Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 29.10.2016 Знам`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №109. Крім того, просила визначити місце проживання дитини разом з нею. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Вона з 29.10.2016 перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від подружнього життя вони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між ними не склалося, у зв`язку з різними поглядами на сімейні цінності, що призвело до втрати взаєморозуміння та емоційного зв`язку. З листопада 2023 року вони спільне господарство не ведуть та спільно не проживають. Вважає, що подальше збереження шлюбу є не можливим та буде суперечити їх інтересам. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, а справу слухати за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував щодо їх задоволення. Розгляд справи просив проводити без його участі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи встановив наступне. Сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 29.10.2016 Знам`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №109. Від подружнього життя сторони доньку [PERSON] , [INFO] . Подружні стосунки між сторонами припинені, примирення сторони не бажають. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. Враховуючи викладене, те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи, що він існує лише формально і примирення з відповідачем не можливе, а відповідач не заперечує щодо його розірвання, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов необхідно задовольнити. Щодо вимоги позивача про встановлення режиму проживання дитини за місцем її реєстрації, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно зі ст.141 СК України мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст.157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ч.ч.2, 8, 9, 10 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Так у своїй позовній заяві позивачем жодним чином не обґрунтовано заявлені вимоги, а саме не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги в частині встановлення режиму проживання дитини за місцем її реєстрації та не зазначено доказів, що підтверджують вказані обставини. Більш того, з поданої позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що між сторонами відсутній спір щодо місця проживання дітей. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, про відмову в задоволенні вимог в частині визначення місця проживання доньки з позивачем. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З доданих до позовної заяви квитанцій вбачається, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1\~211 грн 20 коп. Враховуючи вимоги ч.1 ст.141 та ч.1 ст.142 ЦПК України, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% сплаченого судового збору в сумі 605 грн 60 коп. Також, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 50% сплаченого ним судового збору в сумі 605 грн 60 коп. На підставі викладеного, ст.ст.104, 105, 112 СК України,

Outcome: partial