Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1.\~Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулося до Індустріального районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] \~про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступне. 11.04.2023 було укладено кредитний договір № 753671908 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . Крім того, 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого було неодноразово продовжено додатковими угодами, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 753671908. 19.12.2024 між ТОВ «Таліон Плоюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 19/1224-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 753671908. Далі, 04.06.2025 ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №04/06/25-Ю, відповідно до умов якого позивачу відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором № 753671908. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 59159,22 грн. [PERSON] має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 753671908 в загальному розмірі 59159,22 грн., яка складається з наступного: 11898,93 грн. - заборгованість по кредиту; 47260,29 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Враховуючи викладене, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідачки на його користь суму заборгованості за кредитним договором № 753671908 від 11.04.2023 в розмірі 59159,22 грн., а також судові витрати. 1.2.\~Відповідачка надала відзив, в якому вказала, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі, оскільки позивачем не надано оригіналу кредитного договору, який дозволяв би встановити зміст його істотних умов. Паперова копія електронного документу унеможливлює ідентифікацію його підписантів, зміст їх не захищений від внесення правок та викривлення, а нанесення на паперову копію електронного документа сукупності літер і цифр від імені позичальника не свідчить про підписання оригіналу договору у наданій редакції. Окрім того, пропозиція (оферта) укласти електронний договір про надання позики на умовах фінансового кредиту повинна містити істотні умови договору, визначені законодавством, отже у випадку електронного договору копія, якого не видається стороні під підпис у момент його укладання, то не можливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦПК України, оскільки особа не може приєднатися до того, з чим вона не ознайомлена і бути зобов`язаною виконувати умови про які вона не знала у момент укладання договору. Позивачем не доведено факту надання їй примірнику договору, факту видачі кредиту та розміру заборгованості, надана позивачем довідка-розрахунок не є доказом наявності заборгованості, оскільки не належить до засобів доказування і не є первинним бухгалтерським документом. Надана копія довідки/платіжного доручення на переказ грошових коштів іншою фінансовою компанією не є належним доказом перерахування грошових коштів, оскільки в наданому документі відсутні повні реквізити отримувача. Нараховані позивачем суми не відповідають ст. 1048 ЦПК, ЗУ «Про споживче кредитування» та заявленим позивачем у наданих копіях договорів та графіків платежів і є непропорційно великими сумами, що не відповідає правовим висновкам Верховного Суду 1.3. Представник позивача надала суду додаткові пояснення, в якому вказала, що при заповненні заявки на кредит відповідач особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитування та мав змогу ознайомитися з умовами договору перед його підписанням. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. З урахуванням наведеного, встановивши, що кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» та за відсутності належних доказів про те, що договори укладено іншою особою, можна дійти обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання відповідних договорів недійсними. Відповідач підписав договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отримав свій примірник електронного договору, у формі, що унеможливлює зміну його змісту та мав змогу у будь який час самостійно ознайомитися з договором на сайті товариства в особистому кабінеті. Враховуючи вищевикладене, позивачем надано беззаперечні докази того, що відповідач підписав договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Стосовно помилкового або неналежного переказу на рахунок відповідача коштів за кожною із транзакцій, ініційованими ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», то жодного юридичного факту не встановлено, оскільки позивачем документально підтверджено виконання перерахування коштів відповідачеві. Підтвердженням здійснення перерахування кредитних коштів є факт передачі товариством відповідної платіжної інструкції надавачу платіжних послуг, на основі якої кошти перераховуються за реквізитами платіжної картки клієнта згідно з умовами договору. Таким чином, оскільки первинний кредитор ініціював платіжну операцію шляхом подання відповідної платіжної інструкції надавачу фінансових платіжних послуг із зазначенням необхідних реквізитів, які клієнт вказав в заявці на отримання кредитних коштів для їх подальшого зарахування на рахунок отримувача (Боржника) та надав Електронну довідку про те, що відповідне перерахування було здійснено успішно, то позивач довів факт отримання відповідачем коштів, а отже зобов`язання останнього за кредитним договором. Згідно з матеріалами справи відповідачка виконувала умови кредитного договору, здійснюючи часткові платежі. 1.4. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу без його участі. Відповідачка в судовому засіданні присутня не була, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. У відзиві відповідачка просила у випадку неявки в судове засідання розглянути подані нею клопотання без її участі. В судовому засіданні 29.10.2025 суд вирішив відмовити у задоволенні клопотань відповідачки про витребування оригіналів електронних доказів, оскільки наявний у справі примірник спірного кредитного договору слід вважати оригіналом відповідно до закону. Щодо витребування документів про перерахунок коштів на рахунок відповідачки, то такі документи вже були надані на виконання ухвали про витребування доказів за клопотанням представника позивача. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. 11.04.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 753671908, відповідно до якого Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 11900 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі Правила). Договір підписано електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора MNV8D8X3. Згідно з п. 2.3. договору Кредитодавець надає Позичальнику перший Транш за Договором в сумі 11900 грн 00 коп. одразу після укладення Договору, орієнтовна дата повернення якого 10.05.2023. Згідно з п. 3.1. договору Позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого Позичальник може збільшувати суму Кредиту (отримати черговий Транш) в межах Кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму Кредиту. На момент укладення цього Договору строк Дисконтного періоду користування складає 29 (двадцять дев`ять) днів від дати отримання Позичальником першого Траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. Договору. У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору строк дії Кредитної лінії та строк Дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого Траншу за Договором. У п. 5.1 договору вказано, що Транш за договором може надаватися позичальнику шляхом перерахування суми кредиту на картку № 5168-74XX-XXXX-0918. У п. 7.1., 7.2., 7.3 договору вказано, що на момент укладення цього Договору, Сторони дійшли згоди, що орієнтовна дата погашення всієї суми Кредиту за всіма наданими Траншами є датою закінчення Дисконтного періоду кредитування - 10.05.2023. Основна сума Кредиту має бути повернена Позичальником не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії Договору в порядку, передбаченому п. 11.1 Договору; дострокового припинення дії Договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2., або п. 9.1.1.7., або п. 9.2.1.5. Договору. Протягом Дисконтного періоду кредитування Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня Дисконтного періоду кредитування. У разі продовження Позичальником Дисконтного періоду кредитування, Позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення Дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього Договору. Після закінчення Дисконтного періоду кредитування, Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти щоденно. У п. 8.1. договору вказано за користування кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом. Інших витрат Позичальника, крім процентів за належне користування Кредитом, Договором не передбачено. Згідно з п. 8.2. договору процентні ставки за Договором є фіксованими і не підлягають зміні Кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для Позичальника. Загальні витрати за Договором та загальна вартість Кредиту за Договором залежить від обраної моделі поведінки Позичальника і прораховується в порядку описаному нижче. У п. 8.3.1. договору вказано, що за період від дати видачі Кредиту до 10.05.2023 (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 346,75 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 0,95 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування ним (далі Дисконтна процентна ставка); У п. 8.4. договору вказано, що після закінчення Дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку Кредиту, що знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним. Пунктами 11.1, 11.2 договору визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє протягом 5 (п`яти) років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання. Позичальник має право користуватися Кредитом від дати фактичного отримання суми Кредиту за кожним Траншем та до закінчення строку дії Договору чи його дострокового розірвання. У заявці на отримання грошових коштів в кредит від 11.04.2023 вказані дані щодо [PERSON] та укладеного нею договору, номер її телефону [NUMBER] , а в якості номера картки вказано [NUMBER] . У довідці щодо дій позичальника [PERSON] відображено умови укладеного нею договору, дані про [PERSON] , одноразовий ідентифікатор, дату і час його відправки та введення, а також дату і час перерахування грошових коштів 11.04.2023. Згідно з платіжним дорученням від 11.04.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 11.04.2023 сплатило на користь [PERSON] згідно з вищевказаним кредитним договором суму в розмірі 11900 грн. на платіжну картку № 5168-74XX-XXXX-0918. Згідно з листом АТ КБ «Приватбанк» від 04.08.2025 [PERSON] було видано картку № [NUMBER] . Фінансовий номер телефону цієї картки [NUMBER] . Згідно з випискою по рахунку цієї картки 11.04.2023 на картку було зараховано суму в розмірі 11850 грн. (з урахуванням суми банківської комісії 50 грн.), у графі «Деталі операції» вказано «Viplata zaima Moneyveo». Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» станом на 08.08.2023 (день передачі прав вимоги до ТОВ «Таліон Плюс») заборгованість [PERSON] по вищевказаному договору складала за тілом кредиту 11900 грн. та за відсотками 26729,07 грн., з урахуванням погашення відповідачкою заборгованості на загальну суму 9610 грн. 2.2.\~28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого було неодноразово продовжено до 31.12.2023 додатковими угодами № 19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020, № 27 від 31.12.2021, №31 від 31.12.2022, №32 від 31.12.2023. Пунктом 2.1. Розділу 2 договору, передбачено, що клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта. Згідно з п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №243 від 08.08.2023 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до [PERSON] на загальну суму 29 019,07 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 11 898,93 грн., заборгованість за відсотками 17 120,14 грн. 2.3.\~19.12.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 19/1224-01. Пунктом 2.1. договору, передбачено, що клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта. Згідно з п. 4.1. договору, факторингу, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №2 від 19.12.2024 до Договору факторингу № 19/1224-01 від 19.12.2024, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» отримало право вимоги до [PERSON] на загальну суму 59159,22 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 11898,93 грн., заборгованість за відсотками 47260,29 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Таліон Плюс» станом на 19.12.2024 становила за тілом кредиту 47260,29 грн., за відсотками 11 898,93 грн. Відсотки нараховувалися до 01.11.2023. 2.4.\~04.06.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу №04/06/25-Ю згідно з п. 1.1 договору, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до п. 1.2. договору, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому -передачі реєстру боржників згідно з Додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 59 159,22 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 11 898,93 грн., заборгованість за відсотками 47260,29 грн. Даний факт також підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025. 3. Релевантні джерела права 3.1. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Частиною 1 ст. 530 ЦК України\~визначено , що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України\~передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з статями\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частинами 1, 2\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 3.2.\~За приписами пункту 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1\~ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Частиною 1 ст. 1077 ЦК України\~визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 3.3. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Відповідно до статей 6, 7, 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Для підтвердження достовірності походження та цілісності електронного документа може використовуватися електронна печатка. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Суб`єкти електронного документообігу використовують електронні підписи та електронні печатки у випадках, встановлених законодавством, або за домовленістю між відповідними суб`єктами. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". У разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії. Перевірка цілісності електронного документа проводиться шляхом підтвердження удосконаленого або кваліфікованого електронного підпису чи печатки, а в разі накладання на електронний документ електронного підпису чи печатки іншого виду - із застосуванням інших засобів і методів захисту інформації з дотриманням вимог законодавства у сфері захисту інформації. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. 3.4. У ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» вказано, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. 3.5. Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. У постанові Верховного Суду від 15 листопада 2023 року у справі № 291/1352/20 вказано, що цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри. 3.6. У постанові від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц (провадження № 14-680цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що Законом України «Про захист прав споживачів» в редакції до 2017 року передбачений спеціальний порядок заявлення кредитодавцем вимоги про дострокове повернення коштів у разі неналежного виконання позичальником умов договору про надання споживчого кредиту. Суд, установивши, що кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб позичальника, має застосувати до встановлених правовідносин приписи, які регулюють відносини споживчого кредитування, зокрема частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, у якій був встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15-ц зазначила, що, визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів. У постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2025 року у справі № 539/402/24 вказано, що кредитодавець не набув право на дострокове повернення споживчого кредиту у повному обсязі, строк виплати якого ще не настав, однак з позичальника на користь банку підлягала стягненню прострочена заборгованість, яка виникла на час звернення банку до суду з цим позовом. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1.\~Перш за все, суд звертає увагу на те, що відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. З вищевказаних положень норм матеріального права вбачається, що позивач повинен довести суду наявність кредитних правовідносин між первісним кредитором та боржником, наявність договору факторингу між первісним кредитором, наступними кредиторами та новим кредитором, а також правомірність вимог нового кредитора до боржника (факт видачі кредиту боржнику та неповернення кредиту боржником). 4.2.\~Суд вважає, що позивачем підтверджено укладення кредитного договору між первісним кредитором та відповідачкою, а також підтверджено наступне укладення договорів факторингу між первісним кредитором, його наступниками та позивачем щодо спірного договору. Матеріали справи містять достатні докази, що підтверджують наявність боргу позичальниці за кредитним договором № 753671908 від 11.04.2023 в сумі 47260,29 грн. зі сплати заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Доказів погашення вищевказаної суми заборгованості відповідачка до суду не надала. 4.3. Стосовно аргументів відповідачки про відсутність доказів фактичного перерахування грошових коштів на її рахунок суд зазначає, що факт видачі відповідачці суми кредиту за спірним договором підтверджується листом АТ КБ «ПриватБанк» про належність картки № [NUMBER] саме відповідачці та про належність до цієї картки фінансового номеру телефону [NUMBER] , який вказаний у кредитному договорі. У виписці з карткового рахунку відповідачки видно, що вся сума кредитних коштів була перерахована їй 11.04.2023 з відрахуванням 50 грн. комісії АТ КБ «Приватбанк» за переказ коштів. Щодо аргументів про те, що позивач надав лише копії електронних документів суд зазначає, що в даному випадку договір був підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відображений у формі QR-коду. В судовому засіданні суд перевірив справжність підпису за допомогою зчитування QR-коду (матричного штрих-коду) та встановив, що підпис є справжнім, що свідчить також і про достовірність та незмінність тексту договору, на якому зафіксований електронний підпис відповідачки. Крім того, про належність ідентифікації відповідачки додатково свідчить те, що у кредитному договорі правильно вказані РНОКПП відповідачки, її прізвище, ім`я та по-батькові, адреса, фінансовий номер телефону, а у заявці правильно вказаний її номер картки. Наданий до суду примірник договору з електронним підписом відповідачки та електронною печаткою первісного кредитора є оригіналом договору в розумінні Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оскільки він містить всю інформацію, що міститься у електронному примірнику договору, а також містить електронний підпис відповідачки та електронну печатку первісного кредитора. У зв`язку із цим суд не вбачав потреби у витребуванні від позивача оригіналу вказаного електронного документа чи інших електронних документів. Посилання відповідачки на необхідність перевірки електронних цифрових підписів у договорі на певних електронних ресурсах є неспроможними, оскільки підпис відповідачки на договорі є електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Такий підпис не зберігається у виді окремого файлу та не змінює файл договору, щоб його можна було перевірити за допомогою сторонніх електронних сервісів. Підпис одноразовим ідентифікатором надсилався відповідачці на її номер телефону у вигляді цифрової та/або літерної послідовності і був введений відповідачкою у спеціальне поле для підписання договору. Якщо відповідачка не ввела би підпис у спеціальне поле, то кредит не було б їй видано і договір не було б укладено. Всі вищенаведені докази в сукупності достовірно свідчать про те, що саме відповідачка [PERSON] уклала спірний кредитний договір та отримала кредитні кошти, оскільки у кредитному договорі та заявці містяться достовірні ідентифікаційні дані відповідачки (прізвище ім`я, по-батькові, РНОКПП, адреса проживання, фінансовий номер телефону, номер картки), кредит перераховано саме на картку відповідачки та саме після того, як вона підписала договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Щодо аргументу про недоведеність передачі відповідачці електронного примірнику договору суд зауважує, що по-перше, у п. 14.23 кредитного договору, який підписала відповідачка, вказано про постійну доступність до скачування примірнику договору в електронному вигляді в Особистому кабінеті Позичальника, а по-друге, в п. 4.10.8 договору, який підписала відповідачка, вказано про направлення файлу договору та файлу з даними кваліфікованої електронної печатки на електронну пошту відповідачки. Стосовно аргументів про несправедливо великий розмір відсотків за користування кредитом суд зазначає, що такий розмір відсотків був узгоджений сторонами кредитного договору. Станом на час укладення кредитного договору та станом на час нарахування відсотків законодавство не передбачало максимального розміру відсотків, вище якого неможливо встановлювати відсоткову ставку у договорах споживчого кредиту. Крім того, суд перевірив розрахунки відсотків ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» та встановив, що у повній відповідності до умов п. 8.3.1 та 8.4 договору до 10.05.2023 відсотки відповідачці нараховувалися у сумі 0,95 відсотка від суми кредиту на день, а після цього з 11.05.2023 до 01.11.2023 у сумі не більше 2,98 відсотка від суми кредиту на день. Відповідачка у п. 11.1, 11.2 погодилася на те, що строк дії договору та, відповідно, строк користування кредитними коштами і строк нарахування відсотків за користування кредитом триває 5 років. 4.4. Разом з тим, зі змісту п. 7.2 та 11.1 кредитного договору видно, що сторони погодили строк користування кредитними коштами (тілом кредиту) тривалістю у 5 років з часу укладення договору, тобто до 10.04.2028. При цьому в п. 7.2 договору вказано, що основна сума Кредиту має бути повернена Позичальником не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів після закінчення строку дії Договору або після дострокового припинення дії Договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2., або п. 9.1.1.7., або п. 9.2.1.5. Договору. В свою чергу, п. 9.2.1.5. договору передбачає можливість його припинення з ініціативи позичальника, а п. 9.1.1.2. та п. 9.1.1.7. з ініціативи кредитодавця, зокрема у разі прострочення сплати нарахованих процентів позичальником. Тобто, вимога позивача до відповідачки повернути кредитні кошти (тіло кредиту) заявлена в суді достроково. На таку вимогу розповсюджуються правила ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» щодо обов`язкового повідомлення кредитодавцем у письмовій формі споживача про затримку повернення платежів (в даному випадку відсотків за користування кредитом) із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. У постанові від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц Велика Палата Верховного Суду вже вказувала, що аналогічний досудовий порядок дострокового заявлення подібних вимог в порядку Закону України «Про захист прав споживачів» є обов`язковим. Такі висновки Великої Палати Верховного Суду можливо застосувати і до розуміння ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», які змістовно дублюють відповідні положення Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції до 2017 року. До суду не було надано жодних доказів того, що позивач дотримався обов`язкового досудового порядку стягнення суми кредитних коштів (тіла кредиту) з відповідачки згідно з ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування». Отже, у задоволенні вимог про стягнення з відповідачки кредитних коштів (тіла кредиту) в сумі 11898,93 грн. слід відмовити. Вимоги про стягнення відсотків за користування кредитом в сумі 47260,29 грн. слід задовольнити з урахуванням висновків Верховного Суду у постанові від 22 жовтня 2025 року у справі № 539/402/24, оскільки строк платежу за цими коштами настав у відповідності до п. 7.3 кредитного договору та був прострочений відповідачкою. 5. Розподіл судових витрат 5.1.\~Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією від 30.07.2025 про сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково (задоволено 79,89 % вимог), суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 1935,26 грн. 5.2.\~Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 3\~ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19 та від 28.04.2021 у справі № 910/12591/18 вказано, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: partial