Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

22 вересня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 24 жовтня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 5961701, відповідно до умов якого отримав кредит в розмірі 5000 гривень на строк 105 днів, з яких пільговий період складає 15 днів (до 08 листопада 2022 року) із сплатою денної процентної ставки 1,5%, та поточний період 90 днів (до 06 лютого 2023 року) із сплатою процентної ставки 3%. Право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі договору факторингу № 80-МЛ від 30 січня 2023 року перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Вказуючи, що в зв`язку з невиконанням відповідачем належним чином умов кредитного договору у нього виникла заборгованість в загальному розмірі 18925 гривень, просив стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений (а. с. 51, 52), 07 жовтня 2025 року подав до суду клопотання, в якому вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи, просить позов задовольнити та розглядати справу за його відсутності (а. с. 53). Відповідач у судове засідання не з`явився, в контексті положень частини восьмої статті 128 ЦПК України про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений (а. с. 55, 56), про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов не подавав. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 21 жовтня 2025 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.\~Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статті 639\~ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України\~«Про електронну\~комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. \~Статтею 3 цього Закону\~визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Судом встановлено, що 24 жовтня 2022 року відповідач звернувся до ТОВ «МІЛОАН» із заявою на отримання кредиту № 5961701, в якій просив надати йому кредит для задоволення особистих потреб в сумі 5000 гривень на платіжну картку [NUMBER] (а. с. 18-19). Того ж дня відповідач уклав із ТОВ «МІЛОАН» договір № 5961701, відповідно до умов якого отримав кредит в розмірі 5000 гривень. Строк дії договору 105 днів, з них пільговий період складає 15 днів (до 08 листопада 2022 року) із сплатою денної процентної ставки 1,5%, та поточний період 90 днів (до 06 лютого2023 року) із сплатою процентної ставки 3%. Комісія за надання кредиту 500 гривень, яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово (а. с. 18 на звороті - 23). Відповідно до пункту 1.4 Договору позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 08 листопада 2022 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 06 лютого 2023 року (останнього дня строку кредитування). За змістом пункту 6.1 Договору кредитний договір укладається у електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан» та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. За змістом пункту 6.3 Договору відповідач підтвердив, що ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Кредитного договору та Правил та є невід`ємною частиною цього Договору. Кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного цифрового підпису\~одноразовим ідентифікатором V37983 який направлявся відповідачеві шляхом надсилання повідомлення на його мобільний номер [NUMBER] , який він вказував при реєстрації на сайті (а. с. 23 на звороті). Того ж дня сторони договору підписали графік платежів та паспорт споживчого кредиту (а. с. 24, 25). На виконання умов договору 24 жовтня 2022 року відповідачу були надані кредитні кошти в розмірі 5000 гривень шляхом перерахунку на його банківський рахунок № [NUMBER] (а. с. 26). ТОВ «Мілоан», надавши відповідачу кредит, свої зобов`язання за договором виконало. Наведені обставини свідчать про те, що між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору, цей договір є укладеним відповідно до вимог статті 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. З наданого позивачем розрахунку видно, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 5961701 від 24 жовтня 2022 року становить 18925 гривень, з яких заборгованість за основною сумою боргу складає 5000 гривень, заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами 13425 гривень, заборгованість за комісію 500 гривень (а. с. 4 на звороті). Розрахунок проведений з дотриманням узгоджених сторонами вищевказаних істотних умов Договору. Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У частині першій\~статті 516 ЦК України\~зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша\~статті 514 ЦК України). Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою\~статті 1077 ЦК України\~визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої\~статті 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). З матеріалів справи видно, що 30 січня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір факторингу № 80-МЛ (а. с. 27 на звороті - 31). Відповідно до пункту 1.1 вказаного договору ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між ТОВ «Мілоан» і боржниками (портфель заборгованості). Відповідач [PERSON] є в Витязі з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 80-МЛ від 30 січня 2023 року і загальна сума його зобов`язань за кредитним договором № 5961701 від 24 жовтня 2022 року становить 18925 гривень (а. с. 33). Аналіз наведених норм матеріального права та обставин справи дає підстави для висновку, що позивач набув у встановленому законом порядку право вимоги до відповідача за кредитним договором № 5961701 від 24 жовтня 2022 року, укладеним між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, та відповідно до зазначених норм матеріального права суд дійшов висновку про наявність у розглядуваному випадку передбачених законом підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, оскільки останній порушив його умови, що виразилося у неналежному виконанні договірних зобов`язань, а саме в простроченні платежів згідно з умовами договору та неповерненні кредитних коштів. Щодо розподілу судових витрат у цій справі. Згідно зі\~статтею 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої та другої статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з частиною третьою статті 137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 гривень позивач надав договір про надання правової допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року, Акт №1313 наданих послуг від 05 вересня 2025 року, детальний опис наданих послуг до акту №1313 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01 липня 2025 року від 05 вересня 2025 року, ордер на надання правової допомоги серії ВС №1381377 від 02 липня 2025 року (а. с. 37-38). Відповідач відповідно до положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не заявляв, співмірності цих витрат наданим позивачу адвокатом послугам не спростовував. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 гривень та судовий збір у розмірі 2422 гривні 40 копійок. На підставі викладеного, статей\~512, 514, 526, 530, 549, 610, 612, 625, 629, 634, 1054,\~1056-1\~ЦК України та

Outcome: approved