Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом [PERSON] , [PERSON] про стягнення упущеної вигоди, посилаючись на те, що [PERSON] є фізичною-особою підприємцем напрямком діяльності якої є здача в оренду об`єктів нерухомості. 01.11.2023 р. ФОП [PERSON] придбав за договором купівлі-продажу 2/3 частки квартири [ADDRESS] загальною площею 62.90 кв.м., з метою подальшої здачі даної квартири в оренду та отримання доходу, оскільки на дану квартиру вже був орендар. Право власності на вищевказану частку квартири підтверджується договором купівлі-продажу від 01.11.2023 року та витягом з Державного реєстру речових прав. 01.11.2023 р. між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди 2/3 частки квартири (житлового приміщення) [ADDRESS] строком на 12 (дванадцять) місяців зі щомісячною орендною платою 15 000 гривень. Зазначив, що згідно умов договору зобов`язання Орендаря за сплатою орендної плати забезпечувались платежем в рахунок оренди за перший та останній місяці в розмірі по 15 000 грн.. Відповідно до договору оренди нерухомості від 01 листопада 2023 року, був складений акт прийому передачі нерухомого майна в оренду, згідно з яким Орендар прийняв у тимчасове платне користування приміщення (квартиру), що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Також «01» листопада 2023 була складена та підписана розписка відповідно до п. п. 5.1, 5.4 вказаного вище Договору оренди нерухомості від 01 листопада 2023 року, згідно якої ФОП [PERSON] отримав від орендаря [PERSON] грошові кошти в сумі 30 000 гривень. Однак в подальшому, від Орендаря надійшла скарга, про те що він не може потрапити до орендованої квартири, через постійно зачинені двері до квартири та суперечок із [PERSON] , який проживає в даній квартирі. ФОП [PERSON] відреагувавши на скаргу Орендаря, теж намагався потрапити до власної квартири, однак [PERSON] , який проживає в даній квартирі, перешкоджав в цьому. Зокрема закривав на ключ вхідні двері в квартиру зсередини, барикадував прохід меблями, ставав на проході і не давав пройти, виштовхував силою з дверей. Звертав увагу суду, що підстави на яких [PERSON] проживає в квартирі, 2/3 частки якої належить позивачу невідомі. Співвласники квартири [PERSON] та [PERSON] , які є відповідачами у даній справі на зв`язок не виходять та жодних пояснень не надають. Вказував, що він неодноразово викликав поліцію та писав відповідні заяви. Отже відповідачі у період з 01.11.2023 р. по березень 2025 р. здійснювали перешкоди у користуванні належним позивачу на праві власності майном, шляхом поселення в цій квартирі невідомої особи, який закривав двері до квартири на замок зсередини та вчиняв перешкоди у проході до квартири. Як наслідок орендар не міг користуватись орендованою квартирою, а позивач змушений був повернути кошти в розмірі 30 000 грн. та не міг здавати квартиру в оренду іншим орендарям. Враховуючи викладене з посиланням на норми матеріального та процесуального права просив стягнути з відповідачів збитки у вигляді упущеної вигоди в розмірі 270 000 грн. та судові витрати. Відзиву на позов відповідачі не подавали. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позові. Відповідачі до суду не прибули, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомили. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за їх відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Будучи допитаним в якості свідка [PERSON] підтвердив, що дійсно укладав із позивачем договір оренди та підтвердив розмір орендної плати. Також пояснив, що орендованою квартирою так і не зміг скористатись через відсутність доступу до неї. Суд заслухавши присутніх учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 2/3 часток квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 01.11.2023 р. укладеного між [PERSON] та [PERSON] .. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав співвласниками зазначеної квартири є [PERSON] (1/6 частки) та [PERSON] (1/6 частки). Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно зі ст. 391 ЦК України,власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ч. 1 ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Встановлено, що позивач є фізичною особою-підприємцем та за КВЕД має право на здійснення діяльності в тому числі надання в оренду та експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (код 68.20). 01.11.2023 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди квартири [ADDRESS] на строк 12 місяців. Відповідно до умов договору (п. 5.1) розмір місячної орендної плати становить 15 000 грн. та в якості забезпечувального платежу орендар зобов`язується сплатити за перший та останній місяці оренди в розмір 30 000 грн. (п.5.4). Згідно розписки до договору оренди [PERSON] свої зобов`язання за договором виконав та сплатив [PERSON] 30 000 грн.. Відповідно до наданих позивачем доказів (пояснень, відповідей з правоохоронних органів) підтверджується наявність спірних правовідносин щодо вказаної квартири між її співвласниками. У відповідності до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. За змістом пункту 2 частини другої статті 22 ЦК України, до складу збитків у вигляді упущеної вигоди входять: 1) неотриманні стороною доходи, які вона могла б реально отримати за звичайних обставин якби її право не було порушено; 2) доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною; 3) неодержаний прибуток, на який сторона, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною. Отже згідно наведених норм упущеною вигодою є неодержаний (не отриманий) дохід, який кредитор міг реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушено, а боржник додержувався правил здійснення господарської діяльності. Неодержаний дохід (упущена вигода) - це розрахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на доказах, які підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання певних грошових сум, якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Тому звернення з вимогою про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди покладає на кредитора (позивача) обов`язок також довести, окрім наведеного, реальну можливість отримання визначених ним доходів, тобто, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості їх отримання. Як встановлено за договором оренди позивач мав отримати 180 000 грн. (12 місяців х 15 000 грн.). Разом з тим позивачем заявлено 270 000 грн. упущеної вигоди, однак даний розмір не підтверджено доказами. Враховуючи викладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже позивачем було заявлено до стягнення 270 000 грн. та сплачено 2 700 грн. судового збору. Судом задоволено 180 000 грн., що складає 66,67 % від ціни позову. Таким чином стягненню з відповідачів підлягає 66,67 % сплаченого судового збору, що складає 1 800 грн. 10 коп.. На підставі наведеного та

Outcome: partial