Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження №406 від 14.08.2013 року, що складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комінтернівського районного управління юстиції в Одеській області. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] [PERSON] народила сина - [PERSON] . Оскільки дитина народилась до спливу десяти місяців після припинення шлюбу, то батьком дитини на підставі ч. 2 ст. 122 СК України було записано [PERSON] . 05.06.2013 року рішенням Комінтернівського районного суду Одеської між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. 10.03.2023 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб та в жовтні 2024 року повідомила позивачу, що біологічним батьком дитини - [PERSON] , який народився [INFO] не є її колишній чоловік [PERSON] , а є позивач. Відповідно до висновку судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи № 597 від 18.11.2024 року, проведеної КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи», молекулярно-генетичним аналізом ДНК, встановлено, що громадянин [PERSON] , [INFO] , може являтись біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженого громадянкою [PERSON] , [INFO] з ймовірністю 99,99999 %. У зв`язку з викладеним, позивач просить визнати його батьком неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; внести зміни до актового запису про народження №406 від 14.08.2013 року Ухвалою суду від 29.07.2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 26.08.2025 р. відповідач [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечує щодо їх задоволення. У відзиві зазначає, що з 24.11.2007 року він перебував в шлюбі з [PERSON] . Шлюб був зареєстровано виконкомом Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, про що зроблений відповідний актовий запис № 34. 05.06.2013 року рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області шлюб між [PERSON] та ним був розірваний. [INFO] [PERSON] народила сина - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комінтернівського районного управління юстиції в Одеській області, про що зроблений відповідний актовий запис №406. Оскільки дитина народилась до спливу десяти місяців після припинення шлюбу, то батьком дитини на підставі ч. 2 ст. 122 СК України був записаний він - [PERSON] . 21.10.2024 року він надав письмову згоду для проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи щодо встановлення факту біологічного батьківства [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] , народженого громадянкою [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 18.09.2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначити справу до судового розгляду по суті Сторони в судове засідання не з`явились. Від позивача [PERSON] надійшли заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій позов визнав та зазначив, що він дійсно не є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] . Від представника Доброславський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява про розгляд справи без участі повноважного представника, з приводу задоволення позовних вимог поклалися на розсуд суду. Відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначене, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних письмових матеріалів та доказів. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видано Відділом державної реєстрації цивільного стану реєстраційної служби Комінтернівського районного управління юстиції в Одеській області. В графі батько зазначено [PERSON] , а в графі мати [PERSON] . Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської від 05.06.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Після розірвання шлюбу позивачу надано дошлюбне прізвище « [PERSON] » 10 березня 2023 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , прізвище залишилось « [PERSON] ». Відповідно до висновку судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи № 597 від 18.11.2024 року, проведеної КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи», молекулярно-генетичним аналізом ДНК, встановлено, що громадянин [PERSON] , [INFO] , може являтись біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженого громадянкою [PERSON] , [INFO] з ймовірністю 99,99999 %, таким чином, батьківство практично доведене. Судово-медичні експертизи і дослідження з використанням ДНК-аналізу проводяться відповідно до Правил проведення судово-медичних експертиз у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи і виконуються лікарями та судово-медичними експертами-імунологами. При проведенні експертних досліджень керуються Методичними рекомендаціями «Використання ДНК аналізу у судово-медичних експертизах речових доказів та експертизах спірного батьківства ( материнства, підміни дітей), розробленими фахівцями Національної бюро судово-медичної експертизи МОЗ України». Згідно із п. 3 Методичних рекомендацій батьківство вважається доведеним, якщо його ймовірність складає не менше 99,99%. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із\~статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.05.2018 у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Визнання батьківства - це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Мета визнання батьківства полягає у підтвердженні (констатації) вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною. Встановлення батьківства розглядається також як засіб захисту прав дитини, тобто захід, спрямований на відновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав дитини. Така сутність цього юридичного факту обумовлюється тим, що визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини. При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту частини 2 статті 128 СК України відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Визнання батьківства за рішенням суду, розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України. Статтями 3, 4 Декларації про соціальні і правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, прийнятою резолюцією Генеральної Асамблеї від 3 грудня 1986 року передбачено, що турбота про дитину належить насамперед на її власних батьках. Згідно з п. п. 6, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до ст.ст. 213 і 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved