Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

У червні 2025 року позивач подав до суду позовну заяву, в якій просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] постійно проживав разом із спадкодавцем батьком [PERSON] , на час його смерті [INFO] в належному йому будинку в с.Стримба, Кодимського (нині - Подільського) району Одеської області. В обґрунтування позовних вимог вказано, що [INFO] помер батько [PERSON] , який був зареєстрований та постійно проживав в с. Стримба Кодимського району Одеської області, але на день смерті перебував в Київській області, тому у свідоцтві про його смерть місцем смерті вказано м.Сквира Київської області. Після смерті батька відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3.0570 га., яка розташована на території Кодимської міської ради Подільського району Одеської області за межами с. Петрівка та належала йому згідно державного акту на землю серії І-ОД №019463, виданого 20 січня 2005 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області. Як син померлого згідно ст. 1261 ЦК України позивач є його спадкоємцем за законом першої черги. Починаючи з липня 1999 року і до дня смерті батька [INFO] позивач проживав разом з ним в одному будинку в с.Стримба Кодимського (на даний час Подільського) району Одеської області. У зв`язку з цим, будучи впевненим, що згідно ч.3 ст. 1268 ЦК спадщину позивач прийняв, у жовтні 2024 року він звернувся до Приморської державної нотаріальної контори м. Одеса із заявою про прийняття спадщини батька та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 25 жовтня 2024 року державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори м. Одеса була заведена спадкова справа №215к/2024. 10 квітня 2025 року заявник отримав лист від нотаріуса, в якому було вказано, що оскільки на день смерті батька він не був зареєстрований разом з ним в одному будинку заявник спадщину батька не прийняв (лист нотаріуса №219к/02-14 від 10 квітня 2025 року). Таким чином, у заявника відсутні належні докази прийняття ним спадщини померлого батька [PERSON] , оскільки він не був зареєстрований разом з ним в одному будинку на день його смерті. Заявник в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, раніше ним було надано заяву про розгляд справи без участі заявника. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, раніше представником надано до суду заяву відповідно до якої він визнав заяву в повному обсязі, розгляд справи просив здійснити без участі представника. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , проживав разом зі своїм батьком [PERSON] , [INFO] з 1999 року до дня його смерті [INFO] за адресою: с. Стримба, Кодимський район, Одеська область, вели спільне господарство, що підтверджується довідкою (а.с. 15). Родинний зв`язок між [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 12). [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 13). [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 3,0570 га. Земельна ділянка розташована на території Петрівської сільської ради, ділянка № [NUMBER] . Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. На підставі наданих та досліджених у судовому засіданні доказів та, враховуючи, що встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved