Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

24.06.2025 [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини з моменту подання позову та до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку. 20.04.2024 сторони зареєстрували шлюб, від якого мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Після народження дитини у сторін погіршились стосунки, вони не підтримують шлюбні стосунки. Дитина проживає разом із позивачкою, знаходиться на її утриманні. Позивачка знаходиться в декретній відпустці, здійснює догляд за дитиною, тому має право на утримання аліментів від відповідача. Ухвалою від 31.07.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; призначив справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін в судове засідання; установив сторонам строки для подання заяв по суті справи. 02.09.2025 відповідач засобами поштового зв`язку подав відзив на позовну заяву (надійшов до суду 04.09.2025), в якому просив відмовити у задоволенні позову. На обґрунтування своєї позиції зазначив таке. Він є батьком дитини - сина [PERSON] . Від народження дитини постійно надає матеріальну допомогу на утримання сина, що підтверджується квитанціями, доданими до позову на суму 190 612,68 грн. Це допомога на придбання дитячого візочка, дитячих іграшок, пелюшок, одежі, придбання ліків та продуктів, оплату комунальних послуг. З березня 2024 року відповідач майже не має прибутку, тому не може сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. Відповідач має кредитні зобов`язання, однак через певні обставини, у нього утворилась заборгованість. Майна на праві власності не має. Крім того, позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на дитину у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку. Правом на подання відповіді на відзив позивачка не скористалась. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких мотивів. 20.04.2024 сторони зареєстрували шлюб (а.с.7). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого, відповідно до копії свідоцтва про шлюб є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.6). Дитина проживає разом із позивачкою, знаходиться на її утриманні. Позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, інших доходів, крім соціальних виплат не має (а.с.9-12). Установленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. За змістом ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, зазначив таке: - відповідач добровільно надає матеріальну допомогу позивачці на її утримання та утримання дитини, зокрема для придбання необхідних речей; - відповідач не має постійного заробітку; - відповідач має кредитні зобов`язання; - позивачка також звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на дитину. На підтвердження своїх заперечень відповідач надав копії: - довідки з Пенсійного фонду України форми ОК-7 за період з 2011 року по 2025 рік; - кредитного звіту з Українського бюро кредитних історій; - ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 31.07.2025 у справі № 753/13533/25; - квитанцій про перерахування коштів. Згідно з наданими відповідачем квитанціями (а.с. 50-139) відповідач здійснював перерахування коштів позивачці, зокрема на особисті витрати позивачки. Разом із тим, добровільне надання матеріальної допомоги відповідачем позивачці на її утримання та дитини, не позбавляє позивачку звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на її утримання. Згідно з довідкою з Пенсійного фонду України форми ОК-7, доданої до позову відповідачем, та відповіддю № 1834666 від 30.06.2025 з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, відповідач за період з березня 2025 року по липень 2025 року мав дохід (а.с.27-29). Наявність у відповідача кредитних зобов`язань не позбавляє позивачку права на звернення до суду з позовом на стягнення аліментів на неї до досягнення дитиною трьох років. Звернення позивачки до суду з позовом про стягнення аліментів на дитину є її правом, та не є предметом спору в цій справі. Крім того, суд, перевіривши матеріальний стан відповідача, встановив, що відповідач на праві власності має земельну ділянку у с. Велика Олександрівка Бориспільського р-ну Київської обл. Оскільки дитина проживає разом із позивачкою, вона має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, перевіривши матеріальний стан відповідача, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки у розмірі 1/6 частини від заробітку відповідача та вважає такий розмір аліментів обґрунтованим та таким, що не порушує прав та інтересів інших осіб. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог ст.141,142 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір у розмірі 1 211,20 грн у дохід держави.

Outcome: partial