Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

У квітні 2025 року акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 59062 грн. Обґрунтовано позов тим, що «Мonobank» - це мобільний банк в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрат у розстрочку і за рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. [PERSON] звернулася до акціонерного товариства «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 24 жовтня 2020 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка відповідачем у добровільному порядку не погашена. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 квітня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Представник відповідач адвокат Костін С.С. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, оскільки відповідач з такими вимогами не погоджується. Так, дійсно 24.10.2020 вона підписала Анкету-заяву з банком та отримала картку моно банк 5375414121746597 з кредитним лімітом 15000,00 гривень. Оформлювала картку, як резервні кошти, які можуть знадобитися у разі виникнення раптових фінансових труднощів. Користуватись кредитним лімітом не збиралась та не користувалась, навіть більше, на смартфоні відповідача ніколи не був встановлений додаток «Монобанк». Так, 16.01.2024 за заявою [PERSON] від 13.01.2024, було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024270340000227 за ч.4 ст. 190 КК України, у зв`язку із тим, що остання 12.01.2024 стала жертвою шахраїв, які незаконно заволоділи її банківськими рахунками та скористалися кредитними коштами. В поясненні до заяви [PERSON] повідомила, що 12.01.2024 о 19.47 год. на її номер [NUMBER] був здійснений дзвінок з номеру 0933387128. Людина, що телефонувала, представилась як працівник «Лайфсел», який повідомив, що проходить кибер атака на інформаційні ресурси «Лайфсел» і що необхідно підтвердити належність якісного зв`язку, який надається оператором мобільного зв`язку, який «Лайфсел» надіслав на її номер [NUMBER] . Після отримання смс-повідомлення та підтвердження належної якості мобільного зв`язку, [PERSON] втратила доступ до свого смартфону, він вимкнувся і пропав символ оператора мобільного зв`язку на телефоні. О 20.40 год. 12.01.2024 відповідач подзвонила на гарячу лінію АТ «Універсал Банк» з проханням заблокувати банківську картку. Фахівцем АТ «Універсал Банк» було повідомлено, що ніяких шахрайських дій по картковому рахунку не відбувалось, та повідомив що банківську картку заблоковано. На підставі заяви відкрито кримінальне провадження та [PERSON] визнано потерпілою. Представник позивача подав відповідь на відзив, у якому зазначив, що [PERSON] всупереч вимогам Умов і правил обслуговування в АТ Універсалбанк» з надання банківських послуг щодо продуктів «Монобанк», передала управління смартфоном третім особам, шляхом виконання їхніх інструкцій і підтвердження дій через смс- повідомлення, відповідач перейшла за посиланням, що дозволило стороннім особам отримати доступ до її телефону, мобільного додатку та банківських рахунків, що призвело до виконання банківських операцій без волі відповідачки. Крім того, зняття готівки з карткового рахунку відповідачки в іншому місті (Кривий Ріг), навіть за наявності підтверджень про фізичне перебування її в м. Чернігові, не спростовує зобов`язання перед банком, а лише вказує на порушення умов безпеки зі сторони відповідача У судове засідання представник позивача не з`явився, при цьому просив розглядати справу за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що відповідач відкрила рахунок у позивача ще у 2020 році, уклала договір про встановлення кредитного ліміту, проте коштами згідно цього договору ніколи не користувалася, а уклала цей договір з тою метою, щоб мати грошові кошти на всяк випадок. Шахрайським шляхом невідомі особи отримали кошти з її банківської картки, якихось дій, які б сприяли втраті чи повідомленню стороннім особам конфіденційної інформації по картковому рахунку, відповідач не вчиняла. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] звернулася до акціонерного товариства «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 24 жовтня 2020 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту (а.с. 13). Жодних операцій по картковому рахунку не було вчинено з часу його відкриття і лише 12.01.2024 о 21 год. 08 хв. картковий рахунок позивача був поповнений на 50 грн., відбулося підвищення кредитного ліміту до 52000 грн. та зняття всіх коштів цього ж вечора у проміжку часу з 21 год.15 хв. до 22 год. 15 хв. (а.с.10) 16.01.2024 за заявою [PERSON] внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024270340000227 за ч.4 ст. 190 КК України (а.с.57) З інформації Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 30.03.2024 видно, що матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 12024270340000227 передані за територіальною підслідністю до Відділу поліції №4 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що матеріали кримінального провадження передані за підслідністю у зв`язку з тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що грошові кошти з карткового рахунку відповідача були зняті невстановленими особами у м. Кривий Ріг. Згідно положень ч.1\~ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 1\~статті 1066\~ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до статті 1071\~ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Положенням статті 1073\~ЦК України встановлено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст.ст. 626, 629\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Крім того, згідно зі статтею 1 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу. Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Відповідно до статті 14\~цього ж\~Закону користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Згідно з пунктом 138 розділу VII Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 № 164 (далі - Положення), емітент зобов`язаний забезпечити, щоб індивідуальна облікова інформація користувача була недоступна іншим сторонам, крім користувача. Забезпечити користувачу можливість безоплатно в будь-який час повідомити емітента про втрату платіжного інструменту або індивідуальної облікової інформації та не допускати будь-якого використання платіжного інструменту після отримання такого повідомлення. Пунктом 119 вказаного Положення передбачено, що Емітент зобов`язаний надати користувачу інформацію про: кожну здійснену платіжну та/або іншу операцію, здійснену з використанням наданого емітентом платіжного інструменту не менше одного разу протягом календарного місяця на безоплатній основі в спосіб, визначений договором. Згідно з пунктом 136\~Положення користувач зобов`язаний зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень; Пунктом 140\~Положення встановлено, що Користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем. За умовами пункту 143\~Положення Надавач платіжних послуг у разі виконання помилкової платіжної операції з рахунку неналежного платника, якщо власник рахунку/держатель невідкладно повідомив про платіжні операції з використанням платіжного інструменту, які ним не виконувалися, зобов`язаний негайно після виявлення помилки або після отримання повідомлення (залежно від того, що відбулося раніше) переказати за рахунок власних коштів суму платіжної операції на рахунок неналежного платника. Надавач платіжних послуг зобов`язаний також відшкодувати неналежному платнику суму утриманої/сплаченої неналежним платником комісійної винагороди за виконану помилкову платіжну операцію (за наявності такої комісійної винагороди). Відповідно до пункту 146\~Положення Власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. З урахуванням викладеного правового регулювання, зважаючи на те, що наявними у справі доказами підтверджується факт несанкціонованого та протиправного доступу до банківських рахунків відповідача сторонніми особами, що обумовило виникнення кредитної заборгованості за стягненням якої подано позов у цій справі, про що відповідач у встановленому порядку без невиправданої затримки повідомила банк, суд вважає, що позовні вимоги у справі є необґрунтованими, так як банком не доведено факт отримання кредитних коштів за договором саме відповідачем. Крім того, банком не надано суду доказів того, що несанкціонованому доступу до рахунків відповідача сприяла її недбалість чи повідомлення стороннім особам відповідних ідентифікуючих даних. Відповідно до положень ст.ст.12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Так при здійсненні операцій з використанням електронних платіжних засобів відповідальність за безпеку здійснення переказу коштів покладається як на платника, так і на емітента (банк чи іншу установу), які зобов`язані вжити всіх заходів по нерозголошенню третім особам інформації, що дає змогу виконувати платіжні операції від імені платника з використанням електронного платіжного засобу. Банк зобов`язаний інформувати користувача про всі операції з використанням платіжного засобу, а платник зобов`язаний повідомляти банк про всі оспорюванні ним операції, здійснені з використанням електронного платіжного засобу. У випадку повідомлення користувачем банку про платіжні операції, які він не використовував, банк зобов`язаний вжити заходів щодо збереження залишку коштів користувача та провести ретельне розслідування таких фактів і повідомити користувача про його наслідки. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності. Таким чином користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такі правові висновки наявні, зокрема, у постанові Верховного Суду від 03.10.2022 у справі № 387/746/18. Відтак за обставин даної справи слід зробити висновки про недоведеність тверджень банку про наявність у відповідача кредитної заборгованості за укладеним з банком договором. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed