Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

16 вересня 2025 року до Захарівського районного суду Одеської області надійшла цивільна справа за позовом АТ «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Зазначена позовна заява обґрунтована тим, що 29 лютого 2024 року відповідачка встановила мобільний додаток monobank, пройшла реєстрацію, надала пакет документів, підписала шляхом застосування цифрового підпису анкету-заяву до договору про надання банківських послуг «Monobank» та її невід`ємну частину - запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг «Monobank», в результаті підписання якого договір набрав чинності. Анкета-заява разом з умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (MONOBANK/Universal Bank), таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням: www.monobank.ua/terms та тарифами, що розміщені за посиланням: www.monobank.ua/rates, складають договір про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору відповідачці надано кредит в сумі 35000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] , зі сплатою відсотків за процентними ставками, зазначеними в тарифах. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Водночас, відповідачка всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на неї обов`язки перед банком не виконала, порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. За таких обставин представник позивача просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 63340 грн 96 коп за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 29 лютого 2024 року, з яких: 46666 грн 82 коп загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 3142 грн 16 коп заборгованість за пенею, 13531 грн 98 коп заборгованість за порушення грошового зобов`язання. Ухвалою Захарівського\~районного суду\~Одеської області\~від 17\~вересня 2025\~року відкрито\~провадження у\~справі та\~її розгляд\~відповідно до\~частини 5\~статті 279\~ЦПК України\~призначений у\~порядку спрощеного\~позовного провадження,\~з викликом\~сторін(а.с. 49). У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином (а.с. 53). Водночас, у прохальній частині позовної заяви просив суд розглядати справу без його участі, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував (зв.а.с. 4). Відповідачка у судове засідання не з`явилась хоча належним чином, в порядку визначеному статтями 128-131 ЦПК України, повідомлена про дату, час і місце судового розгляду шляхом направлення поштовим зв`язком судової повістки за адресою реєстрації місця проживання: [ADDRESS] . Відповідачка про причини неявки суд не повідомила та не подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до частини 7 статті 128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», за запитом судді у справі № 517/928/25 на підставі частини 8 статті 187 ЦПК України, сформовано відповідь № 1782496 з Єдиного державного демографічного реєстру щодо [PERSON] , [INFO] , згідно якої остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 48). Суд вважає, що відповідачка не з`явилась до суду без поважних причин, а тому за згодою представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом установлено, що 29 лютого 2024 року [PERSON] звернулась до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету - заяву до договору про надання банківських послуг. Положеннями анкети - заяви, визначено, що анкета - заява разом з умовами і правилами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг (а.с. 11-17). На підставі укладеного договору відповідачці надано кредит в сумі 35000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] , зі сплатою відсотків за процентними ставками, зазначеними в тарифах (а.с. 18, 19). З виписки про рух коштів по картці [PERSON] убачається, що остання користувалась наданим кредитом шляхом переказів на інші картки (а.с. 10). У відповідачки прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення пункту 5.16 Розділу ІІ Умов, відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. На підставі зазначеного вище загальний розмір заборгованості [PERSON] перед банком за договором станом 04 червня 2025 року становить 63340 грн 96 коп, з яких: 46666 грн 82 коп загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 3142 грн 16 коп заборгованість за пенею, 13531 грн 98 коп заборгованість за порушення грошового зобов`язання. Згідно статті 628 ЦК України, ураховуючи положенням Розділу І Умов, договір, що укладається між банком та клієнтом є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі, але не виключно договорів банківського рахунку та про споживчий кредит. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно частини 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин 7, 12 статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Як убачається із матеріалів справи згідно анкети-заяви відповідачки від 29 лютого 2024 року для неї згенерована ключова пара з особистим ключем, яка використовувалася для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку (електронний сервіс банку для надання банківських послуг клієнту), з метою засвідчення її дій згідно з договором про надання банківських послуг. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із статей 527, 530 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до статей 611, 615 ЦК України у випадку порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором. Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що банк повністю виконав умови кредитного договору, видавши відповідачці кредитні ресурси. Суд визнає правильним розрахунок періоду і сум заборгованості, що утворилась за кредитним договором (а.с. 8). З огляду на наведене суд дійшов висновку, що відповідачкою порушуються умови укладеного договору по своєчасному поверненню суми кредиту, внаслідок чого утворився борг перед позивачем у зазначеній сумі. Отже, суд визнає, що відповідачка в односторонньому порядку відмовилась від належного виконання взятих на себе зобов`язань за договором. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідачка належним чином не виконує зобов`язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку договором. Такі дії відповідачки є неправомірними, у зв`язку із чим, позовні вимоги підлягають задоволенню. Отже, з відповідачки на користь банку підлягає стягненню заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 29 лютого 2024 року в сумі 63340 грн 96 коп, з яких: 46666 грн 82 коп загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 3142 грн 16 коп заборгованість за пенею, 13531 грн 98 коп заборгованість за порушення грошового зобов`язання. З урахуванням задоволення позову та відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача також потрібно стягнути судовий збір в розмірі 3028 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved