Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 1.1 В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з відповідачкою по справі перебуває у шлюбі, зареєстрованому 03 липня 2006 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Здолбунівського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №34. Від шлюбу мають п`ятеро дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , яка вже є повнолітньою, дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалося, матір дітей тривалий час перебуває за межами України, батьківських обов`язків не виконує, дітей не виховує, матеріально не допомагає, відсутня за місцем проживання понад рік. Вважає, що примирення та збереження шлюбу неможливе, а надання будь-яких строків на примирення не доцільним. З наведених підстав просить шлюб розірвати та визначити місце проживання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з батьком, оскільки вважає, що це відповідатиме інтересам дітей. 1.2 Відповідачка відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк не подала. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії в справі 2.1. Ухвалою суду від 21.11.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків. 11.12.2024 ухвалою суду відкрито провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 23.04.2025 зобов`язано Службу у справах дітей виконавчого комітету Мирогощанської сільської ради надати письмовий висновок щодо доцільності/недоцільності визначення місця проживання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . 18.06.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 21.10.2025 задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції. 2.2. Позивач згідно поданої заяви просить розгляд справи проводити без його участі та участі його представника, зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити у повному обсязі. Представник Служби у справах дітей Мирогощанської сільської ради просить розгляд справи проводити без участі представника, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом надсилання судових повісток на адресу зареєстрованого місця проживання, а також шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судова Влада України (а.с.71, 93, 183, 195, 202). Заяв та клопотань по суті позовних вимог не надала, відзиву не надіслала. 2.3. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 3.1. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03 липня 2006 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Здолбунівського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №34, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.24). 3.2. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.10, 12, 14, 16). 3.3. Діти зареєстровані та проживають з позивачем за адресою [ADDRESS] (а.с.8, 11, 13, 15, 17). 3.4. Згідно Акту обстеження умов проживання від 13.07.2023 встановлено, що за адресою [ADDRESS] проживає відповідачка [PERSON] , позивач [PERSON] та їхні неповнолітні діти. Умови проживання незадовільні, порушено санітарно-гігієнічні норми, у будинку брудно, речі розкидані, будинок потребує ремонту. Стосунки у сім`ї доброзичливі, багатодітна, малозабезпечена сім`я, мама займається вихованням дітей, батько заробляє кошти. Проведено профілактичну бесіду з мамою щодо належного виконання батьківських обов`язків, покращення умов проживання і створення належних умов для виховання дітей (а.с.20). 3.5. Проте, з Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 18.10.2024 встановлено, що за адресою [ADDRESS] проживає позивач [PERSON] та його неповнолітні діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Матір дітей [PERSON] із чоловіком та дітьми не проживає понад рік часу, з 27.08.2023. Виїхала за кордон. Крім того, Актом від 25.10.2024 встановлено, що в ході обстеження житлового будинку за вказаною адресою особистих речей та документів громадянки [PERSON] не виявлено (а.с.21-22, 23). 3.6. Донька сторін [PERSON] навчається у 5 класі Мирогощанського ліцею Мирогощанської сільської ради. Впродовж навчання дитини у закладі, мама не цікавилася успішністю доньки, не відвідувала батьківські збори. [PERSON] проживає з татом, він приділяє належну увагу навчанню та вихованню дитини, бере участь у шкільному та особистому житті дівчинки, спілкується з класним керівником, відвідує шкільні збори. Дані обставини підтверджуються довідкою №53/01-31 від 18.10.2024 та характеристикою Мирогощанського ліцею від 30.01.2025 (а.с.18, 137). 3.7. Згідно довідки №54/01-31 від 18.10.2024 син сторін [PERSON] навчається у 6 класі Мирогощанського ліцею Мирогощанської сільської ради. Впродовж навчання дитини у закладі, мама не цікавилася успішністю сина, не відвідувала батьківські збори. Згідно наданої вказаним закладом освіти характеристики від 30.01.2025, в родині взаємовідносин доброзичливі. Тато приділяє належну увагу вихованню та розвитку дитини. Спілкується з вчителями, цікавиться здобутками дитини, відвідує батьківські збори (а.с.19,138). 3.8. Згідно довідки Управління соціального захисту населення Дубенської РДА від 30.01.2025, [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Дубенської РДА та отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю ІІІ групи, допомогу на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях, на дитину [PERSON] , [INFO] . [PERSON] станом на 30.01.2025 не перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення та жодних видів допоміг не отримує (а.с.133). 3.9. Згідно довідки ТОВ «Рівненський домобудівний комбінат» [PERSON] працює у ТОВ «Рівненський домобудівний комбінат» з 23 липня 2021 року на посаді формувальник. Його дохід з червня 2022 року по листопад 2022 року становить 52519,54 грн. З 05 березня 2024 року позивач працює у вказаному товаристві на посаді формувальник з/б виробів та конструкцій, його дохід з липня 2024 року по грудень 2024 року становить 216 995,36 грн. (а.с.134,135). 3.10. Згідно наданої ТОВ «Рівненський домобудівний комбінат» характеристики, за час роботи [PERSON] зарекомендував себе як відповідальний працівник, користується повагою у колективі, порушень трудової дисципліни не допускав (а.с.136). 3.11. Судовим наказом Дубенського міськрайонного суду від 11.12.2024 стягнуто з [PERSON] га користь [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі частина усіх видів її заробітку, починаючи з 06.12.2024 і до досягнення дітьми повноліття (а.с.139). 3.12. Також, судом встановлено, що Службою у справах дітей Мирогощанської сільської ради [PERSON] неодноразово було попереджено про можливість притягнення до відповідальності за ухилення від створення належних умов життя, навчання та виховання дітей (а.с.140, 145). 3.13. Відповідно до письмового висновку Органу опіки та піклування Мирогощанської сільської ради від 29.05.2025, затвердженого рішенням виконавчого комітету Мирогощанської сільської ради Дубенського району Рівненської області №1070, з метою визначення якнайкращим інтересам дітей, яке сприятиме їх повноцінному вихованню та розвитку у звичному середовищі, беручи до уваги встановлені факти ухилення матір`ю від виконання батьківських обов`язків, з урахування інтересу та віку дітей, Орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] . При цьому, суд відмічає, що орган опіки та піклування впродовж 2023-2025 років 5 разів обстежував умови проживання багатодітної сім`ї [PERSON] та спілкувався з її членами: 30.03.2023, 13.07.2023, 17.10.2023, 25.10.2024, 28.01.2025. Перші два рази вдома перебувала матір, при цьому 13.07.2023 там не було що їсти і запас їжі був мінімальний та лише в замороженому виді, в кімнатах брудно, речі розкидані, виявлено факт порушення санітарно-гігієнічних норм у кімнатах. При цьому, матір дітей [PERSON] органом опіки та піклування попереджалась 17.12.2021 та 30.03.2023 про можливість притягнення до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків за ст. 184 КУпАП. В подальшому вже вдома перебував лиш батько, а з матір`ю орган опіки не зустрічався і на засідання комісії щодо розгляду питання про визначення місця проживання її дітей вона також не прибула без пояснення причин (аналогічно як і до суду),а зі слів батька дітей матір приїжджала до дітей лише двічі: 16.08.2024 та 25.12.2024. Орган опіки та піклування підтверджує, що діти фактично проживають з батьком. Під час обстеження місця проживання 17.10.2023 дома був батько з дітьми, були задовільні умови, порушень санітарно-гігієнічних норм не виявлено, хоч житлові кімнати потребували прибирання, але діти забезпечені одягом та взуттям відповідно віку та пори роки, продуктами харчування, канцелярським приладдям, усім необхідним для нормального функціонування та проживання. [PERSON] повідомив, що його дружина 28.07.2023 поїхала за кордон на заробітки в Чехію і в листопаді 2023 року планує повернутись. Однак, 25.10.2024 органом опіки та піклування виявлено, що матір дітей дома не лише відсутня, а немає ні її документів, ні її речей, було опитано сусідів і ті пояснили, що [PERSON] тут не проживає з липня 2023 року. При повторному огляді 28.01.2025 порушень умов проживання дітей не виявлено. Сім`я має статус багатодітної (а.с.97-165). IV. Норми права, які застосував суд. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, чому відповідає і ст. 24 Сімейного кодексу України, за ч.1 якої примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя, як того вимагають положення ст.111 СК України, суд не вбачає. Згідно ч.3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Згідно зі статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 01 березня 2023 року у справі № 643/16285/20, провадження № 61-530св23. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. У постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 352/2324/17 (провадження № 61-14041св19) вказано, що питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. V. Мотивована оцінка і висновки суду. 5.1 Позивач стверджує, що спільно з відповідачкою не проживає вже більше року, спільного господарства не веде, а також за актами обстеження умов проживання сім`ї доведено, що вже з 17.10.2023 діти проживають саме з батьком. Відповідачка з відзивом і будь-якими запереченнями до суду не зверталася. Позивач просить шлюб розірвати, а примушування до шлюбу заборонено. Таким чином, суд робить висновок, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому вимогу про розірвання шлюбу задовольняє. 5.2 Щодо вимоги позивача про визначення місця проживання дітей з батьком, суд виходить з того, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага повинна приділятися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що неповнолітні діти фактично проживають з батьком, який належно піклується про них, забезпечує усім необхідним для життя, виховання та розвитку. При цьому, в ході розгляду справи не встановлено обставин, які б давали підстави для висновку щодо негативного впливу батька на дітей, або ж відсутність у [PERSON] батьківського потенціалу, вчинення останнім будь-яких дій, які суперечили б інтересам його неповнолітніх дітей: позивач офіційно працевлаштований та отримує стабільний достатній дохід, даних про зловживання алкогольними напоями відсутні, має позитивну характеристику. Також суд зауважує, що в цій ситуації соціальна допомога сім`ї як багатодітній виплачується саме матері дітей, а фактично вони проживають з батьком і судовим наказом стягуються аліменти на його ім`я для утримання дітей. Визначення місця проживання дітей з батьком судовим рішенням за таких умов надасть можливість переоформити отримання пільги на багатодітну сім`ю на батька і витрачати її на потребу дітей. 5.3 Враховуючи ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, матір, яка не цікавиться розглядом справи про визначення місця проживання її дітей, батько, який усвідомлює свою особисту відповідальність за виховання дітей і що умови їх проживання покращились, вік дітей, суд приходить до висновку про визначення місця проживання сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , на даний час разом з батьком. Також суд виходить з того, що органом опіки та піклування визнано доцільним визначити місце проживання неповнолітніх дітей з батьком. Суд погоджується з цим висновком, оскільки він є обґрунтованим, зробленим на підставі ретельної перевірки умов життя позивача та дітей. Водночас, суд наголошує, що визначення місця проживання спільних дітей сторін разом з батьком, не впливатиме на взаємовідносини матері з дітьми, оскільки таке визначення місця проживання дітей, не позбавляє матері батьківських прав та не звільняє її від виконання своїх батьківських обов`язків. 5.4 Щодо визначення місця проживання доньки сторін [PERSON] , [INFO] , суд зазначає наступне. Відповідно до українського законодавства неповнолітня дитина, яка досягла 14 років, має право самостійно визначати своє місце проживання. [PERSON] на даний час досягла 16 років, тобто є неповнолітньою, а не малолітньою дитиною, і може самостійно визначати своє місце проживання. Доказів того, що вона не може самостійно визначати своє місце проживання до суду не надано. Відтак, суд не вирішує питання щодо визначення місця проживання доньки сторін [PERSON] , оскільки це питання належить до особистого вибору самої дитини. 5.5 Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем було сплачено судовий збір за дві позовні вимоги у загальному розмірі 2422,40 грн., які підлягають стягненню з відповідачки.

Outcome: partial