Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

17 червня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», код ЄДРПОУ - 41084239, звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , в якій просить суд стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 31 840, 00 грн. та вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 04.09.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір №509014-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 04.09.2024 року направлено [PERSON] , пропозицію (оферту) укласти Договір №509014-КС-001 про надання кредиту. 04.09.2024 року [PERSON] , прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №509014-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-6309, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий останньою було введено/відправлено. Таким чином, 04.09.2024 року між ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено Договір №509014-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифі- катором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 10 000, 00 грн. шляхом перерахування на банківську картку [NUMBER] . Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором №509014-КС-001 [PERSON] на виконання умов договору здійснла часткову оплату за даним Договором на загальну суму 2060 грн. Враховуючи те, що відповідач не виконує належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, станом на 28.05.2025 року утворилась заборгованість у розмірі 31 840, 00 грн., яка складається з: - суми прострочених платежів по тілу кредиту - 10 000, 00 грн.; - суми прострочених платежів по процентах - 15 400, 00 грн.; - суми заборгованості по штрафах - 5 000, 00 грн.; - суми прострочених платежів за комісією - 1 440, 00 грн. У зв`язку із вищенаведеним позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Відповідач не скористався правом подання відзиву. Ухвалою від 23.06.2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Ухвалою від 20.10.2025 року суд вирішив проводити заочний розгляд справи. У судове засідання учасники процесу не викликалися. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.09.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір №509014-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 04.09.2024 року направлено [PERSON] , пропозицію (оферту) укласти Договір №509014-КС-001 про надання кредиту. 04.09.2024 року [PERSON] , прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №509014-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-6309, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий останньою було введено/відправлено. Таким чином, 04.09.2024 року між ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено Договір №509014-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифі- катором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 10 000, 00 грн. шляхом перерахування на банківську картку [NUMBER] . Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором №509014-КС-001 [PERSON] на виконання умов договору здійснла часткову оплату за даним Договором на загальну суму 2060 грн. Враховуючи те, що відповідач не виконує належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, станом на 28.05.2025 року утворилась заборгованість у розмірі 31 840, 00 грн., яка складається з: - суми прострочених платежів по тілу кредиту - 10 000, 00 грн.; - суми прострочених платежів по процентах - 15 400, 00 грн.; - суми заборгованості по штрафах - 5 000, 00 грн.; - суми прострочених платежів за комісією - 1 440, 00 грн. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних праві обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Згідно з п. 6, 12 ч.1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію": одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно- комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Отже, із змісту вищеведених положень Закону випливає, що електронний договір може бути підписаний стороною за допомогою одноразового ідентифікатора, отримання якого є неможливим без прийняття особою пропозиції укласти електронний договір (оферти). Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. За приписами ч.2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця,пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч.2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" Правління Національного банку України постановою від 11.02.2021 року №16 затвердило ПРАВИЛА розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Відповідно до пункту 5 Правил Кредитодавець надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит у додатку 2 до цих Правил. Кредитодавець має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на тому, що платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дають змогу змінювати процентну ставку та/або інші платежі за послуги кредитодавця, уключені до загальних витрат за споживчим кредитом, і такі зміни не можуть бути визначені на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил). Отже, як вбачається з умов даного кредитного договору та Правил надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», встановлення комісії за надання кредиту, є правомірним, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено, що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що внаслідок невиконання умов договору відповідачем [PERSON] , були порушені права Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», як кредитодавця. Відтак, оцінюючи представлені позивачем докази та наведені аргументи, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення в повному обсязі. Крім того, в силу дії 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати.

Outcome: approved