Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

У травні 2025 року Дніпропетровський обласний центр зайнятості (далі Центр зайнятості) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю, в обґрунтування якого посилається на те, що 24.11.2023 року відповідач звернувся до Центру зайнятості з особистою заявою про надання статусу безробітного, в якій він повідомив Центр зайнятості про те, що через відсутність роботи не має заробітку або інших доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно, не є суб`єктом підприємницької діяльності, немає права та не отримує пенсію, ніде не працює, тобто у нього немає засобів для існування, що дає йому право на отримання соціальної допомоги від держави у вигляді виплати допомоги по безробіттю за рахунок державних коштів. Наказом №НТ231124 від 24.11.2023 року відповідачу було надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю. При взятті на облік до центру зайнятості відповідача було ознайомлено під особистий підпис з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, визначеними Законом України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 року №5067-VI та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 №1533-ІІІ. Допомогу по безробіттю відповідач отримував у період з 24.11.2023 по 08.02.2024 року. Відповідно до ст.34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 № 60/62, з метою забезпечення цільового та ефективного використання коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, фахівцями Центру зайнятості було проведено звірку даних, які є підставою для надання особі статусу безробітного та виплати їй матеріального забезпечення. За результатами звірки з даними ПФУ було виявлено, що на момент реєстрації в Центрі зайнятості як безробітного, а саме з 19.01.2024 відповідач уклав договір на виконання робіт/надання послуг з ТОВ «ДНІПРОВТОРМА», про виконання роботи по переміщенню втор сировини з автотранспортних заходів до складу та по складу, об`єм переміщень 635,0 т., терміном виконання з 19.01.2024 року по 29.03.2024 року, про що фахівцями Центру зайнятості було складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №91/310524 від 31.05.2024. На підтвердження надано копію договору від 19.01.2024 року між ТОВ «ДНІПРОВТОРМА» та [PERSON] , в якому зазначено що виконавець зобов`язується за завданням замовника за винагороду (плату) виконувати роботи/надавати послуги, роботи по переміщенню втор сировини з автотранспортних заходів до складу та по складу, об`єм переміщень 635,0 т., а замовник зобов`язується сплачувати винагороду за обсяг виконаних робіт. Відповідно до висновків акту розслідування страхових випадків: [PERSON] перебував на обліку в Дніпровській філії Дніпропетровського ОЦЗ як безробітний з 24.11.2023 по 08.02.2024. У період перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітний [PERSON] з 19.01.2024 року приступив до виконання робіт та отримав винагороду за договором ЦПХ в ТОВ «ДНІПРОВТОРМА». Таким чином, встановлений факт приховування та неподання відомостей про працевлаштування до центру зайнятості. Наказом Центру зайнятості №561 від 03.06.2024 року було прийнято рішення про відшкодування [PERSON] допомоги по безробіттю у сумі 4 936,04 гривень. З метою досудового врегулювання спору позивачем до відповідача направлено лист - претензія від 19.09.2024 стосовно добровільної сплати отриманої допомоги по безробіттю, проте на день складання позовної заяви заборгованість не погашена. Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму 4 936,04 гривень незаконно отриманої допомоги по безробіття та судові витрати. Ухвалою суду від 09.05.205 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав на адресу клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився за невідомих суду причин, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом надіслання судової повістки на його електрону адресу, проте до суду не прибув, відзиву на позов не надав, будь-яких заяв (клопотань) від нього не надходило, тому суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України. Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, доходить висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24.11.2023 року [PERSON] звернувся до центру зайнятості Дніпровської філії Дніпропетровського ОЦЗ з особистою заявою про надання статусу безробітного, на підставі якої 24.11.2023 року йому було надано статус безробітного, та згідно з якою відповідача було ознайомлено під особистий підпис з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, визначеними Законом України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 року №5067-VI та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 №1533-ІІІ. 24.11.2023 року наказом НТ 231124 Дніпровської філії Дніпропетровського ОЦЗ [PERSON] надано статус безробітного з 24.11.2023 року, призначено допомогу по безробіттю з 24.11.2023 року та розпочато виплату допомоги. При здійсненні обміну інформацією з Пенсійним Фондом України позивачем було виявлено порушення умов перебування відповідача на обліку як безробітнього в період отримання допомоги по безробіттю, а саме перебування у трудових відносинах з ТОВ «ДНІПРОВТОРМА». На запит Дніпровської філії Дніпропетровського ОЦЗ від ТОВ «ДНІПРОВТОРМА» надійшов лист з копією договору, на підставі якого встановлено, що відповідач працював та отримував винагороду в ТОВ ««ДНІПРОВТОРМА» з 19.01.2024 року, яка у січні 2024 року склала 9 624,00 гривень, у лютому 2024 року - 29 180,00 гривень. 31.05.2024 року Дніпровською філією Дніпропетровського ОЦЗ складено Акт №91/310524 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», згідно висновків якого встановлено, що [PERSON] перебував на обліку в Дніпровській філії Дніпропетровського ОЦЗ як безробітний з 24.11.2023 по 08.02.2024. У період перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітний [PERSON] з 19.01.2024 року приступив до виконання робіт та отримав винагороду за договором ЦПХ в ТОВ «ДНІПРОВТОРМА». Таким чином, встановлено, що відповідач [PERSON] перебуваючи на обліку як безробітний, не повідомив Дніпровську філію Дніпропетровського ОЦЗ про перебування у трудових відносинах з ТОВ «ДНІПРОВТОРМА» з 19.01.2024 року, відтак вже не належав до числа безробітних осіб та не мав підстав на отримання допомоги по безробіттю. 03.06.2024 року Дніпровською філією Дніпропетровського ОЦЗ видано наказ № 561 про прийняття рішення щодо відшкодування [PERSON] коштів отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 4 936,04 гривень. 19.09.2024 року, з метою досудового врегулювання спору, позивачем до відповідача [PERSON] направлено лист - претензія стосовно добровільної сплати отриманої допомоги по безробіттю, проте на день складання позовної заяви заборгованість не погашена. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України «Про зайнятість населення» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Стаття 2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», регламентує, що страхування на випадок безробіття здійснюється за принципом, зокрема, обов`язковості страхування на випадок безробіття всіх працюючих на умовах трудового договору (контракту) та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, за цивільно-правовим договором, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - підприємців, а також добровільності такого страхування громадянами України, які працюють за межами України, членами особистого селянського та фермерського господарства, якщо вони не є найманими працівниками. Згідно із статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування; безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової перед вищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою. Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення», Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань: проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників. Згідно із ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Частина 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначає, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у ч. 1 ст. 45 цього Закону. Відповідно до сформованої правової позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові № 753/9858/17-ц від 12.04.2018, визначено, що задовольняючи позов суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що особа, перебуваючи на обліку в центрі зайнятості та отримуючи допомогу по безробіттю, у порушення вищевказаних вимог закону не подав своєчасно відомості про його трудові відносини, що є підставою для стягнення з нього виплаченої за вищевказаний період допомоги по безробіттю. Аналіз наведених норм закону та статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» свідчить, що надміру сплачені, безпідставно нараховані суми допомоги по безробіттю можуть бути утримані за умови зловживань з боку заявника або умисного подання недостовірних даних. Відзиву на позов та доказів, які спростовують позовні вимоги, відповідачем суду не надано. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що відповідач в період перебування на обліку в Дніпровської філії Дніпропетровського ОЦЗ також перебував у відносинах цивільно-правового характеру з ТОВ «ДНІПРОВТОРМА», а тому не мав права отримувати передбачені законом соціальні послуги та матеріальне забезпечення на випадок безробіття відповідно до Закону України «Про зайнятість населення», суд дійшов висновку, що за період з 19.01.2024 року по 08.02.2024 року сума допомоги по безробіттю, отримана відповідачем, в загальному розмірі 4 936,04 гривень підлягає стягненню з останнього, як незаконно отримана, в наслідок чого суд задовольняє позов в повному обсязі. Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 3028,00 гривень.

Outcome: approved