Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Адвокат Мороз Л.О., як представник позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом до Роменської міської ради Сумської області про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини та встановлення факту родинних відносин. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер рідний брат позивача [PERSON] , і після його смерті відкрилася спадщина, до якої входить земельна ділянка площею 2,3389 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Коржівської сільської ради Роменського району Сумської області [PERSON] , до дня смерті [INFO] був зареєстрований в [ADDRESS] . Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, заповіт відсутній. Позивач є спадкоємцем свого брата за законом ІІ черги, інші спадкоємці після його смерті відсутні. Але оформити спадщину в нотаріальному порядку позивач не може, так як в установлений законодавством України термін не подав заяву про прийняття спадщини за законом після померлого [PERSON] , який помер [INFO] . При цьому ним пропущений незначний термін - 3 місяці. В установлений законодавством термін позивач не подав заяву про прийняття спадщини з огляду на те, що при введенні воєнного стану в Україні законодавством було передбачено подовжений строк для подання заяви про прийняття спадщини 10 місяців. Враховуючи наявність відповідного нормативного регулювання, позивач добросовісно вважав, що у нього є 10 місяців для звернення до нотаріуса. Однак у подальшому зазначена норма була скасована і строк залишився загальний - 6 місяців, у зв`язку з чим позивач пропустив цей строк. Крім цього, на даний час в Україні нестабільна суспільно-політична ситуація, постійні обстріли, військовий стан, що ускладнює реалізацію прав. Також, виникають труднощі у підтвердженні факту родинних відносин між позивачем та спадкодавцем, так як в свідоцтві про смерть спадкодавця прізвище вказано « [PERSON] », а у паспорті позивача прізвище зазначене « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] виданого 17.03.1987 року, його прізвище та прізвище батьків записане російською мовою, що в перекладі на українську « [PERSON] », а у свідоцтві про народження (повторно) [PERSON] серії [NUMBER] виданого 20.07.1962 року прізвище його та батьків записане українською мовою « [PERSON] ». Родинні відносини між позивачем та спадкодавцем (рідні брати) підтверджуються спільним записом про батьків в свідоцтвах про народження, та наявністю правовстановлюючих документів померлого у позивача. Відмінність у написанні однієї літери у прізвищі виникла у зв`язку з невірним перекладом родового прізвища з російської мови. Посилаючись на норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, представник позивача просить визначити [PERSON] , [INFO] , додатковий строк у два місяці з дня вступу рішення в законну силу для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та встановити юридичний факт, що [PERSON] , [INFO] , є рідним братом [PERSON] , який помер [INFO] . 24 вересня 2025 року судом відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (а.с.16). 10 жовтня 2025 року підготовче провадження закрито. Справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.30). Сторони до суду не з`явились, матеріали справи містять їх заяви про розгляд справи без їх присутності. Представник позивача позов підтримала, представник відповідача просив суд розглядати справу за наявними доказами у відповідності до закону. (а.с. 26, 28). Процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] (а.с.4-6). З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Роменським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 20.01.2025 вбачається, що [INFO] помер [PERSON] (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] виданого 17.03.1987 року, його прізвище та прізвище батьків записане російською мовою, що в перекладі на українську « [PERSON] », а у свідоцтві про народження [PERSON] серії [NUMBER] виданого 20.07.1962 року прізвище його та батьків записане українською мовою « [PERSON] » (а.с.9 зворот). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до якої входить земельна ділянка площею 2,3389 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташована на території Коржівської сільської ради Роменського району Сумської області, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Недригайлівської районної державної нотаріальної контори Кравченко А.В. 18.11.2014 року, зареєстроване в реєстрі за №921 (а.с.10, 11). Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, заповіту не має (а.с.11 зворот, 12). Відповідно до довідки №1-88, виданої виконавчим комітетом Роменської міської ради Сумської області 18.09.2025 року, [PERSON] , який народився [INFO] , до дня смерті [INFO] був зареєстрований в [ADDRESS] . Заповіт від імені [PERSON] виконкомом Коржівської сільської ради Роменського району Сумської області та Коржівським старостинським округом Роменського району Сумської області не посвідчувався. На час смерті [PERSON] був зареєстрований і проживав за даною адресою один. Інших зареєстрованих та проживаючих осіб не було і немає на даний (а.с.12 зворот) Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та про встановлення факту родинних відносин, які підлягають вирішенню на підставі норм Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Відповідно ст.4 ЦПК України та ст. 20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що респондується з відповідною позицією Верховного Суду України, викладеною у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Статтями 318, 319 ЦПК України для заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, та судового рішення у такій категорії справ встановлено вимогу про зазначення мети встановлення факту - юридичного значення у разі його встановлення для заявника. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3). З досліджених вище письмових матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з різним написанням у правовстановлюючих документах прізвища позивача ( [PERSON] ) та спадкодавця ( [PERSON] ) належним чином не підтверджуються родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] . Проте родинні відносини між позивачем та спадкодавцем, а саме те, що зазначені особи є рідними братами, підтверджуються спільним записом про батьків в свідоцтвах про їх народження, та наявністю правовстановлюючих документів померлого у позивача. Відмінність лише у написанні однієї літери у прізвищі ( [PERSON] , [PERSON] ), яка, на думку суду, виникла у зв`язку з невірним перекладом родового прізвища з російської мови. Таким чином, заява в частині встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори на протязі 6 місяців з часу відкриття спадщини, відповідно до ст.ст. 1269, 1270 ЦК України. Статтею 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. У п.24 Постанови Пленуму № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Верховний Суд України роз`яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як на причину пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини, позивач посилається на те, що при введенні воєнного стану в Україні законодавством було передбачено подовжений строк для подання заяви про прийняття спадщини 10 місяців, та враховуючи наявність відповідного нормативного регулювання, позивач добросовісно вважав, що у нього є 10 місяців для звернення до нотаріуса. Однак у подальшому зазначена норма була скасована і строк залишився загальний - 6 місяців, у зв`язку з чим позивач пропустив цей строк. Крім цього, на даний час в Україні нестабільна суспільно-політична ситуація, постійні обстріли, військовий стан, що ускладнює реалізацію прав. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не використав право на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання приписів закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19) та інших. З урахуванням фактичних обставин конкретної справи поважними причинами пропуску строку суд може визнати, зокрема: 1) тривалу хворобу спадкоємців; 2) велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем розташування спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17, від 22 березня 2023 року у справі № 361/8259/18 та багатьох інших. Практика суду касаційної інстанції у цій категорії справ є сталою та незмінною. Згідно ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи обставини справи, правові висновки Верховного Суду, суд визнає, що причини зазначені [PERSON] для поновлення строку для подання заяви про прийняття спадщини є неповажними, перешкод для вчасного подання заяви в нього не було, з огляду на що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: partial