Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~ТОВ «Укр кредит фінанс», адреса: бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407, м. Київ, код ЄДРПОУ 38548598 (далі позивач) звернулося до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із позовною заявою до [PERSON] , [INFO] , остання відома адреса місця реєстрації: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовної заяви зазначалося, що 15 березня 2024 року між ТОВ «Укр кредит фінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту navse.in.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр кредит фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, що в процесі обробки інформації діють як єдине ціле, укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1364-9636. Сторона позивача стверджує, що вищезазначений кредитний договір разом з Правилами відкриття кредитної лінії, Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. Зазначають, що для підписання кредитного договору позичальнику надано одноразовий ідентифікатор С5245, використання якого є моментом підписання договору. Вказують, що без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, кредитний договір не був би укладеним, а кредитні кошти не перераховані відповідачу. За умовами кредитного договору відповідачу надано кредит в розмірі 9000,00 грн. строком на 300 календарних днів з стандартною процентною ставкою 1,50 % в день. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання. Проте відповідачка умови кредитного договору належним чином не виконувала, внаслідок чого у останньої виникла заборгованість, яка станом на 26 серпня 2025 року становить 45429,28 грн. та складається з: - 9000,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом; - 36342,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами; - 87,28 грн. прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту. Проте, посилаючись на приписи цивільного законодавства, позивач просить суд стягнути із відповідача не повну суму заборгованості за Кредитним договором, а лише її частину, а саме заборгованість у розмірі 40713,28 грн., яка складається із наступного: - 9000,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом; - 31713,28 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Крім цього, позивач просить стягнути із відповідача понесені судові витрати, які складаються із суми судового збору у розмірі 2422,40 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 23 вересня 2025 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, які стороною позивача було усунуто. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24 вересня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. \~ \~ \~ \~У судове засідання представник позивача не з`явився, разом із позовною заявою направив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення. \~ \~ \~ \~У судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзиву на позовну заяву не подала, жодних заяв чи клопотань до суду не направила, причини неявки суду не відомі. Виходячи з приписів ч. 1\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з викладеного, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 15 березня 2024 року між ТОВ «Укр кредит фінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту navse.in.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр кредит фінанс», було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1364-9636 (далі Кредитний договір). Відповідно ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію». Згідно зі ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор С5245 для підписання Кредитного договору, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав відповідачеві кредит в сумі 9000,00 грн. на особисті потреби, строк кредитування 300 календарних днів, дата повернення (виплати) кредиту 08 січня 2025 року. Відсоткова ставка стандартна 1,5 % за кожен день користування кредитом. Крім цього, відповідачка була ознайомлена із Правилами відкриття кредитної лінії, Паспортом споживчого кредиту та Таблицею обчислення загальної вартості кредиту, у яких міститься інформація, щодо орієнтовної вартості кредиту. Видача кредитних коштів в сумі 9000,00 грн. [PERSON] згідно з Кредитним договором № 1364-9636 підтверджена відповідною довідкою. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідач використав кредитні кошти, однак, умов договору не виконав і не погасив борг. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19. Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Таким чином, позивачем надано належні і допустимі докази укладення із відповідачкою Кредитного договору та отримання позичальником кредитних коштів в сумі 9000,00 грн. Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитних договорів (ст. 638 ЦК України). Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача перед позивачем становить 45429,28 грн. та складається з: - 9000,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом; - 36342,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами; - 87,28 грн. прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, позивач просить стягнути із відповідача не повну суму заборгованості за Кредитним договором, а лише її частину, а саме заборгованість у розмірі 40713,28 грн., яка складається із наступного: - 9000,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом; - 31713,28 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 2422,40 гривні судового збору. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved