Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

09.09.2025 [PERSON] звернулась до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 05.05.2022 року між нею та відповідачем вдруге зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . Вважає, що одруження виявилося невдалим, спільне подружнє життя не склалося через непорозуміння, відсутність поваги один до одного, внаслідок чого виникали сварки та непорозуміння. Шлюбні стосунки між ними припинено, разом вони не проживають близько одного року, спільного побуту не ведуть, почуття любові та поваги між ними втрачено. Вважає, що сім`я перестала існувати, збереження їхньої родини неможливе, просила шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розірвати шлюб із відповідачем. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено наступні обставини. З 05.05.2022 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано Володимир-Волинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Володимир-Волинському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис № 88, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 05.05.2022. Від спільного\~подружнього життя\~у сторін\~народилося двоє\~дітей :\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , [PERSON] , [INFO] , батьками яких є сторони по справі, що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER] , серії [NUMBER] . Позивачкою зазначено, і проти цього не заперечував відповідач, що одруження виявилося невдалим, спільне подружнє життя не склалося через непорозуміння, відсутність поваги один до одного, внаслідок чого виникали сварки та непорозуміння. Шлюбні стосунки між ними припинено, разом вони не проживають близько одного року, спільного побуту не ведуть, почуття любові та поваги між ними втрачено. Сім`я перестала існувати, збереження їхньої родини неможливе. Згідно ст.24\~Сімейного кодексу\~України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. ч. 1 , 3 та 4 ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Частиною 2 ст.104\~СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а підстави для його збереження відсутні.

Outcome: approved