Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до Ізюмської міської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Ізюмського районного нотаріального округу Київської області Мацокіна Наталія Олексіївна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] , виданого відділом ЗАЦС Калінінського виконкому, м.Горлівки Донецької області від 22 березня 1986р., свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області від 10.11.2007р. та свідоцтвом про смерть, реєстраційний № [NUMBER] , видане Відділ РАЦС м.Аален-Ебнат від 13.03. 2024р. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 22 березня 1986 року, виданого Відділом ЗАЦС Калінінського виконкому м. Горлівки Донецької області [PERSON] народилася [INFO] , про що в Книзі реєстрації актів про народження 22 березня 1986 року зроблено запис № 412. Батьками записані : Батько - [PERSON] та мати - [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер в м.Аален в Німеччині, що підтверджується м.Аален-Ебнат від 13.03. 2024р. В зв`язку з воєнною агресією РФ проти України позивачка з 01 грудня 2022 р. по теперішній час проживає з дітьми в Об?єднаному королівстві, що підтверджується дозвілом на проживання [NUMBER] , виданий Об?єднаним королівством 01.12.2022р., дійсний до 31.12.2024, батько помер [INFO] , але вдалося отримати свідоцтво про його смерть лише в березні 2024р., яке видавалось Відділом РАЦС м.Аален-Ебнат. Позивачка на даний час не мешкає на території України з поважних причин та отримавши свідоцтво про смерть батька лише в березні 2024р., тому не змогла своєчасно звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після батька. Після смерті [PERSON] , який був зареєстрований за адресою : [ADDRESS] , тимчасово мешкав та помер в Федеративній Республіці Німеччина відкрилась спадщина на належне йому майно. Позивачка є спадкоємцем за законом на майно батька, яке складається з житлового будинку та господарськими будівлями та земельних ділянок, що розташовані за адресою : [ADDRESS] . Спадкове майно знаходиться в місті Ізюм, яке входить до складу Ізюмської міської територіальної громади. 17 травня 2024р. позивачка звернулась про Приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Мацокіній Н.О. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] померлого [INFO] , який був зареєстрований за адресою : [ADDRESS] , тимчасово мешкав та помер в Федеративній Республіці Німеччина. Постановою приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Мацокіній Н.О за № 150/02-31 від 17 травня 2024р [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] з підстав ненадання документу, який підтверджує факт прийняття спадщини до 6 місяців та ненадання документів, які підтверджують факт прийняття спадщини. Ухвалою суду від 04 липня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Витребувано у приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Київської області Мацокіної Наталії Олексіївни: - копію спадкової справи № 72450332 від 17.05.2024, номер у нотаріуса 30/2024; - відомості із спадкової справи про те, чи звертався хтось із заявою про прийняття чи відмову від спадщини, чи видавались свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , та чи залишав він заповіт або спадковий договір на випадок своєї смерті. 16 липня 2024 року приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Київської області Мацокіною Н.О. на виконання ухвали суду надано копію спадкової справи №30/2024 після смерті гр. [PERSON] . Ухвалою суду від 09 квітня 2025 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. У судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у судове засідання не з`явилась, у матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без її участі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представника позивача, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову у зв`язку із наступним. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] (дошлюбне прізвище- [PERSON] ) є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження [NUMBER] . 10 листопада 2007 року позивача уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, позивач з грудня 2022 року проживає за межами України, що підтверджується дозволом на проживання RW 9094946, виданим Об`єднаним королівством. [INFO] [PERSON] помер у місті Аален-Ебнат, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 травня 2024 року № 150/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , які належали її батькові, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Підставою для відмови є те, що [PERSON] у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини не подавала. Відповідно до ст.\~55\~Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту щодо даних спірних правовідносин визначені Цивільним Кодексом України. Згідно з ч. 1\~ст.\~13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4\~ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст. 82 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до ч. 1\~ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України). Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.1220\~ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя\~статті 46цього Кодексу). Статтею 1223\~ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, не прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як визначено ч. 1 та ч. 3\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст.\~1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (1270 ЦК України). За положеннями\~статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Аналогічний правовий висновок зроблений у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 та у постановах Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі № 372/2383/16-ц (провадження № 61-20920св18), від 20 лютого 2020 року у справі № 419/3788/17 (провадження № 61-2969св19) та від 17.03.2020 року у справі № 683/2587/18 (провадження № 61-11406св19). Згідно правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі №\~565/1145/17, яка в силу\~ст.263 ЦПК України\~враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.80 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустив строк прийняття спадщини, суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити позивачу додатковий строк терміном в три місяці з дня набрання рішенням законної сили для подачі заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved