Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до Городищенського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення 126851 грн. 00 коп. заборгованості за кредитними договорами. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17 березня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №79415649, який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Також, 20 березня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №2411987, який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Також, 22 березня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] було укладено кредитний договір №26869-03/2024, який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 23 березня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] було укладено кредитний договір №28120-03/2024, який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Також, 15 вересня 2021 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] було укладено кредитний договір №3499709758/730530, який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Також, 05 жовтня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] було укладено договір позики №0983158529, який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Також, 18 жовтня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Авіра груп» та [PERSON] було укладено кредитний договір №53352, який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Також, 22 березня 2024 року між ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] було укладено кредитні договори №36969-03/2024 та № 37296-03/2024, які підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 27 березня 2024 року між ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №47204-03/2024, який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №14/06/21, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача за договором позики №79415649 в сумі 27056 грн 00 коп., з яких заборгованість за основною сумою боргу становить 8000 грн 00 коп., за відсотками 19056 грн 00 коп. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №14/06/21, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача за договором позики №2411987 в сумі 20355 грн 00 коп., з яких заборгованість за основною сумою боргу становить 6000 грн 00 коп., за відсотками 14355 грн 00 коп. 29 липня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №29072024, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 26869-03/2024 в розмірі 3500 грн\~ 00 коп., з яких заборгованість за основною сумою боргу становить 1000 грн 00 коп., за відсотками 2500 грн 00 коп., та за кредитним договором\~ №28120-03/2024 в розмірі 3500 грн\~ 00 коп., з яких заборгованість за основною сумою боргу становить 1000 грн 00 коп., за відсотками 2500 грн 00 коп. 19 квітня 2022 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №19042022-Є, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором №3499709758/730530 в сумі 9250 грн 00 коп., з яких заборгованість за основною сумою боргу становить 2500 грн 00 коп., за відсотками 6750 грн 00 коп. 24 листопада 2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №24/11-22/2, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача за договором позики №0983158529 в сумі 35780 грн 00 коп., з яких заборгованість за основною сумою боргу становить 4000 грн 00 коп., за відсотками 31780 грн 00 коп. 05 січня 2024 року між ТОВ «ФК «Авіа Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №05012024, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором №53352 в сумі 7410 грн 00 коп., з яких заборгованість за основною сумою боргу становить 2000 грн 00 коп., за відсотками 5110 грн 00 коп., за комісією 300 грн 00 коп. 21 жовтня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №21102024, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 36969-03/2024 в розмірі 8000 грн\~ 00 коп., з яких заборгованість за основною сумою боргу становить 2000 грн 00 коп., за відсотками 6000 грн 00 коп., за кредитним договором\~ №37296-03/2024 в розмірі 8000 грн\~ 00 коп., з яких заборгованість за основною сумою боргу становить 2000 грн 00 коп., за відсотками 6000 грн 00 коп. та за кредитним договором № 47204-03/2024 в розмірі 4000 грн\~ 00 коп., з яких заборгованість за основною сумою боргу становить 1000 грн 00 коп., за відсотками 3000 грн 00 коп. Оскільки відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами не виконує, позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами в сумі\~ 126851 грн 00 коп. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 05 лютого 2025 року справу було передано за підсудністю до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області в порядку ст. 31 ЦПК України. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 березня 2025 року постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило. Представник відповідача у наданому суду відзиві проти задоволення позову заперечував, зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними. Вказав, що до кредитних договорів №79415649, №2411987, №26869-03/2024 та №28120-03/2024, №3499709758/730530, №53352, №36969/03-2024, №37296/03-2024, №47204/03-2024 не додані документи, що містять розрахунки заборгованостей, які виникла до переходу права вимоги до фактора, і які б підтверджували, що вказані суми заборгованостей за кредитними договорами відповідають дійсності. Всупереч умовам договору позивачем нараховано відсотки за користування сумою позики поза межами строку кредитування. Крім того, не надано суду доказів, які б підтверджували факт перерахування\~ та отримання позичальником кредитних коштів. Щодо кредитного договору №0983158529 вказав, що до позовної заяви, не додано жодного розрахунку заборгованості, яка виникла до переходу права вимоги до фактора, і який би підтверджував, що вказані суми відповідають дійсності та позивач має право на їх стягнення. При цьому самим договором кредиту розмір відсотків за користування сумою позики протягом усього строку позики визначений в розмірі 1470,00 грн., а не 31780,00 грн, як просить стягнути позивач. Розрахунок, наданий позивачем за період з 24.11.2022 по 31.12.2024, не може братись судом до уваги, оскільки він охоплює період поза межами строку кредитування, що робить вказаний розрахунок неналежним доказом. Крім того, позивач в позовній заяві посилається на Правила, в яких визначено порядок укладення договору, порядок нарахування процентів, права та обов`язки сторін, відповідальність та інші умови. Однак, до позовної заяви не додано вказаних Правил та не надано доказів, що саме дана редакція Правил діяла на момент укладення кредитного договору. Враховуючи викладене, позивачем не доведено розміру заборгованості за кредитним договором, а тому позовні вимоги за даним кредитним договором\~ задоволенню також не підлягають. Крім того, представник відповідача зазначив, що копії окремих аркушів договорів факторингу не є належним чином засвідченими копіями витягів з них, тому не можуть бути прийняті як належні, допустимі та достовірні докази у розумінні статті 77-79 ЦПК України. Витяги з реєстру боржників не містять підписів сторін договору (генеральних директорів товариств), його лише підписано представником позивача та скріплено печаткою «для документів», що не може вважатися належним доказом. Також, доказів повідомлення боржника про відступлення права грошової вимоги позивачем не надано. При цьому, в якості доказів відступлення прав вимоги до позивача за кредитними договорами, товариство надало суду лише окремі аркуші вказаного договору. А тому договори факторингу є неналежними і недопустимими доказами у справі, так як надані суду не в повному обсязі. Крім того, на підтвердження переходу права грошової вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернень боргів» надало акти прийому-передачі реєстру боржників за договорами факторингу, однак у них не зазначено (не заповнено поле) про кількість боржників, що передаються, а тому такі акти прийому-передачі є неналежними і недопустимими доказами. Також позивачем не надано доказів того, що ним було здійснено оплату за договорами факторингу. Відтак, позивач не довів належними та допустимими доказами перехід права вимоги до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Крім того, представник відповідача заперечував проти стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими відсотками, оскільки його довіритель є військовослужбовцем, відтак, відповідно до\~ норми, яка передбачена п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», від сплати відсотків звільнений. З урахуванням викладеного просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. У наданих суду письмових поясненнях представник позивача зазначив, що кредитні договори між кредитними спілками та відповідачем укладені в електронному вигляді та між сторонами були погоджені їх умови. Зазначені представником відповідача підстави для відмови у задоволенні позовних вимог є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи. На підтвердження викладених у позовній заяві обставин представник позивача, крім іншого, просила приєднати до матеріалів справи\~ докази про надання відповідачу кредитних коштів. Заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 17 березня 2024 року між ТОВ «1Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №79415649, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 8000 грн. 00 коп., строком на 15 днів зі сплатою відсотків в розмірі 2,50% в день, та 2,70% за день за понадстрокове користування кредитом. Відповідно до п. 1 Договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти\~ на погоджений умовами договору строк, для задоволення власних потреб, шляхом їх перерахування\~ на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу\~ позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення\~ строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату від суми позики. Також, під час укладення вказаного кредитного договору, відповідачем підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором Додаток №1 до Договору позики №79415649, яким є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, в якому позичальнику встановлена періодичність та розміри платежів кредиту та сплати процентів за користування ним. 20 березня 2024 року між ТОВ «1Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №2411987, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 6000 грн. 00 коп., строком на 19 днів зі сплатою відсотків в розмірі 2,50% в день, та 2,70% за день за понадстрокове користування кредитом. Відповідно до п. 1 Договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти\~ на погоджений умовами договору строк, для задоволення власних потреб,шляхом їх перерахування\~ на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу\~ позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення\~ строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату від суми позики. Також, під час укладення вказаного кредитного договору, відповідачем підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором Додаток №1 до Договору позики №2411987, яким є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, в якому позичальнику встановлена періодичність та розміри платежів кредиту та сплати процентів за користування ним. 22 березня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №26869-03/2024, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 1000 грн. 00 коп., строком на 100 днів зі сплатою відсотків в розмірі 2,50% в день. Відповідно до п. 1 Договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 1000 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим\~ договором. Також, під час укладення вказаного кредитного договору, відповідачем підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором Додаток №1 до Договору про надання фінансового кредиту №26869-03/2024, яким є графік платежів. Крім того, відповідачем підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором паспорт споживчого кредиту в якому, зокрема,\~ відображені основні умови кредитування, інформація щодо процентної ставки. 23 березня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №28120-03/2024, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 1000 грн. 00 коп., строком на 100 днів зі сплатою відсотків в розмірі 2,50% в день. Відповідно до п. 1 Договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 1000 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим\~ договором. Також, під час укладення вказаного кредитного договору, відповідачем підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором Додаток №1 до Договору про надання фінансового кредиту №28120-03/2024, яким є графік платежів. Крім того, відповідачем підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором паспорт споживчого кредиту в якому, зокрема,\~ відображені основні умови кредитування, інформація щодо процентної ставки. 15 вересня 2021 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №3499709758/730530, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 2500 грн. 00 коп., строком на 18 днів зі сплатою відсотків в розмірі 2,50% на добу. Відповідно до п. 1 Договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 2500 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим\~ договором. Також, під час укладення вказаного кредитного договору, відповідачем підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором Додаток №1 до Договору про надання фінансового кредиту №3499709758/730530, яким є графік платежів. Крім того, відповідачем підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором паспорт споживчого кредиту в якому, зокрема,\~ відображені основні умови кредитування, інформація щодо процентної ставки. 05 жовтня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] було укладено договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0983158529/1 та отримання кредиту згідно заявки - анкети на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики №0983158529/1 від 05.10.2021, що акцептована [PERSON] 05.10.2021, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 4000 грн. 00 коп., строком на 21 день зі сплатою відсотків в розмірі 1,75% за один день користування кредитом. Також, під час укладення вказаного договору, відповідачем підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором Додаток №1 до Договору про надання фінансового кредиту №0983158529/1, яким є графік платежів. Крім того, відповідачем підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором паспорт споживчого кредиту в якому, зокрема,\~ відображені основні умови кредитування, інформація щодо процентної ставки. 18 жовтня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Авіра Груп» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №53352, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 2000 грн. 00 коп., строком на 18 днів зі сплатою відсотків в розмірі 3,5% на добу. Відповідно до пункту 1.5 Договору за використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту клієнт зобов`язаний сплатити товариству комісію в розмірі 15% від суми фінансового кредиту. Також, під час укладення вказаного договору, відповідачем підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором Додаток №1 до Договору про надання фінансового кредиту №53352, яким є графік розрахунків та загальна вартість кредиту. 22 березня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №36969-03/2024, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 2000 грн. 00 коп., строком на 120 день зі сплатою відсотків в розмірі 2,50% в день та застосовується в межах строку кредитування. Також, під час укладення вказаного договору, відповідачем підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором Додаток №1 до Договору про надання фінансового кредиту №36969-03/2024, яким є графік платежів. Крім того, відповідачем підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором паспорт споживчого кредиту в якому, зокрема,\~ відображені основні умови кредитування, інформація щодо процентної ставки. 22 березня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №37296-03/2024, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 2000 грн. 00 коп., строком на 120 день зі сплатою відсотків в розмірі 2,50% в день та застосовується в межах строку кредитування. Також, під час укладення вказаного договору, відповідачем підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором Додаток №1 до Договору про надання фінансового кредиту №37296-03/2024, яким є графік платежів. Крім того, відповідачем підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором паспорт споживчого кредиту в якому, зокрема,\~ відображені основні умови кредитування, інформація щодо процентної ставки. 27 березня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №47204-03/2024, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 1000 грн. 00 коп., строком на 120 день зі сплатою відсотків в розмірі 2,50% в день та застосовується в межах строку кредитування. Також, під час укладення вказаного договору, відповідачем підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором Додаток №1 до Договору про надання фінансового кредиту №37296-03/2024, яким є графік платежів. Крім того, відповідачем підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором паспорт споживчого кредиту в якому, зокрема,\~ відображені основні умови кредитування, інформація щодо процентної ставки. Вказані кредитні договори підписано відповідачем електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Нормою ст. 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Пунктами 5-7 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію»). Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Так, ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Положення ЗУ «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (ст. 1 ЗУ «Про електронний цифровий підпис»). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію»). Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20. З огляду на зазначене, з урахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, беручи до уваги те, що вказані вище кредитні договори укладено з [PERSON] за допомогою інформаційно-комунікаційної системи товариств, доступ до яких забезпечується споживачу через веб-сайт, [PERSON] підписав їх електронним підписом за допомогою одноразових ідентифікаторів, тому без їх отримання, без здійснення входу до інформаційно-комунікаційної системи кредитора такі договори не були б укладені. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07.10.2020 року у справі № 132/1006/19, від 28.04.2021 року у справі № 234/7160/20, від 01.11.2021 року у справі № 234/8084/20, від 08.08.2022 року у справі № 234/7298/20. За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Нормами ч.1 ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №14/06/21, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача за договором позики №79415649 в сумі 27056 грн 00 коп., з яких заборгованість за основною сумою боргу становить 8000 грн 00 коп., за відсотками 19056 грн 00 коп. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №14/06/21, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача за договором позики №2411987 в сумі 20355 грн 00 коп., з яких заборгованість за основною сумою боргу становить 6000 грн 00 коп., за відсотками 14355 грн 00 коп. 29 липня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №29072024, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 26869-03/2024 в розмірі 3500 грн\~ 00 коп., з яких заборгованість за основною сумою боргу становить 1000 грн 00 коп., за відсотками 2500 грн 00 коп., та за кредитним договором\~ №28120-03/2024 в розмірі 3500 грн\~ 00 коп., з яких заборгованість за основною сумою боргу становить 1000 грн 00 коп., за відсотками 2500 грн 00 коп. 19 квітня 2022 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №19042022-Є, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором №3499709758/730530 в сумі 9250 грн 00 коп., з яких заборгованість за основною сумою боргу становить 2500 грн 00 коп., за відсотками 6750 грн 00 коп. 24 листопада 2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №24/11-22/2, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача за договором позики №0983158529 в сумі 35780 грн 00 коп., з яких заборгованість за основною сумою боргу становить 4000 грн 00 коп., за відсотками 31780 грн 00 коп. 05 січня 2024 року між ТОВ «ФК «Авіа Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №05012024, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором №53352 в сумі 7410 грн 00 коп., з яких заборгованість за основною сумою боргу становить 2000 грн 00 коп., за відсотками 5110 грн 00 коп., за комісією 300 грн 00 коп. 21 жовтня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №21102024, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 36969-03/2024 в розмірі 8000 грн\~ 00 коп., з яких заборгованість за основною сумою боргу становить 2000 грн 00 коп., за відсотками 6000 грн 00 коп., за кредитним договором\~ №37296-03/2024 в розмірі 8000 грн\~ 00 коп., з яких заборгованість за основною сумою боргу становить 2000 грн 00 коп., за відсотками 6000 грн 00 коп. та за кредитним договором № 47204-03/2024 в розмірі 4000 грн\~ 00 коп., з яких заборгованість за основною сумою боргу становить 1000 грн 00 коп., за відсотками 3000 грн 00 коп. Згідно п.1.1 вказаних договорів факторингу, за цими договорами фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договорів. Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» наділено правом вимоги до відповідача за кредитними договорами. Зазначене підтверджується договорами факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, з додатковими угодами до нього, №29072024 від 29 липня 2024 року, №19042022-Є від 19 квітня 2022 року, №24/11-22/2 від 24 листопада 2022 року, №05012024 від 05 січня 2024 року, №21102024 від 21 жовтня 2024 року,\~ актами приймання передавання реєстру боржників\~ за вказаними договорами факторингу та\~ реєстрами боржників. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Нормами ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду від 30 червня 2023 року в справі № 274/7221/19 (провадження №61-1513св23) зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з цим Законом підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до п.1 ст.13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (чинний на день укладення кредитного договору), «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України. Згідно з п.3 ст.13 Закону України «Про електронну комерцію» продавець (виконавець, постачальник) оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала оплату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів із зазначенням дати здійснення розрахунку. Закон є спеціальним нормативно-правовим актом щодо регулювання спірних правовідносин. Згідно з ст.16 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» до документів на переказ відносяться розрахункові документи, документи на переказ готівки, міжбанківські розрахункові документи, клірингові вимоги та інші документи, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», форми розрахункових документів, документів на переказ готівки для банків, а також міжбанківських розрахункових документів установлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. Форми документів на переказ, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу, установлюються правилами платіжних систем. Обов`язкові реквізити електронних та паперових документів на переказ, особливості їх оформлення, оброблення та захисту встановлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. Документ на переказ може бути паперовим або електронним. Вимоги до засобів формування і обробки документів на переказ визначаються Національним банком України. Документи за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів та інших документів, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу, можуть бути паперовими та електронними. Вимоги до засобів формування документів за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів визначаються платіжною системою з урахуванням вимог, встановлених Національним банком України. Статтею 18 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що електронний документ на переказ має однакову юридичну силу з паперовим документом. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа на переказ. Порядок застосування електронного підпису для засвідчення електронного документа на переказ установлюється нормативно-правовими актами Національного банку України. Згідно з ст.20 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціатором переказу може бути платник, а також обтяжувач чи отримувач у разі ініціювання переказу за допомогою платіжної вимоги при договірному списанні та в інших випадках, передбачених законодавством, і стягувач, що отримує відповідне право виключно на підставі визначених законом виконавчих документів у випадках, передбачених законом. Відповідно до статті 21 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціювання переказу проводиться шляхом:\~ подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа; подання платником до будь-якого банку документа на переказ готівки і відповідної суми коштів у готівковій формі; подання ініціатором до відповідної установи - учасника платіжної системи документа на переказ, що використовується у відповідній платіжній системі для ініціювання переказу;\~ використання держателем електронного платіжного засобу для оплати вартості товарів і послуг або для отримання коштів у готівковій формі;\~ подання обтяжувачем чи отримувачем платіжної вимоги при договірному списанні; надання клієнтом банку, що його обслуговує, належним чином оформленого доручення на договірне списання;\~ внесення готівкових коштів для подальшого переказу за допомогою платіжних пристроїв. Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: платіжне доручення;\~ платіжна вимога-доручення;\~ розрахунковий чек;\~ платіжна вимога;\~ меморіальний ордер. Згідно ст. 25 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» для ініціювання переказу в межах України можуть застосовуватися електронні платіжні засоби як внутрішньодержавних, так і міжнародних платіжних систем у порядку, встановленому Національним банком України. Ініціювання переказу за допомогою електронних платіжних засобів має оформлюватися відповідними документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, що визначаються правилами платіжних систем. Як вбачається зі змісту договорів позики від 17 березня 2024 року, 20 березня 2024 року,\~ року (п.1 Договорів позики), 22 березня 2024 року (п.2.21 Договору), 23 березня 2024 року (п.2.21 Договору), 15 вересня 2021 року (п.1.4 Договору), 05 жовтня 2021 року (заявка-анкета на отримання кредиту), 18 жовтня\~ 2021 року (п.1.4 Договору), 22 березня 2024 року (п.2.21 Договору), 22 березня 2024 року (п.п.2.21 Договору), 27 березня 2024 року (п.2.21 Договору), укладених з [PERSON] , надання кредитних коштів здійснюється шляхом перерахування коштів на банківський рахунок позичальника. Такий рахунок зазначений [PERSON] у вказаних кредитних договорах та заявці-анкеті на отримання кредиту. Факт перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача, який вказаний ним у кредитних договорах, за кредитними договорами №26869-03/2024, №28120-03/2024, №0983158529/1, №53352, №36969-03/2024, №37296-03/2024, №47204-03/2024 підтверджується квитанцією за сплату №112662630 та довідками ТОВ «Платежі онлайн», ТОВ «Пейтек» та ТОВ «УПР», що спростовує твердження представника відповідача щодо відсутності перерахування його довірителеві кредитних коштів. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі документи, які передбачені ст. 22, 25 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст.13 Закону України «Про електронну комерцію», які підтверджують ініціювання переказу кредитних коштів на рахунок відповідача, отримання кредитних коштів за договорами кредиту №79415649, №2411987 та №3499709758/730530, а також те, що такі перекази є завершеним. Крім того, відповідно до п. 61, п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 , форма клієнтських рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Клієнтські рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер клієнтського рахунку, дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код Єдиного ідентифікатора Національного банку України (далі-IDНБУ) банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; сума вхідного залишку за рахунком; код IDНБУ банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); сума оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, виписка за рахунком може бути належним доказом заборгованості позичальника за сумою кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Подібні висновки Верховний Суд виклав у постановах від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 20 жовтня 2020 року у справі № 456/3643/17 (провадження № 61-9882св20), від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц (провадження № 61-16754св19), від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19). Суд зазначає, що у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Позивачем не було надано до суду жодного первинного документу або іншого документу, в тому числі платіжної інструкції, довідки про перерахування коштів за допомогою електронних платіжних систем, чи іншого документу, який би підтвердив факт перерахування відповідачу грошових коштів в розмірі, передбаченому кредитними договорами №79415649, №2411987 та №3499709758/730530, а він, відповідно, ці кошти отримав. При цьому, позивач, обґрунтовуючи позов, не заявляв клопотання про витребування доказів по кредитних договорах №79415649, №2411987 та №3499709758/730530, зокрема, виписки з банківської установи щодо надходження відповідних коштів на рахунок та їх використання позичальником. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»\~ щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами №79415649, №2411987 та №3499709758/730530 до задоволення не підлягають. З урахуванням того, що позивачем надано докази на підтвердження перерахування кредитних коштів за кредитними №26869-03/2024, №28120-03/2024, №0983158529/1, №53352, №36969-03/2024, №37296-03/2024, №47204-03/2024, суд вважає, що позов в частині стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором за основною сумою боргу в загальному розмірі 13000 грн 00 коп. підлягають до задоволення. Щодо заперечень представника відповідача з приводу стягнення з [PERSON] заборгованості за відсотками за кредитними договорами суд зазначає наступне. Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. У ст.ст. 1, 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього\~ Закону поширюється на: військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей. Частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції на момент укладення кредитних договорів) визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц та від 11 грудня 2019 року у справі № 521/7927/16-ц. Верховний Суд у постанові від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 виклав висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені п.15 ч.3 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». У цій постанові Верховний Суд зазначив, що Національний банк України листом від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На підтвердження статусу особи, яка має право на пільги, визначені п.15 ч.3 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» відповідач надав суду копію військового квитка серії [NUMBER] в якому, у відповідному розділі, зазначені відмітки про проходження ним військової служби. Зокрема, згідно записів військового квитка [PERSON] був призваний до ЗСУ у 2016 році та проходив військову службу до 30.03.2020. В подальшому проходив військову службу з 27.11.2020 по 27.05.2021; 22.06.2021 по 22.12.2021 та з 15.03.2022 по 08.05.2024. Також, відповідачем надано посвідчення серії [NUMBER] та витяг з наказу №131 від 08 травня 2024 року, відповідно до якого [PERSON] звільнено наказам командира\~ військової частини\~ від 24 квітня 2024 року №93-РС у запас на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України\~ «Про військовий обов`язок і військову службу». Таким чином, у період виконання умов кредитних договорів\~ №26869-03/2024 від 22 березня 2024 року, №28120-03/2024 від 23 березня 2024 року, №0983158529/1 від 05 жовтня 2021 року, №53352 від 18 жовтня 2021 року, №36969-03/2024 від 22 березня 2024 року, №37296-03/2024 від 22 березня 2024 року та №47204-03/2024 від 27 березня 2024 року на [PERSON] поширювались пільги, передбачені п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто до нього не могла застосовуватись відповідальність у виді штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також був відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом згідно договору з дати\~ укладення кредитних договорів\~ по 23 квітня 2024 року включно. Як встановлено судом, кредитний договір №26869-03/2024 укладено з відповідачем з 22 березня 2024 року по 29 червня 2024 року; кредитний договір\~ №28120-03/2024 укладено з відповідачем з 23 березня 2024 року по 30 червня 2024 року; кредитний договір №0983158529/1 укладено з відповідачем з 05 жовтня 2021 року по 26 жовтня 2021 року; кредитний договір №53352 укладений з відповідачем з 18 жовтня 2021 року по 04 листопада 2021 року; кредитний договір №36969-03/2024 укладено з відповідачем з 22 березня 2024 року\~ по 19 липня 2024 року; кредитний договір №37296-03/2024 укладений з відповідачем з 22 березня 2024 року по 19 липня 2024 року та кредитний договір №47204-03/2024 укладений з відповідачем з 27 березня 2024 року по 24 липня 2024 року. Суд самостійно здійснив розрахунок відсотків за кредитними договорами строк дії яких не закінчився після звільнення відповідача у запас із лав ЗСУ\~ та встановив, що з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню відсотки за кредитними договорами в наступному розмірі:\~ за кредитним договором №26869-03/2024 укладено з відповідачем з 22 березня 2024 року по 29 червня 2024 року за 67 днів в сумі 1675 грн 00 коп.; за кредитним договором\~ №28120-03/2024 укладено з відповідачем з 23 березня 2024 року по 30 червня 2024 року за 68 днів в сумі 1700 грн 00 коп.; за кредитним договором №36969-03/2024 укладено з відповідачем з 22 березня 2024 року\~ по 19 липня 2024 року за 87 днів в сумі 4350 грн.; за кредитним договором №37296-03/2024 укладений з відповідачем з 22 березня 2024 року\~ по 19 липня 2024 року\~ за 87 днів в сумі 4350 грн 00 коп.; за кредитним договором №47204-03/2024 укладений з відповідачем з 27 березня 2024 року по 24 липня 2024 року за 92 дні в сумі 2300 грн 00 коп. Суд зазначає, що посвідчення учасника бойових дій дає [PERSON] право на пільги відповідно до положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Разом з цим, вказаний Закон не містить норм, які б звільняли позичальника від нарахування процентів за користування кредитом протягом особливого періоду у зв`язку з наявністю у нього статусу учасника бойових дій. Таким чином з відповідача підлягає стягненню заборгованість за відсотками за кредитними договорами\~ №26869-03/2024, №28120-03/2024, №0983158529/1, №53352, №36969-03/2024, №37296-03/2024, №47204-03/2024\~ в загальному розмірі 14375 грн 00 коп. Щодо умови договору №53352 від 18 жовтня 2021 року про встановлення комісії за використання системи для дистанційного отримання кредиту. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 13 липня 2022 у справі № 496/3134/19 дійшла такого висновку: «10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення ч. ч. 1 і 2, 5 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі п. 4 ч. 1 ст.1та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до п.5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Суд враховує, що відповідно до пункту 1.5 Договору №53352 від 18 жовтня 2021 року за використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту клієнт зобов`язаний сплатити товариству комісію в розмірі 15% від суми фінансового кредиту. Умови кредитного договору, якими передбачено сплату комісії з надання кредиту, відповідають вимогам чинного Закону України «Про споживче кредитування», Правилам розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затвердженим постановою правління Національного банку України від 08 червня 2017 року № 49. Отже, підписанням кредитного договору без будь-яких застережень відповідач підтвердив, що він обізнаний та погодився з усіма умовами такого договору. Зміст зобов`язання в наведеному кредитному договорі, в контексті сплати комісії, пов`язаної з наданням кредиту, викладено досить зрозуміло, оскільки системний аналіз договору, наданого позивачем графіку платежів, дає підстави для висновку про те, що справжня воля сторін кредитного договору зводилась до отримання коштів, які позичальник зобов`язаний повернути зі сплатою процентів за кредитним договором та комісією, в розмірі та умовах погоджених сторонами. Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Встановивши зазначені обставини у справі, суд дійшов висновку, що між сторонами у справі укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти та комісію. Матеріали справи містять належні та допустимі докази, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з умовами договору щодо розміру комісії; наявні відомості про те, що саме [PERSON] погодився з умовами з приводу комісії; позивачем доведені обставини, які давали можливість суду переконатись в тому, з приводу яких відносин був укладений кредитний договір. Отже, в матеріалах справи наявні докази на підтвердження обставин щодо обґрунтованості нарахування позивачем комісії. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення із відповідача 300 грн 00 коп. в рахунок заборгованості зі сплати комісії, пов`язаної з наданням кредиту, підлягає задоволенню. Одночасно слід відхилити заперечення представника відповідача стосовно того, що позивач неправомірно набув права грошових вимог на підставі договорів факторингу з посиланням на те, що їх тексти суду надано не у повному обсязі; не надано доказів сплати ціни продажу за договорами факторингу; витяги з реєстру божників не підписані первісними кредиторами, окремі аркуші договорів факторингу не засвідчені належним чином, у актах прийому-передачі не зазначено кількість боржників, та не повідомлено відповідача про відступлення права вимоги,\~ судом оцінюються критично з урахуванням такого. За приписами ст.204 ЦК України, яка регламентує презумпцію дійсності правочину, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Так як договори факторингу, якими обґрунтовуються позовні вимоги у цій справі, на час вирішення спору є дійсними, у судовому порядку недійсними не визнавалися та доказів щодо їх нікчемності (невідповідності умов імперативним вимогам законодавства) суду не надавалося, суд вважає, що відповідні договори є дійсними та таким, що регламентують правовідносини, ними визначені. При цьому відсутність доказів оплати договорів факторингу не є підставою для констатації їх недійсності, адже ця обставина не свідчить про невідповідність таких правочинів вимогам законодавства та її встановлення не входить до предмету доказування у цій справі про стягнення кредитного боргу. Крім того, належне чи неналежне виконання сторонами договору факторингу своїх зобов`язань за такими правочинами в силу приписів ст. 1077 ЦК України не є необхідною умовою для його дійсності. Надання позивачем не повних текстів договорів факторингу та відсутність підписів первинних кредиторів у витягах з реєстрів боржників не спростовує позовні вимоги, адже надані витяги з договорів безпосередньо стосуються правовідносин учасників судового розгляду стосовно обсягу прав вимоги до відповідача, які передаються позивачу, та дозволяють суду об`єктивно визначити підстави\~ заявлених у справі вимог. Інші доводи представника відповідача не спростовують встановлених судом обставин та не свідчать про необґрунтованість позовних вимог в частині, яка підлягає до задоволення. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції №СЦ00028612 від 22 липня 2025 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 3028 гривень 00 копійок. Приймаючи до уваги, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 660 грн 62 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial