Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (далі - АТ «СЕНС БАНК») та просить кредитний договір, укладений між нею, [PERSON] , та АТ «СЕНС БАНК» недійсним в частині нарахування відсотків, пені та штрафних санкцій із застосуванням наслідків недійсності правочину; зобов`язати АТ «СЕНС БАНК» зробити перерахунок заборгованості за Кредитним договором з урахуванням визнання Кредитного договору недійсним в частині нарахування відсотків, пені та штрафних санкцій. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що . Ухвалою суду від 30.07.2025 відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та витребувано від відповідача докази. Відповідач АТ «СЕНС БАНК», який належним чином повідомлявся про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, також відповідачем не було виконано ухвалу суду від 30.07.2025 в частині витребування доказів. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку. Як вбачається з позовної заяви позивач стверджує, що між АТ «СЕНС БАНК» та нею, [PERSON] було укладено договір, за умовами якого їй було відкрито кредитну лінію. Проте даний факт відповідачем не підтверджено, а позивач, у свою чергу, не надала жодного доказу, який би міг підтвердити існування між нею та АТ «СЕНС БАНК» будь-яких банківських відносин. Навіть прохальна частина позову не містить інформації щодо дати укладання договору між сторонами. Частиною 6 статті 81\~Цивільного процесуального\~кодексу України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною 3 статті 12\~Цивільного процесуального\~кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77\~Цивільного процесуального\~кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Як вбачається з положень частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд вважає, що позивачем не доведено, що між сторонами у справі існують будь-які банківські відносини, зокрема, не надано навіть доказів наявності у позивача банківської карти, яка була випущена на ім`я позивача відповідачем. Оскільки матеріали справи не містять доказів укладення між сторонами у справі договору, суд не може встановити, чи існують між сторонами договірні відносини. Що є самостійною підставою для відмови в позові, оскільки відсутні підстави для задоволення вимог позивача. Крім того, суд зауважує, що [PERSON] , як клієнт банку, не була позбавлена можливості звернутися до АТ «СЕНС БАНК» із заявою про отримання копії кредитного договору або документу, на підставі яких АТ «СЕНС БАНК» було відкрито для неї кредитну лінію, та супутні до нього документи, які разом складають кредитний договір. Беручи до уваги викладене, суд доходить висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ст.\~22\~ЗУ «Про\~захист прав\~споживачів» позивач при поданні позову до суду звільнений від сплати судового збору, тому з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, суд вважає за необхідне віднести судові витрати по сплаті судового збору за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed