Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

Представник позивача адвокат Шестакова Юлія Володимирівна звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на користь позивачки, яка є повнолітньою донькою відповідача, що продовжує навчатись у Державному торговельно-економічному університеті, у розмірі 1/3 частини доходу щомісячно, починаючи з 25 квітня 2025 року і до досягнення дочкою 23 річного віку, тобто до [INFO] , а також стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на оплату навчання у розмірі 50% вартості навчання, передбаченого договором за 2-й курс (з 01.09.2025 по 30.06.2026) в розмірі 19 000 грн, до 30.06.2026 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач є батьком позивачки. У 2022 році позивач закінчила навчання в школі. Того ж року вступила на навчання до Державного торговельно-економічного університету на факультет: економіки, менеджменту та психології; спеціальність: менеджмент. У 2024 році продовжила навчання на денній формі у Державному торговельно-економічному університеті за контрактом. Загальна вартість освітньої послуги становить 76 000,00 грн. Матір`ю позивачки - [PERSON] було внесено платежі на навчання: 07.08.2024 - 19 000,00 грн та 20.01.2025 року - 19 000,00 грн. Не дивлячись на той факт, що позивач проживає з обома батьками, всі фінансові витрати на її забезпечення одноособово несе мати - [PERSON] . Батько, відповідач у справі, самоусунувся від своїх батьківських обов`язків, не бере участі в житті позивача, та не займається її вихованням. Жодної матеріальної підтримки дитині, що продовжує навчатися, не здійснює. Відповідач ігнорує потреби доньки та відмовляється в добровільному порядку оплачувати навчання та решту життєвих потреб дитини, що продовжує навчання, порівну із матір`ю позивачки. Також, представник позивача зазначає, що 24.03.2025 матір позивачки, [PERSON] , звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою про розірвання шлюбу та з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача аліментів на молодшу дитину, брата позивачки - [PERSON] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено на суддю Дарницького районного суду м. Києва Котенко Р. В. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10 червня 2025 року справу прийнято до провадження, призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21 жовтня 2025 року у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін відмовлено. Відповідач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Суд, в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що батьками позивачки, [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 01 лютого 2005 року відділом РАЦС Дарницького районного управління юстиції м. Києва. Згідно із свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] батьки позивачки перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 2003 року. Відповідно до договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівця у Державному торговельно-економічному університеті № 2823д/6кс-2024 від 13 серпня 2024 року (далі - Договір), укладеного між Державним торговельно-економічним університетом (Університет за договором) та [PERSON] (Замовник за договором), договір укладений в інтересах здобувача вищої освіти [PERSON] . Згідно із п. 2.2. Договору форма здобуття освіти - денна зі скороченим строком навчання, починаючи з 1-го курсу; термін навчання - 1 рік 10 місяців. Відповідно до п.п. 5.2, 5.3 Договору загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 76 000,00 грн, та сплачується поетапно, а саме за 1-й курс (з 01.09.2024 по 31.08.2025) 38 000 грн, сплачуються у такому порядку: 19 000,00 при укладенні Договору, 19 000,00 грн - не пізніше 20.01.2025; за 2-й курс (з 01.09.2025 по 30.06.2026) 38 000,00 грн сплачуються у такому порядку: 19 000,00 грн - не пізніше 15.08.2025, 19 000,00 грн - не пізніше 20.01.2026). Відповідно до квитанції АТ «Райффайзен Банк» від 20 січня 2025 року на рахунок Державного торговельно-економічного університету за навчання позивача [PERSON] , матір`ю позивачки, було сплачено 19 000,00 грн. Доводи представника позивача про розірвання батьками позивачки шлюбу та стягнення з відповідача на користь матері позивача аліментів на утримання молодшого брата позивачки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімум та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи із дня пред`явлення заяви до суду - 24.04.2025, підтверджуються наявними у загальнодоступному Єдиному державному реєстрі судових рішень рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 серпня 2025 року у справі № 753/8350/25 та судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва від 22 травня 2025 року у справі № 753/8329/25. При цьому суд визнає квитанції АТ «Райффайзен Банк» від 25 грудня 2024 року та від 25 березня 2025 року, кожна з яких передбачає оплату у сумі 4 074,50 грн отримувачу ПАТ «Страхова компанія «Перша» з призначенням платежу «страховий платіж», неналежними доказами, оскільки вони містять інформацію, що не стосується предмету доказування у цій справі. Положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ч. 3 ст. 182 СК України) Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець покладає на батьків обов`язок утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Стягнення аліментів на утримання дочки чи сина, які продовжують навчання, є одним із способів захисту інтересів останніх, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, а частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд зазначив, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Судом встановлено, що позивачка на день звернення її представника до суду та на день ухвалення рішення не досягла 23 років, продовжує навчання на денній формі навчання, не працює, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Навчання на денній формі в університеті позбавляє позивачку можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги. Щодо матеріального стану відповідача, то слід зазначити, що позивач не надав доказів на підтвердження отримання відповідачем доходів, разом з тим, відповідач, будучи обізнаним про розгляд цієї справи у суді, не спростував того факту, що він не може надавати матеріальну допомогу своїй доньці, що продовжує навчання. В той же час, суд зауважує, що обов`язок утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків. Враховуючи викладене, виходячи з рівності обов`язку батьків утримувати дитину, оцінюючи у сукупності зібрані докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Зокрема, суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, відтак, має змогу працювати та отримувати постійний дохід у вигляді заробітної плати. Навчання позивача є оплатним, форма здобуття освіти - денна, що передбачає витрати на щоденний проїзд до навчального закладу. При цьому, суд зважає на ту обставину, що з відповідача стягуються аліменти на утримання його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімум та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь 1/3 частину доходу відповідача щомісячно. У разі задоволення позову, сукупний розмір аліментів, які мають стягуватись з відповідача на утримання його малолітнього сина та повнолітньої доньки, що продовжує навчання, складатиме частини або 75% відсотків його доходу, що суперечитиме чинному законодавству щодо максимального загального розміру відрахувань з доходів боржника при виконанні рішень суду. Разом з тим, беручи до уваги потребу в матеріальній допомозі позивачки, що продовжує навчатися на денній формі здобуття освіти, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/10 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 25 квітня 2025 року і до припинення позивачем навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років, що відповідає вимогам законодавства, забезпечить потреби повнолітньої дитини, яка навчається, та буде належним способом захисту інтересів дитини. Що стосується вимоги позивача стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на оплату навчання, суд зазначає таке. Сімейним кодексом України передбачена участь батьків у додаткових витратах на неповнолітню дитину. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина передбачений окремою главою 16 СК України. Відтак, вимога щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання, не відповідає чинному законодавству. Крім того, у постанові від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 Верховний Суд зазначив, що при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Суд, визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, зважив на ту встановлену обставину, що навчання позивачки є оплатним. Відтак, аліменти, стягнуті з відповідача на користь позивача, вже охоплюють частину вартості навчання. З огляду на вказане, у цій частині позову слід відмовити. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial