Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-23 00:00:00

17.03.2023 [PERSON] подав позовну заяву до Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області, в якій просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] на гараж [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] , якому було надано дозвіл на будівництво спірного гаража та винесено для цього земельну ділянку. В подальшому батько збудував такий гараж і йому було присвоєно відповідну адресу. Однак, після смерті батька, він не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки нотаріусом відмовлено у його видачі з тих підстав, що на таке майно відсутні правовстановлюючі документи. Вказує, що оскільки батько здійснив будівництво гаража без відповідного погодження та належним чином затвердженого проекту, то таке будівництво є самочинним в розумінні ст. 376 ЦК України і він просить визнати на нього право власності. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 10.02.2025 дана справа була передана у провадження судді Котормус Т.І. Ухвалою судді від 13.02.2025 позовну заяву залишено без руху, з підстав несплати судового збору. 13.02.2025 до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, долучено квитанцію про сплату судового збору. Ухвалою суду від 14.02.2025 відкрито провадження по даній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 19.05.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представниця адвокат Білик Р.О. в судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду від адвоката надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача та його представника, позов просить задоволити. Представник відповідача Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області в судове засідання також не з`явився, однак на адресу суду надійшла заява від представниці відповідача у якому вона просить суд справу розглядати без участі представника міської ради, щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Також, 15.10.2025 від представниці відповідача надійшли додаткові письмові пояснення, у яких зазначено, що міська рада заперечень щодо даного позову немає, оскільки [PERSON] був належним землекористувачем, а тому має право на узаконення самочинного будівництва. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Рішенням виконавчого комітету Кам`янка-Бузької міської ради народних депутатів від 22.04.1983 №113 вирішено виділити земельну ділянку розміром 24 кв.м. під будівництво гаража по типовому проекту по [ADDRESS] гр. [PERSON] (а.с. 16). Актом виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель від 15.09.1983 встановлено в натурі межі земельної ділянки, виділено громадянину [PERSON] (а.с. 11). Як зазначено у технічному паспорті на гараж [ADDRESS] , такий має загальну площу 21,9 кв.м. і є збудованим у 1984 році (а.с. 12). Рішенням виконавчого комітету Кам`янка-Бузької міської ради від 23.07.2018 №144 вирішено присвоїти об`єкту нерухомого майна, а саме гаражу, власником якого був померлий [PERSON] окрему поштову адресу: [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.05.2018, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 15). А відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , його батьком є [PERSON] (а.с. 9). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.12.2020 позивач [PERSON] є спадкоємцем до майна покійного [PERSON] , а саме до 1/5 частини квартири [ADDRESS] (а.с. 14). Як зазначено у листі Кам`янка-Бузької державної нотаріальної контори від 08.12.2020 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті його батька [PERSON] , а саме на гараж, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на таке майно (а.с. 13). Вважаючи, що таке майно було споруджено спадкодавцем, однак на таке майно відсутні правовстановлюючі документи, позивач просив суд визнати за ним право власності на таке майно, яким є гараж. Розглядаючи даний справу, суд виходив з того, що позивач є спадкоємцем до майна його батька, що доводиться наявним у справі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.12.2020. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відтак, позивач має право на перехід до нього усіх прав та обов`язків, які належали його батьку [PERSON] , в тому числі прав, які існували щодо спірного гаража. Також, матеріалами справи беззаперечно встановлено, що право власності на спірний гараж у спадкодавця за життя не виникало, земельна ділянка під це будівництва у порядку визначеному законом, не була надана, і сам позивач у своїй позовній заяві вказує, що такий гараж збудовано самочинно і відповідно правовою підставою його позову є ст. 376 ЦК України. Вирішуючи питання визнання права власності на таке майно суд виходив з наступного. За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 373 ЦК України, особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. За змістом ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Як зазначено у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7, якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. У постанові Верховного Суду від 28.04.202 у справі № 359/9695/17 серед іншого зазначено, що право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст. 376 та ст. 1218 ЦК, за змістом яких у разі здійснення спадкодавцем самочинного будівництва до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Причому предметом дослідження у цій справі було також питання щодо можливості задоволення судом позову частково, а саме у справі, де вимоги стосувалися визнання права власності на спадкове майно, яке самочинно збудовано, однак суд ухвалив рішення про визнання права власності на будівельні матеріали. Так, Верховний Суд дійшов висновку, що з огляду на положення ст. 13 ЦПК України, таке часткове задоволення позову відповідає вимогам закону. Тому, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що спірний гараж є самочинно збудований спадкодавцем і на нього не виникало права власності у встановленому законом порядку, а тому таке право власності не могло перейти до його спадкоємця, яким у даному випадку є позивач. Натомість, у спадкодавця існувало право на будівельні матеріали та конструктивні елементи, з яких складається самочинно збудований гараж, і саме таке право повинно перейти до його спадкоємця. За таких обставин, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а порушене право позивача підлягає захисту у спосіб, який визначений законом та такий, який співвідноситься із характером існуючого порушення цивільного права.

Outcome: dismissed