Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

26 червня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю\~«ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором: № 7717830 від 24.03.2024 року в розмірі 43250,00грн., а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем 24 березня 2024 року був укладений Кредитний договір №7717830, згідно якого позикодавець надав позичальнику кредит в розмірі 10500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених в договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. Позивач повністю виконав взяті на себе зобов`язання, що підтверджується платіжним сервісом ТОВ про проведення успішної видачі займу на картку відповідача за кредитним вказаним кредитним договором. Відповідно до умов вказаного договору відповідач отримав кредит у розмірі 10500 грн; строк кредитування 360 днів. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, заборгованість не погасив, нараховані проценти за користування кредитом не сплатив, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість станом на дату подання позову у розмірі 43250,00грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10500грн., заборгованості по відсотках у розмірі 27500 грн., заборгованості за пенею у розмірі 5250 грн. 27 листопада 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА`та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу №27.11/24-Ф, за яким позивач за плату отримав право вимоги до боржників, в тому числі і до відповідача за вказаним договором.А тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованостіза Кредитним договором в розмірі 43250,00грн. Також, просить стягнути витрати на сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу. Відповідачем відзиву на позов не надано. Ухвалою суду від 03 липня 2025 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, але надав суду клопотання, в якому просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, щоміжТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем 24 березня 2024 року був укладений Кредитний договір №7717830, згідно якого позикодавець надав позичальнику кредит в розмірі 10500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених в договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. Позивач повністю виконав взяті на себе зобов`язання, що підтверджується платіжним сервісом ТОВ про проведення успішної видачі займу на картку відповідача за кредитним вказаним кредитним договором. Відповідно доКредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 10500 грн; строк кредитування 360 днів; проценти за користування кредитом у розмірі 2,2 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору, що підтверджується копією інформаційної довідки про перерахування суми кредиту за реквізитами платіжної картки. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного Кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання Кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти. Разом з тим, відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання за договором не виконував у зв`язку з чим, за останнім утворилась заборгованість яка згідно з розрахунком, наданим позивачем, станом на дату подання позову у розмірі 43250,00 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10500грн., заборгованості по відсотках у розмірі 27500 грн., заборгованості за пенею у розмірі 5250 грн. 27 листопада 2021 року між між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу №27.11/24-Ф, за яким позивач за плату отримав право вимоги до боржників, в тому числі і до відповідача за вказаним договором. За умовами вищевказаного кредитного Договору, строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику, складає 360 днів з моменту перерахування кредиту позичальнику, строк договору є рівним строку кредитування. Тобто сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідач у межах строку кредитування за користування кредитними коштами. Наданими позивачем доказами підтверджено укладення між сторонами вказаного споживчого кредитного договору позики та ознайомлення відповідача з усіма істотними умовами отримання позики, встановленими договором, підписаним сторонами, а отже у відповідності до приписів статей 6, 627 ЦК України є укладеним. Стаття 652 ЦК України\~дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 509\~ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених\~ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів. Відповідно до\~ст.629 ЦК України\~договір є загальнообов`язковим до виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1ст. 530ЦК України). За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Згідно ч.1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено у ч.2\~ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статей\~12,\~76-81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 13 ЦПК України та 89\~ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Частиною 1\~статті 1048 ЦК України\~передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Доказів, які б спростовували цю заборгованість за кредитним договором, боржником не надано. З приводу вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки за несвоєчасне виконання зобов`язання, суд зазначає наступне. Відповідно Згідно з ч.ч. 1, 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ст.\~552, ч. 2 ст.\~625 ЦК України, інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Так, згідно з розрахунком наданим позивачем: сума пені за кредитним договором №7717830від 24 березня 2024року за період з 27 квітня 2024 року по 25 червня 2024 року становить 5250 грн. Разом з тим, 24.02.2022р. Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої\~статті 106 Конституції України,\~Закону України «Про правовий режим воєнного стану»\~введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022р., який продовжувався\~Указами Президента України і якій діє і дотепер. Відповідно до\~Закону України від 15.03.2022р. № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»,\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України\~(Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 40 - 44, ст. 356) доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022р. за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, пунктом 2 частини 3 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України № 2120-IX передбачено, що цей Закон застосовується до відносин за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, що виникли у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Враховуючи те, що прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем зі сплати заборгованості за кредитним договором №7717830від 24 березня 2024року виникла за період з 27 квітня 2024 року по 25 червня 2024 року, а тому, в цій частині позов не підлягає задоволенню. Тобто, суд приходить до висновку про порушення відповідачем умов договору та майнових прав позивача на повернення кредиту та процентів за ним. Таким чином, зважаючи на вищенаведене, суд вбачає підстави для задоволення позову частково, суд приходить до висновку, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №7717830від 24 березня 2024року в розмірі 38000,00 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10500грн., заборгованості по відсотках у розмірі 27500 грн.. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні позивача до суду ним заявлено позовні вимоги майнового характеру та сплачено судовий збір\~у розмірі 2422,40 грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо витрат на правову допомогу суд приходить до наступних висновків. Стаття 59 Конституції гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За результатами розгляду справи,\~витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Зокрема, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджуються здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 137 ЦПК України). При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. На підтвердження витрат на правову допомогу позивач надав суду договір про надання правничої допомоги №42649746від 01 січня 2025 року, акт прийому-передачі наданих послуг №7717830, в якому зазначено, що оплата послуг адвоката становить 6000 грн.. Враховуючи умови договору про надання правової допомоги, складність справи, час, витрачений адвокатом та обсяг наданих адвокатом послуг, суд вважає за доцільне вимоги в цій частині задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial