Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

30.09.2025 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на 1/2 частини земельної ділянки, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що вона є власницею 1/2 частини жилого будинку [ADDRESS] на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.04.2011 року. Державна реєстрація права власності здійснена в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.09.2025 року, індексний номер 80782417. Інша частина будинку належала [PERSON] , яка померла. Земельна ділянка, на якій розташовано вказаний жилий будинок площею 0,0543 була передана у приватну власність [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення виконкому Первомайської міської ради народних депутатів від 22.02.1994 року № 28 для обслуговування жилого будинку. 14 червня 1994 року був виданий Державний акт на право приватної власності на землю. При ухвалені судового рішення питання земельної ділянки вирішено не було. За правилами ч.1 ст. 120 ЗК України, ч.1 ст. 377 ЦК України, у разі набуття права власності на жилий будинок розміщений на земельній ділянці право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувана (попереднього власника) такого об`єкту до набувача такого об`єкту без зміни цільового призначення. Отже, ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України передбачають автоматичний перехід права на земельну ділянку при відчуженні житлового будинку. Оскільки вона є власницею 1/2 частини житлового будинку, то у власність повинна перейти і 1/2 частина земельної ділянки на якій розташований житловий будинок. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача, Первомайської міської\~ради Миколаївської\~області, в судове засідання надала заяву про розгляд справи без її участі. Проти задоволення позову не заперечувала. Відповідно до ч. 1, 4\~ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частиною 3\~статті 200 ЦПК України\~визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. У судовому\~засіданні встановлено,\~що [PERSON] являється власником 1/2 частини житлового будинку, з відповідними надвірними спорудами, [ADDRESS] на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.04.2011 року. Однак, право власності на земельну ділянку площею 0,0543 га, для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] та [PERSON] , на підставі рішення виконкому Первомайської міської Ради народних депутатів від 22.02.1994 року за № 28, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю. Згідно\~ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до\~ст. 377 ЦК України\~та\~ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Зазначена правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України, ухваленій у справі за № 6-2цс15 від 11.02.2015 року. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням наведеного вимоги позивача є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved