Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з нього заборгованості: по кредитному договору № 73795933 від 11.09.2024 у розмірі 17838,00 грн; по кредитному договору № 8519335 від 29.10.2024 у розмірі 13672,80 грн; по кредитному договору 00-9948947 від 07.09.2024 у розмірі 10000,20 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено таке. 11.09.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» - первісний кредитор (далі ТОВ «1 БАНК») та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики № 73795933, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора, і за умовами якого [PERSON] отримав грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника та зобов`язався повернути їх і сплатити позикодавцю проценти від суми позики. 14.06.2021 між ТОВ «1 БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 БАНК» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БАНК» в момент підписання сторонами акту прийому-передачі права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, до відповідача на суму 19338,00 грн. За вказаним кредитним договором за позичальником утворилася заборгованість, 11.04.2025 відповідачем було здійснено платіж на виконання зобов`язання у сумі 1500,00 грн. Проте у повному обсязі відповідач заборгованість за договором позики не погасив, у зв`язку із чим за ним утворилася заборгованість у розмірі 17838,00 грн, з яких: 5850,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11988,00 грн - сума заборгованості за пенею. Таким чином, позивач вважає, що набув право грошової вимоги до [PERSON] у розмірі 17838,00 грн, яка виникла в зв`язку з невиконанням відповідачем договірних зобов`язань за кредитним договором № 73795933 від 11.09.2024. Окрім цього 29.10.2024 між ТОВ «1 БАНК» - первісний кредитор та відповідачем [PERSON] було укладено договір надання коштів у кредит № 8519335, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора, і за умовами якого [PERSON] отримав грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника та зобов`язався повернути їх і сплатити позикодавцю проценти від суми кредиту та комісію за надання кредиту. 27.03.2025 між ТОВ «1 БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 27/03/25, у відповідності до умов якого ТОВ «1 БАНК» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БАНК» в момент підписання сторонами акту прийому-передачі права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, до відповідача на суму 13672,80 грн. Відповідач заборгованість за договором не погасив, у зв`язку із чим за ним утворилася заборгованість у розмірі 13672,80 грн, з яких: 4500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 135,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 8405,80 грн - сума заборгованості за пенею; 632,00 - комісія за надання кредиту. Таким чином, позивач вважає, що набув право грошової вимоги до [PERSON] у розмірі 13672,80 грн, яка виникла в зв`язку з невиконанням відповідачем договірних зобов`язань за кредитним договором № 8519335 від 29.10.2024. Також 07.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс кредит» - первісний кредитор (далі ТОВ «Макс кредит») та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 00-9948947, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора, і за умовами якого [PERSON] отримав грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника та зобов`язався повернути їх і сплатити позикодавцю проценти за користування кредитом. 19.03.2025 між ТОВ «Макс кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 19032025-МК/ЄАПБ, у відповідності до умов якого ТОВ «Макс кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Макс кредит» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, до відповідача на суму 10000,20 грн. Відповідач заборгованість за договором не погасив, у зв`язку із чим за ним утворилася заборгованість у розмірі 10000,20 грн, з яких: 3600,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4789,30 грн - сума заборгованості за відсотками; 1610,90 грн - штрафні санкції. Таким чином, позивач вважає, що набув право грошової вимоги до [PERSON] у розмірі 10000,20 грн, яка виникла в зв`язку з невиконанням відповідачем договірних зобов`язань за кредитним договором № 00-9948947 від 07.09.2024. Враховуючи викладене вище, оскільки відповідач не виконує свої зобов`язання за вказаними вище кредитними договорами, позивач звертається до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь суми заборгованості у вказаних розмірах, стягнувши з відповідача судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив суд проводити розгляд справи у його відсутності, а у разі неявки в судове засідання відповідача просив ухвалити заочне рішення. Відповідач, який про час, місце та дату судового засідання повідомлений відповідно до вимог ЦПК України, в судове засідання не з`явився. Тому згідно вимог ст. 280 ЦПК України за відсутності заперечень позивача суд проводить заочний розгляд справи. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 08.09.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Будь-яких інших процесуальних дій суд не вчиняв. З`ясувавши фактичні обставини у справі, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень на них, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити частково зважаючи на таке. Судом встановлено, що 11.09.2024 між ТОВ «1 БАНК» та [PERSON] укладено договір позики № 73795933, згідно з яким товариство зобов`язується надати позичальнику у позику, шляхом перерахування на банківський рахунок позичальника, грошові кошти в сумі 6000,00 грн строком на 30 днів, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти від суми позики та комісію за надання позики. Процентна ставка за користування кредитом становить: фіксована - 0,250 % на день, денна - 0,750% на день, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) - 2,70 % на день. Зі сплатою комісії у розмірі 15,00% від суми позики та пені у розмірі 2,7 % на день. Дата надання позики 11.09.2024, дата повернення позики 10.10.2024. Договір про надання кредиту відповідачем підписано електронним підписом - одноразовим ідентифікатором - 18002 (а.с. 9-13). 14.06.2021 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 БАНК» укладено договір факторингу № 14/06/21, а 13.06.2022 додаткову угоду № 7 та 24.01.2025 додаткову угоду № 47 до цього договору факторингу, за якими позивачем, відповідно до акту-прийому передачі реєстру боржників № 42 від 24.01.2025 та реєстру боржників № 42 від 24.01.2025, було набуто право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики № 73795933 від 11.09.2024 на суму заборгованості у розмірі 19338,00 грн (а. с. 16-24). З розрахунку заборгованості вбачається, що розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 73795933 від 11.09.2024 станом на 31.07.2025 становить 17838,00 грн, з яких: 5850 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11988,80 грн - сума заборгованості за пенею (а.с. 25). З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося жодних нарахувань заборгованості по кредиту. 29.10.2024 між ТОВ «1 БАНК» та [PERSON] укладено договір надання коштів у кредит ( з комісією за надання кредиту) № 8519335, згідно з яким товариство зобов`язується надати позичальнику у кредит, шляхом перерахування на банківський рахунок позичальника, грошові кошти в сумі 4500,00 грн строком на 30 днів, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти від суми позики та комісію за надання позики. Процентна ставка за користування кредитом становить: фіксована - 0,01 % на день, денна - 1,00% на день, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) - 5,00 % на день. Зі сплатою комісії у розмірі 29,71% від суми позики та пені у розмірі 5,00 % на день. Дата надання кредиту 29.10.2024, дата повернення позики 27.11.2024. Договір про надання кредиту відповідачем підписано електронним підписом - одноразовим ідентифікатором - 810668 (а.с. 26-33). 27.03.2025 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 БАНК» укладено договір факторингу № 27/03/25, додаткову угоду № 1 до цього договору факторингу, за якими позивачем, відповідно до акту-прийому передачі реєстру боржників № 1 від 27.03.2025 та реєстру боржників № 1 від 27.03.2025, було набуто право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 8519335 від 29.10.2024 на суму заборгованості у розмірі 13672,80 грн (а. с. 35-40). З розрахунку заборгованості вбачається, що розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 8519335 від 29.10.2024 станом на 31.07.2025 становить 13672,80 грн, з яких: 4500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 135,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 632,00 грн - комісія за надання позики; 8405,80 грн - сума заборгованості за пенею (а. с. 41). З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося жодних нарахувань заборгованості по кредиту. 07.09.2024 між ТОВ «Макс кредит» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 00-9948947, згідно з яким товариство зобов`язується надати позичальнику у кредит, шляхом перерахування на банківський рахунок позичальника [NUMBER] , грошові кошти в сумі 3500,00 грн строком на 360 днів, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти від суми позики та комісію за надання позики. Процентна ставка за користування кредитом становить: стандартна - 0,94 % від суми кредиту на день; знижена - 0,85% від суми кредиту на день. Зі сплатою комісії у розмірі 20,00% від суми кредиту. Дата надання кредиту 07.09.2024, дата повернення кредиту - 02.09.2025. Договір про надання кредиту відповідачем підписано електронним підписом - одноразовим ідентифікатором - 97536 (а.с. 49-54). Відповідно до довідки, яка видана ТОВ «Макс кредит» [PERSON] , з яким товариством укладено договір № 00-9948947 від 07.09.2024, ідентифікований товариством шляхом направлення йому 07.09.2024 одноразового ідентифікатора 97536 на номер телефону [NUMBER] (а.с. 55). 19.03.2025 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Макс кредит» укладено договір факторингу № 19032025-МК/ЄАПБ, за якими позивачем, відповідно до акту-прийому передачі реєстру боржників та реєстру боржників до цього договору, було набуто право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 00-9948947 від 07.09.2024 на загальну суму заборгованості у розмірі 10000,20 грн (а. с. 58-62). З розрахунку заборгованості, який надано первісним кредитором, вбачається, що розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 00-9948947 від 07.09.2024 станом на 19.03.2025 становить 10000,20 грн, з яких: 2900 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4789,30 грн - сума заборгованості за відсотками; 700,00 грн - комісія за надання позики; 1610,90 грн - штрафні санкції (а. с. 56-57). З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося жодних нарахувань заборгованості по кредиту. Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, відбулася заміна кредитодавця на підставі укладених договорів, а тому до ТОВ «ФК ЄАПБ», перейшло право вимоги за кредитними договорами, а саме по кредитному договору № 73795933 від 11.09.2024, укладеному між ТОВ «1 БАНК» та [PERSON] ; по кредитному договору № 8519335 від 29.10.2024, укладеному між ТОВ «1 БАНК» та [PERSON] ; по кредитному договору 00-9948947 від 07.09.2024, укладеному між ТОВ «Макс кредит » та [PERSON] . У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за вказаними кредитними договорами, утворилася заборгованість. Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1, ч. 3 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Так, відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Позивач довів належними та допустимими доказами заявлені до стягнення з відповідача суми заборгованості за основним боргом та комісією по кредитним договорам № 73795933 від 11.09.2024 та № 8519335 від 29.10.2024. Проте сума основного боргу по кредитному договору № 00-9948947 від 07.09.2024 у розмірі 3600,00 грн, про стягнення якої просить позивач, не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки відповідно до наданих позивачем доказів відповідачу за кредитним договором № 00-9948947 від 07.09.2024 було надано кредит у розмірі 3500,00 грн, а 10.10.2024 відповідачем було здійснено погашення кредиту на суму 600,00 грн, після чого розмір заборгованості за основним боргом дорівнює 2900,00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості, який надано первісним кредитором ТОВ «Макс кредит», за кредитним договором № 00-9948947 від 07.09.2024. При цьому судом встановлено, що розмір відсотків по вказаними вище кредитними договорами позивачем нараховано відповідно до умов кредитних договорів та в межах строку дії таких договорів, у зв`язку із чим суд погоджується із розрахунками сум заборгованості по відсоткам, які були надані позивачем. Кредитні кошти відповідач не повернув кредитодавцю. Згідно з умовами кредитного договору кредитодавець здійснив нарахування відсотків за користування кредитом. Відповідачем, в свою чергу, не спростовано доводів позивача щодо розмірів заборгованості будь-якими доказами. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача пені за невиконання зобов`язання по кредитному договору № 73795933 від 11.09.2024 у сумі 11988,00 грн, пені за невиконання зобов`язання по кредитному договору № 8519335 від 29.10.2024 у сумі 8405,80 грн та штрафних санкцій за невиконання зобов`язання по кредитному договору № 00-9948947 від 07.09.2024 у сумі 1610,90 грн, то зазначені вимоги задоволенню не підлягають з огляду на таке. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України був введений воєнний стан із 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб, який діє по теперішній час, позаяк останнього разу був продовжений Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 468/2025 від 14.07.2025, затвердженим Законом України № 4524-ІХ від 15.07.2025, строком на 90 діб, тобто до 05.11.2025. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність обставин щодо невиконання [PERSON] зобов`язань за кредитними договорами: № 73795933 від 11.09.2024; № 8519335 від 29.10.2024; № 00-9948947 від 07.09.2024, у зв`язку з чим відповідно до вимог наведеного чинного законодавства позивач вправі ставити вимоги до нього про стягнення заборгованості. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач не надав суду відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість: за кредитним договором № 73795933 від 11.09.2024 у розмірі 5850,00 грн, яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі - 5850,00 грн; за кредитним договором № 8519335 від 29.10.2024 у розмірі 5267,00 грн, яка складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі - 4500,00 грн; суми заборгованості за відсотками у розмірі - 135,00 грн; комісії за надання кредиту у розмірі - 632,00 грн; за кредитним договором № 00-9948947 від 07.09.2024 у розмірі 7689,30 грн, яка складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі - 2900,00 грн; суми заборгованості за відсотками у розмірі - 4789,30 грн. Розподіл судових витрат. Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються із судового збору сплаченого за подання позовної заяви у розмірі 3028,00 грн. Окрім цього позивачем у позові зазначено, що попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат становить 3028,00 грн судового збору та 1514,00 грн витрат пов`язаних із витребуванням доказів, проведенням огляду доказів, забезпечення доказів. Матеріалами справи встановлено що при зверненні до суду з позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн. Жодних доказів понесення позивачем витрат пов`язаних із витребуванням доказів, проведенням огляду доказів, забезпечення доказів у розмірі 1514,00 грн суду не надано. Заяви від позивача про подання ним протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду доказів понесення вказаних витрат до суду також не надходило. З огляду на те, що позов задоволено частково (45,30%), з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1371,68 грн (із розрахунку 3028,00х45,30:100). На підставі викладеного та

Outcome: partial