Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 12 березня 2025 року представник позивачки адвокат Стаценко О.Д. звернувся до суду з позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, в якому просить стягнути із [PERSON] на користь позивачки [PERSON] неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , за період з 6 травня 2021 року по 30 червня 2024 року у розмірі 54 428, 82 грн. У обгрунтування позовних вимог представник позивачки зазначив, що\~ [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який рішенням Миронівського районного суду Київської області від 14 червня 2017 року розірвано. Від шлюбу мають двох спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . 17 вересня 2021 року Богуславським районним судом Київської області видано виконавчий лист у справі №358/482/21, про стягнення із відповідача на користь позивачки аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) батька щомісячно, починаючи з 6 травня 2021 року і до закінчення навчання до 30 червня 2024 року. Виконавчий лист\~ знаходиться на виконанні у Миронівському ВДВС в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). У зв`язку із ухиленням відповідача від своєчасної сплати аліментів у період з 6 травня 2021 року по 30 червня 2024 року утворилася заборгованість по сплаті аліментів на загальну суму 54 428,82 грн., тому просить стягнути у судовому порядку із відповідача неустойку (пеню) за несплату аліментів у розмірі 54 428,82 грн. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що хворів і не мав можливості сплачувати аліменти у встановленому розмірі, наразі влаштувався на роботу і заборгованість буде погашати. У частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу не визнав. За таких обставин суд, заслухавши думку представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Богуславського районного суду Київської області від 3 серпня 2021 року у справі №358/482/21 задоволено позов [PERSON] про стягнення аліментів із [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 6 травня 2021 року і до часу закінчення навчання до 30 червня 2024 року (а.с.26). Відповідач нерегулярно сплачував аліменти, у зв`язку із чим утворилася заборгованість, яка станом на 30 червня 2024 року становить 54 428,82 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком про стан заборгованості по аліментах № 6706 від 14 лютого 2025 року (а.с. 9). Згідно ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до роз`яснень викладених в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки /пені/ настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення. Суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, дійшов до висновку про те, що у виникненні заборгованості є вина відповідача, оскільки він є працездатним за віком та відсутні відомості, що він за період виникнення заборгованості мав тимчасову непрацездатність чи мав інші поважні причини щодо працевлаштування. Беззаперечних доказів на спростування вини у несплаті аліментів та виникненні заборгованості відповідач не надав. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц зроблено висновок, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Вимоги представника позивачки про стягнення неустойки (пені) заявлені в розмірі 54 428,82 грн., що відповідає положенням ч. 1 ст. 196 СК України, якою визначено, що пеня стягується не більше 100 відсотків заборгованості. Оскільки вимоги представника позивачки грунтуються на вимогах закону, суд задовольняє позов про стягнення із відповідача неустойки (пені) за прострочення аліментів у розмірі 54 428,82 грн. Щодо розподілу судових витрат суд дійшов наступного висновку. Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Частинами 1-6 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Порядок розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, врегульовано статтею 141 ЦПК України. Так, згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно заявлених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною 8 статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат, понесених на отримання професійної правничої допомоги, представником позивачки надано договір №5/03/25 про надання професійної правничої допомоги, укладений між позивачкою [PERSON] та адвокатом Стаценком О.Д., та квитанцію від 12 березня 2025 року, із якої вбачається, що [PERSON] було надано професійну правничу допомогу\~ у Богуславському районному суді Київської області у цивільній справі\~ згідно договору про надання професійної правничої допомоги №5/03/25 від 4 березня 2025 року у розмірі 5000,00 грн. (а.с.10-11). Таким чином, враховуючи, що позивачка понесла витрати на професійну правничу допомогу, які підтверджені належними доказами, відповідач не довів у судовому засіданні неспіврозмірність цих витрат, суд вважає за необхідне судові витрати за надання професійної правничої допомоги, стягнути із відповідача [PERSON] на користь позивачки. Від сплати судового збору під час звернення до суду позивачка [PERSON] звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5\~ Закону України «Про судовий збір». Враховуючи, що позивачка була звільнена від сплати судового збору під час звернення до суду із позовом про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, із відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved