Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

29.07.2025 до Вишгородського районного суду Київської області, через систему «Електронний суд», представником позивача Мишевською Н.М., подано вказану позовну заяву, у якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором №454999-КС-002 про надання кредиту від 22.10.2022, що становить 23 581,45 грн, а також судові витрати сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.10.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір № 454999-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 10000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 10000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] (котру Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про перерахування коштів. До теперішнього часу Боржник свої зобов`язання за Кредитним договором №454999-КС-002 про надання кредиту належним чином не виконала, а лише часткового сплатила кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у Розрахунку заборгованості за Договором № 454999-КС-002, у зв`язку з чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором. Відповідно до Розрахунку заборгованості відповідачем частково здійснювалося погашення кредиту та відсотків за ним у розмірі 5 716,64 грн, однак у зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору, у відповідача виникла заборгованість, яка становить 23 581,45 грн та складається з: 9 115,60 грн заборгованості за кредитом, 14 465,85 грн заборгованості по відсотках. Після виконання судом вимог частини восьмої статті 187 ЦПК України, ухвалою суду від 01.08.2025 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, оскільки згідно правил частини шостої статті 19ЦПК\~України зазначений спір є малозначним та враховуючи положення статей 274, 279 ЦПК України. Також, вказаним судовим рішення, за клопотання позивача, у порядку статті 84 ЦПК України, витребувано у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» докази на підтвердження або спростовував факт випуску банківської картки № [NUMBER] (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); виписку про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] за період з 22.10.2022 (дата видачі кредиту) по 11.02.2023 (дата закінчення терміну кредитування). Позивачу, у порядку статті 14 ЦПК України, було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі до електронного кабінету, після чого, сторона позивача з будь-якими клопотаннями/заявами до суду не зверталась. З урахуванням того, що 24.07.2025, відповідно до статей 43, 177 ЦПК України, позивачем надіслано відповідачу копію позовної заяви з додатками, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі відповідачу було надіслано судом на адресу зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання: [ADDRESS] . Надіслану відповідачу судову кореспонденцією нею отримано особисто 07.08.2025 проте, відповідно до статей 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористалася своїм процесуальним правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. 15.08.2025 від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», на виконання вимог ухвали суду, надійшла інформація, у якій зазначено, що на ім`я [PERSON] було емітовано банківську картку № [NUMBER] . Також банком було надіслано до суду виписку по картковому рахунку у період з 22.10.2022 по 11.02.2023. Відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (частина четверта статті 268 ЦПК України). Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до частини першої статті 2ЦПК\~України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4ЦПК\~України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 12ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 13ЦПК\~України встановлено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77ЦПК\~України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що 22.10.2022 між позивачем та відповідачем було укладено договір №454999-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України\~«Про електронну\~комерцію» (а.с. 21-24). Відповідно до умов Договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн строком на 16 тижнів зі стандартною фіксованою процентною ставкою за кредитом в день 2,00000000, зниженою фіксованою процентною ставкою за кредитом в день 1,16395000. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку. За змістом пункту 3.2 договору, протягом строку (терміну) кредитування процента ставка за кредитом нараховується за ставкою вказаною у п. 2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів. Відповідно до пункту 3.2.2 Договору сторони домовилися, щ у разі якщо повернення Кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в пункті 3.2.3 та Додатку №1 до договору, (за виключенням дострокового повернення Кредиту),у наслідок чого виникає про строчка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в пункті 2.4. договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною ставкою, починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в пункті 3.2.3 та Додатку №1 до договору, та до закінчення терміну дії договору. Пунктом 3.2.3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору, кінцева дата повернення кредиту 11.02.2023. Згідно з копією анкети клієнта від 01.07.2025, відповідачка вказала особисті дані, в тому числі номер банківського рахунку/банківської картки для перерахунку коштів № [NUMBER] та суму бажаного кредиту в розмірі 10 000 грн (а.с. 34). ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000 грн шляхом їх перерахування на банківську картку позичальника, зазначену нею в анкеті клієнта (а.с. 35). Згідно інформації, яка надійшла до суду від АТ «Універсал Банк», банківська картка № [NUMBER] була емітована на ім`я відповідача (а.с. 66). З наданої АТ «Універсал Банк» виписки по рахунку № [NUMBER] , вбачається, що 22.10.2022 на рахунок надійшли кошти у розмірі 10 000 грн (а.с. 68-73). З виписки по банківській карті відповідача, яка надана банком на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів, вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами на власний розсуд для особистих потреб. Отже, позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитні кошти у загальному розмірі 10 000,00 грн на умовах передбачених Договором. Як зазначав позивач, відповідачем частково здійснювалося погашення кредиту та відсотків за ним у розмірі 5 716,64 грн, зазначене також вбачається із детального розрахунку заборгованості, відповідно до якого заборгованість відповідача становить 23 581,45 грн, яка складається з: 9 115,60 грн заборгованості за кредитом, 14 465,85 грн заборгованості по відсотках (а.с. 12-17). Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 4 частини першої статті 264ЦПК\~України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Спір між сторонами виник з договірних правовідносин, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України в частині позики та договору кредиту, а також регулюються загальними положеннями про договір та зобов`язання. Згідно пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частини першої статті 205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207ЦК\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03.09. 2015 № 675-VIII. Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11Закону\~України «Про\~електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що Кредитний договір №454999-КС-002 від 22.10.2022 відповідач підписала відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тим самим вона акцептувала пропозицію позивача та уклала кредитний договір шляхом введення одноразових ідентифікаторів. Абзац другий частини другої статті 639ЦК\~України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до статті 509цього\~Кодексу зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525ЦК\~України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. За змістом статті 526ЦК\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530ЦК\~України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599ЦК\~України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно зі статтею 610ЦК\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 611 ЦК України). За приписами частини першої статті 612ЦК\~України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини другої статті 615ЦК\~України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно із частиною першою статті 625ЦК\~України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом статей 626, 628ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 627ЦК\~України встановлено, що відповідно до статті 6цього\~Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Статтею 638\~ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частинами першою та другою статті 639ЦК\~України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно із статтею 1046ЦК\~України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 1054ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054ЦК\~України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049цього\~Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із статтею 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Як встановлено судом, стороною позивача доведено факт виникнення зобов`язальних відносин між позивачем та відповідачем оскільки сторони при укладенні договору належним чином узгодили обставини та відповідний розмір відсоткової ставки. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, у свою чергу, взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість. Позивач реалізував своє право на стягнення заборгованості шляхом пред`явлення позову до суду. Відповідачем не надано до суду заперечень проти позову та доказів на спростування доводів позивача. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлено. Відповідно до частини статті 141ЦПК\~України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 2422,40 гривень.

Outcome: approved