Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] в якому просила встановити факт спільного проживання позивачки із [PERSON] , [INFO] , до дня його смерті [INFO] однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу більше п`яти років. Також просила усунути відповідача від права спадкування за законом після смерті рідного батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у місті Київ. В обґрунтування своєї позиції вказала, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28.10.2024. Спадкоємцями після його смерті є син - [PERSON] . 3 померлим [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 грудня 2007 року. 17 липня 2018 року в силу життєвих обставин розірвали шлюб, однак фактично проживали разом без реєстрації шлюбу. На початку 2024 року її чоловік важко захворів. Згодом у нього було діагностовано високодиференційована аденокарцинома дванадцятипалої кишки. За весь час хвороби чоловіком опікувалась лише позивачка. Син не проявляв жодної турботи до батька, не допомагав фінансово. Поховання було організовано теж лише мною одноособово. Після смерті спадкодавця залишилась спадщина - квартира господарськими будівлями, розташована на земельній ділянці [ADDRESS] . Враховуючи перебування спадкодавця у важкому стані, свідоме ухилення від надання допомоги спадкоємцем позивач вимушена звернутися до суду із вказаним позовом. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Харкова від 03.07.2025 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 17.09.2025 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивачка вимоги позовної заяви підтримала, просила задовольнити. Від допиту свідків відмовилась. Представник відповідача надав заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника. Заслухавши позивачку, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] від 19 грудня 2007 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, актовий запис № 46. Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 17 липня 2018 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, актовий запис № 190. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] в місті Київ. Відповідно до договору-замовлення № 4.242387К на організацію та проведення поховання від 29.10.2024 замовником є [PERSON] також в матеріалах справи є чек на оплату ритуальних послуг в сумі 6556,76 грн. Відповідно до листа Приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Юрченко О. М. позивачці [PERSON] було роз`яснено про можливість звернення до суду для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як 5 років до відкриття спадщини. Також вказано, що із заявою про прийняття спадщини звернувся син спадкодавця [PERSON] . Також позивачкою до позову долучено показання свідків, але суд не приймає це як доказ, оскільки в судовому засіданні відповідачка відмовилась від їх допиту. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України. Згідно із частинами другою, четвертою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п. 12 грудня 2019 року Верховний Суд у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду\~погодився з висновком апеляційного суду про те, що сам по собі факт перебування позивача з відповідачем у близьких стосунках, який не заперечував й сам відповідач, не може свідчити про те, що сторони проживали в зазначений період однією сім`єю, а придбане одним із них майно є спільною сумісною власністю, оскільки позивачу необхідно надати докази ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та витрат, придбання майна в інтересах сім`ї. Постановою Верховного Суду від 12 грудня 2019 року постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 13 вересня 2018 року залишено без змін. Детальніше з текстом постанови Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 490/4949/17 (провадження № 61-46210св18) Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частинами першою, другою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. При цьому, відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки [PERSON] ніяким чином не довела факт проживання із Відповідачем [PERSON] однією сім`єю, наявність спільного бюджету, спільного харчування, придбання майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, оплату комунальних послуг, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних. Також позивачка не надала доказів, того що син [PERSON] ухилявся від надання допомоги спадкодавцю, [PERSON] . Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, оскільки суд прийшов до переконання що в задоволенні позову слід відмовити, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed