Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-23 00:00:00

У липні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , третя особа - виконавчий комітет Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Київській області із позовом. Свої вимоги мотивував тим, що він є власником 1/2 частини житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори від 26 жовтня 2018 року, що зареєстровано в реєстрі за № 890 (право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 1678044732224). Зазначає, що спадкове майно є спільною частковою власністю його та відповідача, станом на дату подання позову між ними вже існує порядок користування спадковим майном. Разом з тим вказує, що між сторонами не визначений порядок користування земельною ділянкою, яка відповідно до витягу земельно-шнурової книги, виданого виконкомом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради рахується за домоволодінням по [ADDRESS] з орієнтовною площею 0,15 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На сьогоднішній день позивач бажає свою частину домоволодіння виділити в окремий об`єкт нерухомого майна, в окрему одиницю. Відповідач, який є співвласником домоволодіння, не бажає вирішувати питання розподілу домоволодіння і встановлення порядку користування земельною ділянкою, відповідну угоду укладати відмовляється, що обмежує його права як співвласника. У зв`язку з цим звернувся за захистом своїх прав у судовому порядку. Просив суд: поділити житловий будинок по 1/2 частині кожному в натурі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з урахуванням порядку користування, який вже склався, а саме: - виділити [PERSON] наступні приміщення: житлова кімната № 2-2 площею 25,6 кв.м., житлова кімната № 2-3 площею 11,0 кв.м., коридор № 2-4 площею 3,0 кв.м., житлова кімната № 1-5 площею 20,6 кв.м. загальною площею 60,2 кв.м., житловою 57,2 кв.м.; - виділити відповідачу [PERSON] наступні приміщення: коридор № 1-1 площею 8,2 кв.м., санвузол № 2 площею 3,2 кв.м., коридор 1-3 площею 10,7 кв.м., житлова кімната № 1- 4 площею 12,1 кв.м., житлова кімната № 1-6 площею 18,6 кв.м., кухня № 1-7 площею 11,8 кв.м., загальною площею 64,6 кв.м., житловою площею 30,7 кв.м; визначити порядок користування земельною ділянкою площею 0,15 га за адресою: [ADDRESS] відповідно спадкових часток в будинку, по 1/2 частині кожному та згідно майбутнього висновку експерта; стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 4537,99 гривень, витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 гривень, витрати на проведення будівельно-технічної експертизи та грошову компенсацію за зменшення в належній позивачу на праві власності 1/2 частини будинку на 2,2 кв.м., яку встановить експертиза. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 вересня 2020 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд проводити за правилами загального позовного провадження. 16 лютого 2021 року до суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву. Не погоджуючись з позовом, відповідач вказує, що в житловому будинку [ADDRESS] він проживає та зареєстрований з 1990 року. Даний будинок йому заповідала його мати [PERSON] . Інших спадкоємців за заповітом немає. Але державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Київського міського нотаріального округу м. Києва Основенко Людмилою Миколаївною безпідставно зареєстровано право власності на 1/2 частини житлового вищевказаного будинку на ім`я [PERSON] . Тому ним подано позов до Державного нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Київського міського нотаріального округу м. Києва Основенко Людмили Миколаївни та Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Київського міського нотаріального округу м. Києва, третя особа [PERSON] та відповідна цивільна справа № 759/20071/20 про скасування державної реєстрації права власності перебуває на розгляді у Києво-Святошинському районному суді Київської області. Крім того, Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 травня 2020 року відкрито провадження у справі № 369/5571/20 за позовом [PERSON] до Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Зважаючи на вищевказані обставини вважає, що вирішення справи про виділ 1/2 частки спадкового майна в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою неможливий до винесення рішення у справі № 759/20071/20 та № 369/5571/20. Тому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Разом із позовом представником позивача було подано клопотання про призначення судово-технічної експертизи для визначення можливих варіантів виділення в натурі 1/2 частки житлового будинку та визначення порядку користування 1/2 часткою земельної ділянки з урахуванням порядку користування, який уже склався. Проведення зазначеної експертизи просили доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 листопада 2021 року призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (м. Київ, вул. Сім`ї Бродських, 6). На вирішення експертизи поставлено наступні питання: 1) Надати можливі варіанти виділення в натурі 1/2 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] з урахуванням порядку користування, який вже склався. 2) Чи можливо виділити [PERSON] наступні приміщення: житлову №2-2 площею 25,6 кв.м., житлову № 2-3 площею 11,0 кв.м., коридор № 2-4 площею 3,0 кв.м., житлову № 1-5 площею 20,6 кв.м., загальною площею 60,2 кв.м., житловою 57,2 кв.м.? 3) Чи можливо виділити відповідачу [PERSON] наступні приміщення: коридор № 1-1 площею 8,2 кв.м., санвузол № 1-2 площею 3,2 кв.м., коридор № 1-3 площею 10,7 кв.м., житлова № 1-4 площею 12,1 кв.м., житлова № 1-6 площею 18,6 кв.м., кухня № 1-7 площею 11,8 кв.м., загальною площею 64,6 кв.м., житловою 30,7? 4) Чи можливо визначити порядок користування земельною ділянкою, площею 0,15 га по [ADDRESS] між [PERSON] та співвласником [PERSON] , відповідно до їх часток у праві власності на житловий будинок, у разі такої можливості надати варіанти розподілу. 5) Визначити розмір грошової компенсації позивачу [PERSON] за зменшення належній йому на праві власності 1/2 частки будинку на 2,2 кв.м. 20 липня 2023 року до суду надійшов висновок експертів за результатами провдення будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №36412/21-43/278/279/22-43/280/22-49 від 16 червня 2023 року. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 серпня 2023 року відновлено провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 жовтня 2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено судове засідання. Згідно з розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області №766 від 10 липня 2024 року щодо повторного автоматичного розподілу справи N 369/8873/20 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 12 липня 2024 року у зв`язку з мобілізацією головуючого судді Дубас Т.В. вказану справу передано на розгляд судді Пінкевич Н.С. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Пінкевич Н.С. від 17 липня 2024 року справу прийнято до провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання 11 листопада 2024 року. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи сповіщені належним чином. Подали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності поділ майна по другому варіанту, вказаному у висновку експерта. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Після поновлення провадження по справі, крім заяв про відкладення розгляду справи, до суду не надходило. Будь-яких пояснень, заперечень щодо висновку експерту, заяв щодо розгляду інших справ суду не направив. Треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце слухання справи сповіщені належним чином. Відповідно до вимог частини першої, третьої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Зважаючи на строки розгляду справи, можливість ознайомлення сторін з матеріалами справи, висновком експерта, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність відповідача та його представника. У своєму клопотанні про відкладення розгляду справи, представник відповідача не вказав, причини неможливості розгляду справи за його відсутності, зважаючи, що клопотання було здано особисто до канцелярії суду та зареєстровано о 10 год. 52 хв., тобто вже після засідання у Шевченківському районному суді м.Києва. Також представник не повідомив причини неявки самого відповідача. У зв`язку з неявкою сторін в силу частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи представника позивача, викладені у позові, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 жовтня 2018 року, виданого державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Основенко Л.М. є власником 1/2 частини жилого будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Право власності на зазначену частку житлового будинку [PERSON] зареєстрував 26 жовтня 2018 року. Іншим співвласником 1/2 частини домоволодіння є [PERSON] відповідно. Докази наявності інших часток співвласників матеріали справи не містять. Щодо цивільної справи 369/5571/20. Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2021 року позов [PERSON] до Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, треті особи: [PERSON] , [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини залишено без задоволення. Постановою Київського апеляційного суду від 23 червня 2022 року заочне рішення районного суду залишено без змін. Матеріали справи не містять доказів оскарження судових рішень в касаційному порядку. Щодо цивільної справи 759/20071/20. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 липня 2025 року позов [PERSON] до державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Київського міського нотаріального округу Основенко Людмили Миколаївни, Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Київського міського нотаріального округу, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] , [PERSON] , про скасування державної реєстрації права власності залишено без розгляду (згідно п. 5 ч. 1 ст. 257 Цивільного процесуального кодексу України). Як вбачається з наданої позивачем копії технічного паспорту, виготовленого станом на 15 березня 2017 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами відповідає таким характеристикам: житловий будинок загальною площею 160,5 кв.м. з літ. А, житлова прибудова літ. А1, прибудова літ. а, прибудова літ. а1, гараж літ. Б, сарай літ. Г, вбиральня літ. З, сарай літ. Е, навіс літ. К, Колодязь № 1, огорожа № 4, вимощення № 7, вимощення № 8, ворота № 9, хвіртка № 10, ворота з хвірткою № 11, огорожа № 12, хвіртка № 13, огорожа № 14, вимощення І, колодязь ІІ. Самочинними забудовами є тамбур літ. а3 (1-1) та прибудва літ. 4а (№2-1, №2-5). Відповідно до витягу із земельно-шнурової книги, виданої виконавчим комітетом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 28 травня 2020 року за вих. № 383 за домоволодінням по [ADDRESS] , рахується земельна ділянка орієнтовною площею 0,15 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. У своїй позовній заяві [PERSON] просить виділити в натурі в окрему одиницю належну йому 1/2 частини домоволодіння, визнавши за ним право власності на виділений в окрему одиницю об`єкт нерухомого майна, а саме на частину житлового будинку з літ. А з конкретно визначеними приміщеннями: житлова кімната № 2-2 площею 25,6 кв.м., житлова № 2-3 площею 11,0 кв.м., коридор № 2-4 площею 3,0 кв.м., житлова № 1-5 площею 20,6 кв.м. загальною площею 60,2 кв.м., житловою 57,2 кв.м. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги про виділ частки в натурі, позивач вказує на те, що причиною звернення до суду є неможливість в добровільному порядку здійснити поділ домоволодіння між ним, та відповідачем, який не бажає вирішувати це питання. Також, у позові [PERSON] просить визначити порядок користування земельною ділянкою загальною площею 0,15 га по [ADDRESS] по 1/2 частині кожному співвласнику згідно майбутнього висновку експерта. Разом з тим, як випливає з тексту відзиву на позовну заяву, відповідач не оспорює позовні вимоги в частині визначення порядку користування земельною ділянкою, а лише посилається на відсутність права позивача на володіння вищевказаним майном. Також суд враховує наявність спорів між співвласниками. Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Положеннями частини 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Положеннями статті 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Частиною третьою статті 358 ЦК України встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно із частинами першою-другою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Відповідно до статті 367 ЦІК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна (далі - об?єкти нерухомого майна), крім земельних ділянок, та застосовується суб?єктами господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об?єктів нерухомого майна (далі - суб?єкти господарювання) при підготовці проектних документів щодо можливості проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток об?єктів нерухомого майна визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об?єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства у країни від 18 червня 2007 року № 55. Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об?єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об?єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об?єкту поштової адреси. Відповідно до абз. 1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року (з подальшими змінами та доповненнями) при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом. Виходячи із змісту позовних вимог та положень ст. 364 ЦК України, проаналізувавши інші обставини справи, суд зауважує, що позивач як учасник права спільної часткової власності на домоволодіння, безсумнівно, має суб?єктивне цивільне право на виділ належної йому частки у спірному житловому будинку. Отже, відповідно до висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, складеного за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 36412/21-43/278/279/22-43/280/22-49 від 16 червня 2023 року, у дослідницькій частині якого розроблені два можливих варіанта поділу (виділу) садибного будинку по [ADDRESS] (табл. № 16,17 у висновку та додатки № 1,2 до висновку) з відступом від часток 1/2 та 1/2, та з урахуванням порядку користування будинком, що склався між співвласниками, згідно з якими: По варіанту № 1 співвласнику [PERSON] виділяється 1-4 житлова кімната площею 12,1 кв.м., 2-3 житлова кімната площею 11,0 кв.м., 2-4 коридор площею 3,0 кв.м., 2-2 житлова кімната площею 25,6 кв.м., вбиральня з літ. З, гараж з літ. Б, частина огорожі № 4 (К ф.зн.-0,9), частина огорожі № 4 (К ф.зн. - 0,4), вимощення № 7, 1/2 вимощення № 8, хвіртка № 10, ворота з хвірткою № 11, огорожа № 12 34%, вимощення І, колодязь ІІ, що менше ідеальної частки в одиницях площі на 10,7 кв.м. та менше в одиницях вартості на 202 939 гривень, що складає 43/100 частки у домоволодінні. По варіанту № 1 співвласнику [PERSON] виділяється 1-1 коридор площею 8,2 кв.м., 1-2 санвузол площею 3,2 кв.м., 1-3 житлова кімната 10,7 кв.м., 1-5 житлова кімната 20,6 кв.м., 1-6 житлова кімната 18,6 кв.м., 1-7 кухня 11,8 кв.м., що більше в одиницях площі на 10,7 кв.м. По варіанту № 2 співвласнику [PERSON] виділяється 1-5 житлова кімната площею 20,6 кв.м., 2-3 житлова кімната площею 11,0 кв.м., 2-4 коридор площею 3,0 кв.м., 2-2 житлова кімната площею 25,6 кв.м., вбиральня літ З, гараж літ. Б, навіс літ. К, частина огорожі № 4 (Кфіз знос - 0,9), частина огорожі № 4 (К фіз. Знос. 0,4), вимощення № 7, 1/2 вимощення № 8, хвіртка № 10, ворота з хвірткою № 11, частина огорожі № 12, хвіртка № 13, вимощення І, колодязь ІІ, що менше ідеальної частки в одиницях площі на 2,2 кв.м. По варіанту № 2 співвласнику [PERSON] виділяється: 1-1 коридор площею 8,2 кв.м., 1-2 санвузол площею 3,2 кв.м., 1-3 житлова кімната площею 10,7 кв.м., 1-4 житлова кімната площею 12,1 кв.м., 1-6 житлова кімната площею 18,6 кв.м., 1-7 кухня площею 11,8 кв.м., колодязь № 1, огорожа № 4 (к. ф. зн. - 0,4), ворота № 9, 1/2 вимощення № 8, огорожа № 14, частина огорожі № 12, що більше ідеальної частки в одиницях площі на 2,2 кв.м. Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України, виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести з несуттєвим відступленням від розміру ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відповідно вищевказаного висновку, який суд бере до уваги як належний та допустимий доказ по справі, по другому питанню технічна можливість виділу [PERSON] житлової кімнати № 2-2 площею 25,6 кв.м., житлової кімнати № 2-3 площею 11,0 кв.м., коридору № 2-4 площею 3,0 кв.м., житлової кімнати № 1-5 площею 20,6 кв.м. загальною площею 60,2 кв.м., житловою 57,2 кв.м. - існує, за умови відступу від 1/2 його частки, без урахування вартості господарських будівель і споруд, що в одиницях площі становить 2,2 кв.м., а в одиницях вартості становить 115 731 (сто п`ятнадцять тисяч сімсот тринадцять) гривень. З огляду на викладене, на основі досліджених доказів, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про виділення в натурі 1/2 частини належного йому домоволодіння в окрему одиницю згідно варіанту № 2, а саме на частину житлового будинку у складі відповідних приміщень, що знаходяться на земельній ділянці площею 500 кв.м., як окремий самостійних об`єкт нерухомого майна, з можливістю присвоєння окремої адреси, що відповідатиме вимогам законодавства щодо несуттєвого відхилення від ідеальних часток співвласників. Окрім того, відповідаючи на четверте запитання відповідно до ухвали Києво-Святошинскього районного суду Київської області від 04 листопада 2021 року щодо можливості визначення порядку користування земельною ділянкою, площею 0,15 га по [ADDRESS] відповідно до часток співвласників у вищевказаній будівельно-технічній та земельно-технічній експертизі зазначаються наступні варіанти. По варіанту № 1 виділити співвласнику [PERSON] з часткою 1/2 у користування земельну ділянку S1 площею 0,0500га (500 кв.м.) яка розташована в межах: від т. 1 до т. 23 - 5,44 м.; від т.23 до т.22 - 6,19м.; від т. 22 до т. 21 - 1,17м.; від т. 21 до т. 20 - 3,24м.; від т. 20 до т. 19- 3,81 м.; від т. 19 до т. 32 - 3,53 м.; від т. 32 до т. 18 - 5,87 м.; від т. 18 до т. 17 - 1,02 м.; від т. 17 до т. 16 - 5,96 м.; від т. 16 до т. 15 - 1,03 м.; від т. 15 до т. 14 - 4,41 м.; від т. 14 до т. 31 - 4,14 м.; від т. 31 до т. 30 - 4,97м.; від т. 30 до т. 29 - 4,37 м.; від т. 29 до т. 28 - 5,59 м.; від т. 28 до т. 27 - 1,0 м.; від т. 27 до т. 26 - 4,46 м.; від т. 26 до т. 25 - 12,80м.; від т. 25 до ь. 24 - 9,93 м.; від т. 24 до т. 4- 11,23 м.; від т. 4 до т. 3 - 9,43 м.; від т. 3 до т. 2 - 4,71 м.; від т. 2 до т. 1 - 2,21 м. По варіанту № 1 виділити співвласнику [PERSON] з часткою 1/2 у користування земельну ділянку S2 площею 0,0500га (500 кв.м.) яка розташована в межах: від т. 6 до т.7 - 1,52 м.; від т.7 до т.8 - 7,83м; від т.8 до т.9 - 5,61м; від т.9 до т.10 - 4,77м; від т.10 до т.11 - 8,60м; від т. 11 до т.12 -5,42м; від т. 12 до т. 13 - 4,85 м.; від т. 13 до т. 31 - 9,27м.; від т. 31 до т. 30 - 4,97м; від т. 30 до т.29 - 4,37м; від т.29 до т. 28 - 5,59м; від т. 28 до т. 27 - 1.0м: від т. 27 до т. 26 - 4,46м: від т. 26 до т. 25 - 12,80м; від т. 25 до т. 24 - 9,93м: від т. 24 до т. 5 - 10,0м; від т. 5 до т. 6 - 5,49м. По варіанту № 2 виділити співвласнику [PERSON] з часткою 1/2 у користування земельну ділянку S1 площею 0,0500га (500 кв.м.) яка розташована в межах: від т. 1 до т.23 - 5,44м; від т.23 до т.22 - 6,19м; від т.22 до т.21 - 1,17м; від т.21 до т.20 - 3,24м; від т.20 до т. 19 -3,81м; від т. 19 до т. 32 - 3,53м; від т. 32 до т. 18 - 5,87м; від т. 18 до т. 17 - 1,02м; від т. 17 до т. 16 - 5,96; від т. 16 до т. 15 - 1,03м; від т. 15 до т.14 - 4,41м; від т. 14 до т. 30- 1,93м; від т.30 до т.29 - 3,45м; від т.29 до т. 28 - 4,37м; від т. 28 до т.27 - 5,56м; від т. 27 до т.26 - 5,0м; від т.26 до т. 25 - 4,25м; від т. 25 до т. 24 -11,01м; від т. 24 до т. 4 - 7,97м; від т. 4 до т. 3 - 9,43м; від т. 3 до т. 2 - 4,71м; від т. 2 до т. 1 - 2,21м. По варіанту № 2 виділити співвласнику [PERSON] з часткою 1/2 у користування земельну ділянку S2 площею 0,0500га (500 кв.м.) яка розташована в межах: від т.6 до т. 7 - 1,52м; від т.7 до т.8 - 7,83м; від т.8 до т.9 - 5,61м; від т.9 до т.10 - 4,77 м; від т. 10 до т.11 - 8,60м; від т. 11 до т.12 -5,42м; від т. 12 до т. 13 - 4,85мг; від т.13 до т. 14 - 13,41м; від т. 14 до т. 30 - 1,93м; від т. 30 до т.29 - 3,45м; від т.29 до т. 28 -4,37м; від т. 28 до т. 27 - 5,56м; від т. 27 до т. 26 - 5,0м.; від т. 26 до т. 25 - 4,25м; від т. 25 до т. 24 - 11,01 м; від т. 24 до т. 5 - 13,26м; від т.5 до т. 6 - 5,49м. Відповідно до частини 1 статті 88 Земельного кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку. Згідно з частиною 4 статті 88 ЗК України учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Частинами першою та другою статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті. У разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі. Відповідно до частини 2 статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно наведених вище положень ЗК України, що закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду. У зв`язку з цим передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК України бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов`язковою. Первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд (Постанова Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі №6-1500цс15). У постанові Верховного Суду України від 01 листопада 2017 року у справі №6-2454цс16 зроблено висновок, що «при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові №6-41цс16 від 15 травня 2017 року. З урахуванням специфіки забудови земельної ділянки, порядку користування житловим будинком і господарськими будівлями, що склався між співвласниками, експертом для забезпечення доступу кожного із співвласників до належної їм частини житлового будинку, господарських будівель і споруд, виходячи із фактичного розміру земельної ділянки за спірною адресою було запропоновано два варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою. Варіант №2 визначення порядку користування земельною ділянкою, запропонований у висновку експерта, на обранні якого наполягає позивач, його посилання на те, що саме цей варіант найбільш наближений до ідеальних часток співвласників, підтверджується наявними доказами у справі та ґрунтуються на вимогах діючого законодавства. Крім того, суд врахував, що при такому варіанті користування земельною ділянкою кожна із сторін матиме змогу користуватися та обслуговувати свою частину будинку та господарських споруд, не порушуючи права інших осіб. Відповідно до частини першої статті 318 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Зазначені положення щодо користування власністю цілком повинні застосовуватись до майнових прав на майно (зокрема до права користування земельною ділянкою). Відтак право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті 319 ЦК України). За таких обставин з урахуванням положень статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України, саме даний варіант є найбільш наближеним до ідеальних часток співвласників, а тому суд вважає за можливе встановити порядок користування земельною ділянкою саме за варіантом № 2, відображеного у висновку судової будівельно-технічної експертизи № 36412/21-43/278/279/22-43/280/22-49 від 16 червня 2023 року. Отже, за відсутності погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою, суд вважає можливим встановити порядок користування земельною ділянкою між співвласниками домоволодіння за варіантом № 2 висновку судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи № 36412/21-43/278/279/22-43/280/22-49 від 16 червня 2023 року з урахуванням порядку користування житловим будинком, що склався між співвласниками, та з метою забезпечення вільного користування кожним зі співвласників належним їй майном. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Щодо стягнення судових витрат необхідно зазначити, що їх стягнення регулюється нормами ЦПК та Законом України «Про судовий збір». Так згідно з вимогами статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до норм частини 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підтвердження витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги позивач надав суду Договір № 512 від 29 травня 2020 року між адвокатом Ульяніцькою Нонною Валеріївною Адвокатського Об`єднання Юридична консультація Святошинського району м. Києва та квитанцію до прибуткового касового ордеру серії 12 АААМ № 419365 від 29 травня 2020 року. Суд,

Outcome: approved