Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

У серпні 2025 року позивач звернулась із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, стягнення коштів на утримання доньки сторін та на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку. Зазначає, що 21 жовтня 2022 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від зареєстрованого шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. З 2023 року сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер. Позивач вважає, що подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, оскільки вони мають різні погляди на шлюб та сім`ю, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб. Також, оскільки відповідач добровільно кошти на утримання доньки не надає. просить стягнути з нього на її користь на утримання доньки кошти щомісячно у розмірі 6000 грн, починаючи з 25 серпня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття та на своє утримання до досягнення дитиною трьох річного віку - до [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно Ухвалою суду від 01.09.2025 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви з додатками відповідачу направлено засобами рекомендованого поштового зв`язку та повернуто з відміткою «адресат відсутній». За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8ст. 178 ЦПК України\~зі згоди позивача, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від відповідача до суду не надходило. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як убачається із матеріалів справи, 21 жовтня 2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Суми) між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №1353 Від зареєстрованого шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер, що постає з пояснень позивача. Згідно ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 112 СК України\~ суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу,\~\~якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Згідно\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як убачається з пояснень позивача, почуття любові та поваги між сторонами зникли, тому збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересах їх дитини. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст.\~111,\~112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені,\~позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України\~\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, також, що відповідач добровільно коштів на утримання дитини, в розмірі, який вона вважає за необхідним не надає, що не спростовано відповідачем. Відповідно до абзацу 2 ч. 2\~ст. 182 СК України\~мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, згідно ч. 1 і ч. 2\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3\~ст . 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Так, позивач у позовних вимогах вказала спосіб стягнення аліментів - у твердій грошовій сумі у розмірі 6000 грн щомісячно. Також встановлено, що донька сторін, проживає разом із матір`ю [PERSON] . Оскільки визначення способу виконання батьками обов`язку утримувати дитину - це безумовне право стягувача аліментів, суд дійшов висновку про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] , вказувала, що відповідач є працездатною особою, і як батько повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своєї доньки. Разом із тим, доказів щодо матеріального становища платника аліментів не надано. Прожитковий мінімум станом на жовтень 2025 року для дітей віком від 6 до 18 років становить 3 196 грн. Беручи до уваги все вищевикладене, в тому числі й те, що дитина проживає разом з матір`ю, на яку окрім матеріального забезпечення доньки покладено й обов`язок у постійному її вихованні , контролі, що потребує більше моральних витрат, враховуючи вік і стан здоров`я [PERSON] , вік платника аліментів, а також враховуючи приписи\~ст. 51 Конституції України\~та\~ст. 180 СК України, згідно яких обов`язок утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття стосується обох батьків, оскільки сторони не змогли добровільно досягнути згоди про розмір сплачуваних аліментів, на думку суду доцільно буде стягувати з відповідача аліментів на утримання дитині в запропонованому позивачем розмірі. Правовідносини, що виникли між сторонами щодо стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, регулюються ст.ст.75,84 СК України. Згідно з ч.ч. 1, 2ст. 75 СК Українидружина чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу. Такі висновки, висловлені у постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі №712/4702/19. Особливим видом права жінки на утримання є її право на утримання чоловіком у разі проживання з нею їхньої дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу жінки та наявністю лише однієї підстави для надання такого утримання - можливості чоловіка надавати таке утримання. В постанові Верховного Суду у справі №750/9224/16-ц (провадження №61-16837св18) від 13 червня 2018 року суд касаційної інстанції зазначив, що відповідно до ч.ч. 2 та 6ст. 84 СК Українидружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно із ч. 4ст. 84 СК Україниправо на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Так, позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує щомісячну соціальну допомогу по догляду за дитиною. Відповідач є особою молодого віку та доказів непрацездатності до матеріалів справи не долучив. Враховуючи наведене, суд вважає, що виходячи з того, що дитина сторін проживає разом із позивачем, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дитини, а також те, що відповідач не довів цілковитої відсутності у нього можливості надавати матеріальну допомогу дружині, з якою проживає його малолітня дитина, якій не виповнилося три роки, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на утримання дружини в твердій грошовій сумі 3000 грн., щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Згідно\~ст.430 ч.1 п.1 ЦПК України\~рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Судові витрати розподіляються згідно ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved