Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даним позовом та просять визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 77,3 м2, житловою площею 33,6 м2, допоміжна площа 43,7 м2, з відповідною частиною господарських будівель та споруд, а також визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом як на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 77,3 м2, житловою площею 33,6 м2, допоміжна площа 43,7 м2, з відповідною частиною господарських будівель та споруд. Мотивують свої позовні вимоги наступним. Позивач 1 [PERSON] народилася [INFO] у селі Добросин, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , який виданий Миколаївським РВ УМВС України у Львівській області 10 квітня 1998 року. Позивач 2 [PERSON] народилася [INFO] у місті Жовква, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України № [NUMBER] , виданий 09 червня 2016 року органом 4628. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане 28 лютого 1956 року, копія якого додається, вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 27 лютого 1956 року було зроблено відповідний запис за № 17, її батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Викладеним у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , яке видане 30 червня 1959 року, стверджується, що [PERSON] народився [INFO] , про що в книзі актів громадянського стану про народження 08 червня 1959 року було зроблено запис за № 32, його батьком є [PERSON] , матір`ю- [PERSON] . Тобто [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрою та братом. З свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , яке видане Жовківським відділом РАГС Жовківської області 24 лютого 2000 року, вбачається, що її батьком є [PERSON] , матір`ю- [PERSON] . З дубліката свідоцтва про право особистої власності на будівлі, який 07 жовтня 2024 року виданий на підставі рішення виконкому Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області № 124 від 29 серпня 2024 року, вбачається, що будинок, який знаходиться в [ADDRESS] дійсно належить [PERSON] на праві особистої власності. Свідоцтво було видане на підставі рішення Нестеровського райвиконкому № 136 від 19 травня 1988 року та записане в реєстрову книгу № 1 за № 104 від 25 травня 1988 року. Викладеним у довідці № 254, яка видана Добросинсько-Магерівською сільською радою Львівського району Львівської області 09 квітня 2025 року, вбачається, що згідно записів в погосподарській книзі за 1986-1990 роки в житловому будинку, що в [ADDRESS] , Жовківського (після зміни адміністративно-територіального устрою - Львівського) району Львівської області, соціальна група якого колгоспна, станом на 30 червня 1990 року проживали та були зареєстровані: [PERSON] , 1925 року народження, голова двору, [PERSON] , 1959 року народження, син. З довідки № 255, яка видана Добросинсько-Магерівською сільською радою Львівського району Львівської області 09 квітня 2025 року, вбачається, що згідно записів в погосподарській книзі за 1991-1995 роки в житловому будинку, що в [ADDRESS] , Жовківського (після зміни адміністративно-територіального устрою - Львівського) району Львівської області, соціальна група якого колгоспна, станом на 15 квітня 1991 року проживали та були зареєстровані: [PERSON] , 1925 року народження, голова двору, [PERSON] , 1959 року народження, син. Згідно ст. 120 ЦК Української РСР від 18 лппня 1963 року майно колгоспного типу двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25 травня 1998 року, встановлено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Виходячи з даних, так як будинок станом на 30 червня 1990 року та 15 квітня 1991 року належав до колгоспного типу двору, головою колгоспного типу двору за адресою: [ADDRESS] , була [PERSON] , а членом двору [PERSON] , які не втратили право на частку в майні двору станом на 15 квітня 1991 року, беручи до уваги рівність часток усіх членів двору, то відповідно їм належало кожному по 1/2 частини даного житлового будинку, колишнього колгоспного типу двору. Після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , 17 жовтня 2013 року Галань О. Я., державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області, видане свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстроване в реєстрі за № 1989. З даного свідоцтва вбачається, що на підставі статті 1261 Цивільного кодексу України спадкоємцем майна громадянки [PERSON] , 1925 року народження, померлої [INFO] , є її дочка, [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться в [ADDRESS] , і в цілому складається з двох кімнат, житловою площею 33,6 кв. метри, кухні, коридору, кладової, веранди, загальною площею 77,3 кв. метри, при будинку є сарай, споруди та належала померлій на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Добросинської сільської ради Жовківського району Львівської області 25 травня 1988 року, зареєстрованого в Червоноградському бюро техінвентаризації 25 травня 1988 року за № 104. [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 11084928, який сформовано 17 жовтня 2013 року [PERSON] , державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області, копія якого додається. [PERSON] помер [INFO] , про що 22 липня 2015 року було складено відповідний актовий запис № 14, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане виконавчим комітетом Добросинської сільської ради Жовківського району Львівської області 22 липня 2015 року. Згідно ч. 1, 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). А тому після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Нормою ст. 1217 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Із заповіту, який 16 квітня 2015 року складено та посвідчено [PERSON] , секретарем виконкому Добросинської сільської ради Жовківського району Львівської області, та зареєстровано в реєстрі за № 46, копія якого додається (додаток № 17 до позовної заяви), вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження: все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті та на що за законом матиме право, заповів своїй сестрі, [PERSON] , [INFO] . Викладеним у довідці № 252, яка видана Добросинсько-Магерівською сільською радою Львівського району Львівської області 09 квітня 2025 року, стверджується, що [PERSON] до дня смерті, [INFO] був зареєстрований та проживав в будинку [ADDRESS] . З довідки № 253, яка видана Добросинсько-Магерівською сільською радою Львівського району Львівської області 09 квітня 2025 року, вбачається, що станом на 19 липня 2015 року за адресою [ADDRESS] був зареєстрований та проживав один [PERSON] , 1959 року народження. Згідно статті 1241 Цивільного кодексу України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. До обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов`язкову частку. Враховуючи те, що станом на 19 липня 2015 року, тобто на день смерті [PERSON] , його дочка, [PERSON] , [INFO] , була неповнолітньою, вона має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті батька, [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Нормою ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Позивачі в шестимісячний строк після смерті спадкодавця, [PERSON] , звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, зокрема позивач 1 [PERSON] за прийняттям спадщини за заповітом, а позивач 2 [PERSON] через представника за прийняттям спадщини на обов`язкову частку. А тому позивачі прийняли спадщину після смерті [PERSON] , враховуючи норму ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України. Внаслідок звернення позивачів у Жовківську державну нотаріальну контору Львівської області було зареєстровано спадкову справу № 530/2015, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 41995340 від 03 листопада 2015 року. Державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Галань Ольгою Ярославівною 06 червня 2023 року були видані [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , 1959 року народження, померлого [INFO] , а саме: 1)серії [NUMBER] , яке зареєстроване в реєстрі за № 654, спадщина на яку видане це свідоцтво, складається з 1/2 частки спадкового майна, а саме земельної ділянки, площею 0,2000 га, що розташована в [ADDRESS] , наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та належала померлому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого Добросинською сільською радою Жовківського району Львівської області 11 грудня 2009 року серії ЯИ № 642544, зареєстрованого в книгу реєстрацій державних актів за № 01:10:455:00008, кадастровий номер землі 4622783200:01:007:0025; 2)серії [NUMBER] , яке зареєстроване в реєстрі за № 655, спадщина на яку видане це свідоцтво, складається з 1/2 частки спадкового майна, а саме: автомобіля марки Volkswagen Jetta, 1989 року випуску, двигун № [NUMBER] , номер кузова коляски [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який належав померлому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого РРЕВ ДАІ м. Жовква УМВС України у Львівській області 04 квітня 1998 рок і знаходиться на обліку там же; автомобіля марки Ford Tranzit, 2006 року випуску, номер шасі/кузова, рами [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який належав померлому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , зареєстрованого Жовква ВРЕР ДАІ при ГУМВС України у Львівській області 30 червня 2012 року і знаходиться на обліку та же; майнового паю в сумі 2620 гривень, який знаходиться у власності сільськогосподарського підприємства ТзОВ «Кунин», Львівського району Львівської області і належав померлому на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, виданого Кунинською сільською радою Жовківського району Львівської області 18 березня 2005 року серії ЛВ № VI 342129; депозитних та карткових рахунків з усіма відсотками та компенсаціями, що знаходяться у АТ КБ «Приватбанк» та належали померлому на підставі повідомлення, виданого банком 27 січня 2022 року за № 20.1.0.0.0/7-220127/18885; грошових вкладів з відповідними процентами та компенсаційними виплатами, що знаходяться в ТВБВ № 10013/0204 с. Добросин філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» на рахунках № [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], що належали померлому на підставі повідомлення, виданого АТ «Ощадний банк України» 17 лютого 2022 року за № 46/12-05/3450БТ. Державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Галань Ольгою Ярославівною 19 лютого 2024 року були видані [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , 1959 року народження, померлого [INFO] , а саме: 1) серії [NUMBER] , яке зареєстроване в реєстрі за № 248, копію якого додається, спадщина на яку видане це свідоцтво, складається з 1/2 обов`язкової частки зазначеного у цьому свідоцтві майна громадянина [PERSON] , а саме земельної ділянки, площею 0,2000 га, що розташована в [ADDRESS] , наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та належала померлому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого Добросинською сільською радою Жовківського району Львівської області 11 грудня 2009 року серії ЯИ № 642544, зареєстрованого в книгу реєстрацій державних актів за № 01:10:455:00008, кадастровий номер землі 4622783200:01:007:0025; 2)серії НТВ № 189983, яке зареєстроване в реєстрі за № 249, спадщина на яку видане це свідоцтво, складається з 1/2 обов`язкової частки зазначеного у цьому свідоцтві майна громадянина [PERSON] , а саме: автомобіля марки Volkswagen Jetta, 1989 року випусуц, двигун № [NUMBER] , номер кузова коляски [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який належав померлому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого РРЕВ ДАІ м. Жовква УМВС України у Львівській області 04 квітня 1998 рок і знаходиться на обліку там же; автомобіля марки Ford Tranzit, 2006 року випуску, номер шасі/кузова, рами [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який належав померлому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , зареєстрованого Жовква ВРЕР ДАІ при ГУМВС України у Львівській області 30 червня 2012 року і знаходиться на обліку та же; майнового паю в сумі 2620 гривень, який знаходиться у власності сільськогосподарського підприємства ТзОВ «Кунин», Львівського району Львівської області і належав померлому на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, виданого Кунинською сільською радою Жовківського району Львівської області 18 березня 2005 року серії ЛВ № VI 342129; депозитних та карткових рахунків з усіма відсотками та компенсаціями, що знаходяться у АТ КБ «Приватбанк» та належали померлому на підставі повідомлення, виданого банком 27 січня 2022 року за № 20.1.0.0.0/7-220127/18885; грошових вкладів з відповідними процентами та компенсаційними виплатами, що знаходяться в ТВБВ № 10013/0204 с. Добросин філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» на рахунках № [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], що належали померлому на підставі повідомлення, виданого АТ «Ощадний банк України» 17 лютого 2022 року за № 46/12-05/3450БТ. Видача свідоцтв про право на спадщину за заповітом та за законом після смерті [PERSON] [PERSON] та [PERSON] підтверджує факт прийняття ними спадщини після смерті [PERSON] . Рішенням Жовківського районного суду Львівської області у справі № 444/2306/24, провадження 2/444/961/2024 від 16 вересня 2024 року, яке набрало законної сили 17 жовтня 2024 року, визнано за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , в порядку спадкування за заповітом та за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , в порядку спадкування за законом як на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право за кожним на 1/2 частку земельної частки (паю), загальною площею 1,74 га умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташований на території колишньої Кунинської сільської ради Жовківського району Львівської області, а на сьогоднішній день Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, право на який [PERSON] мав на підставі сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 117802, виданого Кунинською сільською радою 28 квітня 1996 року та зареєстрованого у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 387. Згідно ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Однак Жовківська державна нотаріальна контора Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції листами № 206/01-16 від 20 лютого 2025 року та № 275/01-16 від 13 березня 2025 року, повідомила, що відповідно до довідки, виданої виконкомом Добросинської сільської ради Жовківського району Львівської області від 13 квітня 2016 року за № 836 станом на 30 червня 1990 року членами двору, будинку, що розташований в [ADDRESS] , являвся [PERSON] , померлий [INFO] . Згідно ст. 1241 Цивільного кодексу України спадкоємцем до обов`язкової частки спадщини за законом є дочка померлого [PERSON] . Спадкоємцем за заповітом є [PERSON] . Вказано, що для видачі свідоцтва про право на спадщину необхідно подати в нотаріальну контору оригінал правовстановлюючого документа на вищевказаний житловий будинок на члена двору, а саме [PERSON] , а у випадку відсутності такого документа роз`яснено про необхідність звернення в судові органи для оформлення права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування. Правовстановлюючий документ на частину житлового будинку, належну члену колишнього колгоспного типу двору, [PERSON] , не видавався, таке свідоцтво про право власності відсутнє. Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, з вищенаведеного вбачається, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином право власності на колгоспний двір (житловий будинок) [ADDRESS] було зареєстроване згідно вимог діючого на той час законодавства в погосподарській книзі Добросинської сільської ради Жовківського району Львівської області. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до підпункту 4.15, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. З довідки № 5290, яка видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» 07 жовтня 2024 року, вбачається, що в КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» станом на 31 грудня 2012 року житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований на праві особистої власності за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Добросинської сільської ради 25 травня 1988 року, згідно рішення Несторовського райвиконкому № 136 від 19 травня 1988 року і записаного в реєстрову книгу за № 104 від 25 травня 1988 року. Дублікат свідоцтва про право власності видано 07 жовтня 2024 року на підставі рішення виконкому Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області № 124 від 29 серпня 2024 року. З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, ідентифікатора об`єкта будівництва, виготовлених Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації», та з довідки-характеристики № 5205, яка видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» 01 жовтня 2024 року на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , вбачається, що рік побудови житлового будинку 1970, загальна площа житлового будинку 77,3 м2, житлова площа 33,6 м2, допоміжні приміщення та їх площа: коридор 12,7 м2, кухня 17,7 м2, кладова 6,6 м2, веранда 6,7 м2, загальна площа допоміжних приміщень 43,7 м2. При будинку є господарська будівля, а саме сарай, та споруди: ворота, огорожа, колодязь. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ст. 80 ЦК України встановлено, що жилий будинок є об`єктом права приватної власності. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Позивачі прийняли спадщину, оскільки в шестимісячний строк після смерті спадкодавця звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. Так як [PERSON] належала на праві власності 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд як члену колишнього колгоспного типу двору, а тому право [PERSON] та [PERSON] на спадкування даного майна підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок є всі підстави для визнання за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , права власності на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд та за [PERSON] в порядку спадкування за законом як на обов`язку частку у спадщині після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , права власності на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд. Позивачі в підготовче судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак від відпровідача суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, позов визнають, не заперечують проти задоволення такого. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Пояснень щодо позовної заяви чи клопотань не подавала. Надала копію спадкової справи. Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, представника третьої особи, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані позивачем та представником відповідача аяви про розгляд справи у їх відсутності. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 статті 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Зважаючи на те, що відповідач по справі визнав вимоги позивача і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити рішення про задоволення позову. Згідно з абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до п. 6 до постанови Пленуми Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р. до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили це право, таками, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Враховуючи наведене та те, що відповідач визнав позовні вимоги позивачів і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивачів.

Outcome: approved