Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

На підставі ухвали Шевченківського районного суду міста Харкова до суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» з вимогою про стягнення з [PERSON] завданих збитків в розмірі 7\~171,80 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн.. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» (далі - Позивач) та [PERSON] (далі Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 2978а0х (далі - Договір). Предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Nissan, д.н.з. [NUMBER] . У відповідності до умов вказаного Договору страхування Позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. 30.07.2020 р. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Nissan, д.н.з. [NUMBER] та транспортного засобу Mersedes-Benz, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] (далі Відповідач). Відповідно до постанови Київського районного суду м. Харкова по справі № 953/13130/20 Відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся Страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страховий випадок № ARX2604807, на підставі якого позивач здійснив страхове відшкодування у розмірі 23\~685,61 грн. Також АТ «СК «АРКС» здійснило доплату страхового відшкодування згідно страхового акту № ARX2615209 у розмірі 2\~375,00 грн. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Mersedes-Benz, д.н.з. [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/8474184 та остання здійснила виплату у розмірі 18\~888,81 грн. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача завдані збитки в розмірі 7\~171,80 грн. Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 02 вересня 2025 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 09 вересня 2025 відкрито провадження по справі у спрощеному порядку з повідомленням (викликом) сторін. Представник ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив проводити судовий розгляд за його відсутністю, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся у встановленому законом порядку, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція, яка була повернута оператором поштового зв`язку у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано. Відповідно до постанови КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч. 3 ст. 131 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідач не використала наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явилася у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у її відсутності до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. При цьому підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути: договори та інші правочини, а також - інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 09 січня 2020 року між акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» (далі - Позивач) та [PERSON] (далі Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Класік» № 297а0х, відповідно до умов якого застраховано автомобіль Nissan Qashqai, д.н.з. [NUMBER] /а.с.10-17/. Постановою Київського районного суду м.Харкова у справі №953/13130/20 від 01 вересня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн. 00 коп. /а.с.20/. Також вказаною постановою встановлено, що 30.07.2020 о 18:40 год. в м. Харкові на перехресті вул. Матюшенка та вул. Шевченка, водій [PERSON] , керуючи автомобілем Mercedes Benz C 180 д/н. [NUMBER] під час перестроювання не надав дорогу автомобілю, що рухався в попутному напрямку, по тій смузі, на яку мав намір перестроїтись, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Nissan Qashqai д/н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Дії водія [PERSON] були кваліфіковані як порушення п. 10.3 Правил Дорожнього руху України, тобто вчинення правопорушення, що передбачене ст. 124 КУпАП. [PERSON] в судовому засіданні свою провину визнав, просив не призначати йому суворе покарання. 30.07.2020 року [PERSON] звернувся до АТ «Страхова компанія «АРКС» із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспорту /а.с.21-23/. Відповідно до акту огляду транспортного засобу по справі № 1.003.20.0013504 з додатками, ремонтною калькуляцією розрахунку суми страхового відшкодування, страхових актів №АRХ2604807 від 12.08.2020, №АRХ2615209 від 31.08.2020, розмір страхового відшкодування склав 23\~685,61 грн. та 2375,00 грн. відповідно, яке АТ «СК «АРКС» виплатило [PERSON] , що підтверджується платіжними дорученнями № 696121 від 13.08.2020, № 700601 від 01.09.2020 /а.с.24-45/. Згідно з довідкою відповідач застрахований в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за договором № 008474184 /а.с.45/. Відповідно до страхового акту №ОЦВ-Р-20-20-31554/1 ПАТ «НАСК «ОРАНТА» затвердила страховий акт, та відповідно до розрахунку страхового відшкодування виплатила суму у розмірі 18 8881,81 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №1806. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно\~ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 27 постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика, суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Так, у випадку суброгації, відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні, із збереженням самого зобов`язання, на підставі договору страхування, а також статтею 993 ЦК України, статтею 27 Закону України «Про страхування». У випадку регресу, одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється нормами статті 1191 ЦК України. З наведеного слідує, що до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора, до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Згідно зі\~ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічні положення містить\~стаття 27 Закону України «Про страхування», який є спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини. Відповідно до п. 1\~статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи те, що позивач виплатив суму страхового відшкодування за договором страхування у розмірі 23\~685,61 грн. та 2\~375,00 грн., до нього в порядку та на умовах передбачених статтями 512, 514, 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування», перейшло суброгаційне право вимоги до відповідача. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП була застрахована, ПАТ «НАСК «ОРАНТА», як страховик винної особи, в порядку статті 979 ЦК України здійснив виплату страхового відшкодування страховику потерпілої сторони в межах страхового ліміту в розмірі 18\~888,81 грн, а позивачем страхувальнику сплачено 26\~060,61 грн., стягненню з [PERSON] підлягає різниця між сумою виплаченого страховиком потерпілої сторони страхового відшкодування на відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля та сумою виплаченого страхового відшкодування страховиком винуватця ДТП, в межах страхового ліміту, тобто 7\~171,80 грн. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Крім того, існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України» та від 28.10. 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії»). Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача в порядку суброгації, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в сумі 7\~171,80 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача відповідачем не надано. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім за подачу позовної заяви судовий збір в сумі 3028,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved