Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання їх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред?явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, а також встановити факт самостійного утримання та виховання ним цих малолітніх дітей. Свої вимоги мотивував тим, що він тривалий час спільно проживав з відповідачкою [PERSON] без реєстрації шлюбу. Від даних стосунків у них [INFO] народилося двоє синів:\~Константин-Кароль та Ростислав-Каміль. Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 29.03.2024 року визначено місце проживання малолітніх дітей разом з ним. Він самостійно утримує синів, в той час як відповідачка самоусунулася від виховання та утримання дітей, не спілкується з ними, не цікавиться їх розвитком, станом здоров`я. Відповідачка є працездатною, проживає в Польській Республіці, інших утриманців не має та аліменти нікому не сплачує. Оскільки вони не можуть досягнути згоди з приводу способу виконання відповідачкою обов`язку по утриманню їх малолітніх синів, то він вимушений звернутися в суд з даним позовом. В судове засідання позивач та його представник згідно ордера на надання правничої допомоги серії АТ № 1106627 від 09.07.2025 року (а.с. 36) адвокат Кобилинець Т.В. не з`явилися, остання подала письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій просила позовну вимогу про встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей залишити без розгляду, а вимогу про стягнення аліментів задоволити в повному обсязі (а.с. 92). Відповідачка [PERSON] в судове засідання на неодноразові виклики суду не з`явилася та про причини своєї неявки суд не повідомила, хоч була належно повідомлена про час та місце розгляду справи шляхом направлення їй судових повісток рекомендованими листами з повідомленням про вручення від 31.07.2025 року, 12.08.2025 року, 02.09.2025 року та 01.10.2025 року (а.с. 63,71,79,90), однак повістки повернулися до суду без вручення в зв`язку з відсутністю адресата за вказаним місцем проживання. Також [PERSON] викликалася в судове засідання шляхом поміщення оголошень про виклик її до суду на сайті Долинського районного суду Івано-Франківської області 12.08.2025 року, 02.09.2025 року та 01.10.2025 року (а.с. 67,76,87). Представник [INFO] в судове засідання також не з`явився та про причини своєї неявки суд не повідомив, хоч був належно повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами з повідомленням про вручення, які отримано 15.08.2025 року та 09.10.2025 року (а.с. 81,88). Представник органу опіки та піклування в особі Служби у\~справах дітей\~Долинської міської\~ради Калуського\~району Івано-Франківської\~області начальник цієї служби Н.Яремій в судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 91). За наведених обставин суд 23.10.2025 року постановив ухвалу про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та\~оцінивши здобуті\~й перевірені\~в судовому\~засіданні докази\~в їх\~сукупності,\~суд вважає,\~що позовну заяву [PERSON] в частині вимог щодо встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітніх дітей слід залишити без розгляду, а вимогу про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей задоволити, виходячи з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. 23 жовтня 2025 року до початку розгляду справи по суті представник позивача адвокат Кобилинець Т.В. подала письмову заяву, в якій, серед іншого, просила позовну заяву в частині вимог щодо встановлення факту самостійного виховання та утримання [PERSON] неповнолітніх дітей залишити без розгляду. До заяви долучила рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 25.08.2025 року, що набрало законної сили, яким [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її малолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] ,\~ [INFO] . Оскільки представник позивача адвокат Кобилинець Т.В. до початку розгляду справи по суті подала до суду заяву про залишення позовної вимоги без розгляду, позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [INFO] та орган опіки та піклування в особі Служби у\~справах дітей\~Долинської міської\~ради Калуського\~району Івано-Франківської\~області, в частині позовних вимог про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітніх дітей слід залишити без розгляду. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною 3 ст. 181 даного Кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 цього ж Кодексу, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до вимог ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від даних стосунків у них [INFO] народилося двоє синів:\~Константин-Кароль та Ростислав-Каміль, що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , перекладеними з польської мови на українську мову (а.с. 13-20). Відповідно до рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 29.03.2024 року (а.с. 21-33), визначено місце проживання вказаних малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] з їх батьком [PERSON] . З акту обстеження від 06.06.2025 року, складеного старостою Надіївського старостинського округу [PERSON] в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] (а.с. 34), вбачається, що [PERSON] проживає зі своїми синами [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та займається їх вихованням. Зі слів позивача, мати дітей [PERSON] не приділяє уваги дітям. Даний факт також підтверджується довідкою Долинської міської ради Калуського району Івано-Франківської області № 724/05-19/35в від 12.06.2025 року (а.с. 35), з якої встановлено, що на утриманні [PERSON] перебувають діти: [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 25.08.2025 року (а.с. 93-99), [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її малолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] ,\~ [INFO] . Суд вважає, що відповідачка може надавати матеріальну допомогу (аліменти) на утримання своїх малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] ,\~ [INFO] , до досягнення ними повноліття, оскільки вона є здоровою, працездатною та інших утриманців не має, проживає за кордоном, про що в заяві вказав позивач. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей слід задоволити та стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання їх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, які стягувати з часу звернення в суд з даним позовом і до досягнення дітьми повноліття. У відповідності до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 166,180-184,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved