кам`янською державною нотаріальною конторою від 09.04.1997 Р№2-136 (а.с. 15). За замовленням [PERSON] було виготовлено технічну документацію на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.8-14). 23.08.2000 року [PERSON] було складено заповіт, відповідно до якого остання заповіла усе належне їй майно своїм донькам [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] є єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] , згідно з витребуваною спадковою справою №124/2012, оскільки [PERSON] своєю заявою відмовилася від спадщини на користь позивача. Постановою від 21.05.2025 вих.№ 15/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна (а.с. 19). Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Як визначено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як визначено ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном ( ч.1 ст. 317 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 5, 47, 49 Закону України «Про нотаріат», п.22.31 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Виходячи з вищевикладеного, аналізуючи надані у справі докази у їх сукупності та кожний доказ окремо, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідно до цивільного законодавства позивач [PERSON] , як спадкоємець за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] , має право в порядку спадкування за законом отримати у спадщину майно, що належало спадкодавцю, однак позбавлена цього права, оскільки правовстановлюючий документ на житловий будинок, що входить до складу спадщини було втрачено та на даний час отримати його копію неможливо. Позивачем доведено, що житловий будинок належав саме спадкодавцю [PERSON] , право власності на житловий будинок зареєстроване у бюро технічної інвентаризації за життя спадкодавцем та її право власності на нерухоме майно ніким не оспорюється. Інші спадкоємці, після смерті [PERSON] за законом та заповітом на вищевказаний житловий будинок відсутні. Таким чином, позивач позбавлений можливості отримати у спадщину майно в порядку спадкування за заповітом у позасудовому порядку, що порушує його право власності, тому суд вважає за можливе захистити порушені права позивача шляхом визнання за ним права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, після смерті матері [PERSON] , отже позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved