Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

ТОВ «ФК «ЕЙС» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги\~обґрунтовує тим, що 06.09.2023 року ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» та відповідач уклали Кредитний договір № 179590102 у формі\~електронного документа з використанням електронного підпису.\~ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога»,\~перед тим\~як погоджувати заявку на кредитування,\~не лише\~перевірило особисті\~дані відповідача,\~а і\~платіжну картку,\~з метою\~ідентифікації,\~тобто перевірило\~чи дійсно\~платіжна картка\~належить позичальнику. Відповідач підписав Кредитний договір\~електронним підписом,\~створеним за\~допомогою одноразового персонального ідентифікатора\~CSAM-2778. Зокрема, 06.09.2023 відповідач ввів\~ідентифікатор у\~відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та\~натиснув кнопку\~«Так»,\~що є\~підтвердженням підписання\~договору. Відразу після вчинених дій відповідача,\~06.09.2023 \~ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти\~в сумі\~5000,00\~грн.\~на його\~банківську карту\~№ [NUMBER] хх хххх 5357. Загальна сума\~заборгованості,\~на момент\~подання позовної\~заяви,\~за Кредитним\~договором № 179590102 від 06.09.2023, становить 23991,00\~грн., яка складається з наступного: 5000,00\~грн. - заборгованість по\~кредиту; 18991,00\~грн.\~-\~заборгованість по\~несплаченим відсоткам за користування\~кредитом. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01 із додатковими угодами до нього відповідно до умов якого ТОВ ««Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» належне йому право вимоги до відповідача коштів право на одержання яких належить ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором № 179590102 від 06.09.2023. 10.10.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №10/1024-01 з додатковими угодами відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» належне йому право вимоги до відповідача коштів право на одержання яких належить ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором № 179590102 від 06.09.2023. 29 травня 2025 року між ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» та ТОВ « ФК «Ейс» укладено договір факторингу №29/05/25-Е, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» відступило позивачу належне йому право вимоги до Відповідача коштів, право на одержання яких належить ТОВ «ФК Онлайн Фінанс»,а позивачнабув правовимоги грошовихкоштів відвідповідача за Договором № 179590102 від 06.09.2023. Вказав, що у зв`язку з невиконання умов договору відповідачем, заборгованість становить 23991,00\~грн., яка складається з наступного: 5000,00\~грн. - заборгованість по\~кредиту; 18991,00\~грн.\~-\~заборгованість по\~несплаченим відсоткам за користування\~кредитом, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом та просять стягнути з відповідача суму заборгованості та понесені судові витрати, а також витрати на правову допомогу в розмірі 7000 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Відзив не подала. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов до наступного висновку. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Судом встановлено, що 06.09.2023 року ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» та [PERSON] уклали Кредитний договір № 179590102 у формі\~електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора. Договір укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до\~ЗУ «Про електронну комерцію»\~та підписаний шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а також підписано паспорт споживчого кредиту. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконав умови договору та перерахував шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки відповідача, зазначеної останнім\~у договорі № 179590102 від 06.09.2023, кошти в розмірі 5000,00 гривень, що підтверджується випискою по картці. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01 із додатковими угодами до нього відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» належне йому право вимоги до відповідача коштів право на одержання яких належить ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором № 179590102 від 06.09.2023. 10.10.202024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №10/1024-01 з додатковими угодами відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» належне йому право вимоги до відповідача коштів право на одержання яких належить ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором № 179590102 від 06.09.2023. 29 травня 2025 року між ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» та ТОВ « ФК «Ейс» укладено договір факторингу №29/05/25-Е, у відповідностідо умовякого,\~ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» відступило позивачу належне йому право вимоги до Відповідача коштів, право на одержання яких належить ТОВ «ФК Онлайн Фінанс»,а позивачнабув правовимоги грошовихкоштів відвідповідача заДоговором № 179590102 від 06.09.2023. Сума заборгованості відповідача становить 23991,00\~грн., яка складається з наступного: 5000,00\~грн. - заборгованість по\~кредиту; 18991,00\~грн.\~-\~заборгованість по\~несплаченим відсоткам за користування\~кредитом. Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025 позивач набув права грошової вимоги до відповідача \~по кредитному договору № 179590102 від 06.09.2023 в сумі 23991,00\~грн., яка складається з наступного: 5000,00\~грн. - заборгованість по\~кредиту; 18991,00\~грн.\~-\~заборгованість по\~несплаченим відсоткам за користування\~кредитом. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно доч.1ст.512 ЦК УкраїниКредитор узобов`язанніможе бутизамінений іншоюособою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частина 1\~статті 1049 ЦК України\~передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до положень\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, з яким погоджується суд, відповідач внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань має заборгованість за кредитним договором № 179590102 від 06.09.2023 в сумі 23991,00\~грн., яка складається з наступного: 5000,00\~грн. - заборгованість по\~кредиту; 18991,00\~грн.\~-\~заборгованість по\~несплаченим відсоткам за користування\~кредитом, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Отже, підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованість за кредитним договором № 179590102 від 06.09.2023 у розмірі 23 991,00 гривень. Щодо стягнення з відповідача судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу суд виходить з такого. Згідно з ч.ч. 1, 3\~ст. 134 ЦПК Українисудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 3-5\~статті 137 ЦПК України\~встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 рокуу справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження№ 12-171гс19). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268). Таким чином, суд вважає, що розмір гонорару адвоката у сумі 7000,00 грн. неспівмірний зі складністю справи, яка відповідно до положень\~ЦПК України\~є малозначною, розглядається у порядку спрощеного позовного провадження на підставі наявних у справі матеріалів, а також часом, необхідним представнику позивача для вчинення відповідних процесуальних дій. Враховуючи викладене, суд зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу у суму 4000,00 грн. є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial