Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

17.03.2025 року до суду надійшла вказана цивільна справа, в якій позивач в особі свого керівника просив суд стягнути з відповідачки на його користь 142184,64 грн. за договором про відкриття та комплексне розрахункове-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування №95979348000 від 16.12.2019 року, укладеного між відповідачкою та акціонерним товариством «Укрсиббанк», строком на 24 місяці, з яких 68683,57 грн. - заборгованість за основним боргом та 73501,07 грн. - заборгованість за процентами, вимоги за яким перейшли до позивача від первинного кредитора на підставі договору факторингу №278 від 26.06.2024 року. Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. та розглянути справу за відсутності представника позивача. В обгрунтування позову було зазначено, що відповідачка, отримавши кошти у АТ «Укрсиббанк», вимога за якою була згодом придбана позивачем, належним чином свої зобов`язання не виконувала, що є підставою для стягнення з неї отриманих кредитних коштів, що відповідає вимогам укладеного первинного кредитного договору та є відповідним способом захисту прав кредитора. Ухвалою судді від 14.04.2025 року провадження у справі було відкрито у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, наданий сторонам час для подання усіх заяв по суті позову (а.с.26). Позивач про вказану ухвалу позивач отримав засобами електронного суду (а.с.28), а відповідачка у відповідності до вимог п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України (а.с.30). Відповідачка відзив на позовну заяву не подавала. Заяви, клопотання від сторін у справі не надходили та інші процесуальні дії у справі судом не застосовувалися. 25.04.2025 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменування місцевих загальних суддів» від 26.02.2025 року, відповідно до норм якого найменування Первомайського міськрайонного суду Харківської області було змінено на Златопільський міськрайонний суд Харківської області. При цьому відповідно до норм вказаного закону було доповнено підпунктом 3 пункт 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якого зміна найменування місцевого загального суду не призводить до його реорганізації чи ліквідації або утворення нового суду. Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Можливість ухвалення заочного рішення в такому випадку не передбачена. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 16.12.2019 року відповідачка та первинний кредитор АТ «Укрсиббанк» на підставі договору-анкети про відкриття та комплексне розрахункове-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування №95979348000, уклали відповідний кредитний договір, відповідно до якого банк відкриває відповідачці та обслуговує на умовах тарифного плану «Картка з лімітом «Шомпінг картка 55 grace» поточний рахунок, за яким встановлюється ліміт кредитування у розмірі 49000,00 грн. та строк дії вказаного ліміту до 05.01.2022 року, строк дії договору - 24 місяці, а розмір процентів за користування кредитом становить 55% річних (а.с.5, зворотній бік - 6). Жодних доказів отримання кредиту або руху коштів по рахунку суду надано не було. 26.06.2024 року між АТ «Укрсиббанк» та позивачем було укладено договір факторингу №278, відповідно до якого первинний кредитор передав, а позивач прийняв вимоги за відповідним реєстром боржників, сплативши за вказані вимоги суму фінансування (а.с.9-11). Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу від 26.06.2024 року (хоча в дійсності це є витягом із реєстру відносно відповідачки) встановлено, що розмір вимог до відповідачки, який відступається становить 142184,64 грн., з яких 68683,57 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 73501,07 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.12). В матеріалах справи також наявна платіжна інструкція від 26.06.2024 року №455 про оплату позивачем на користь первинного кредитора 1754004,03 грн. як оплату суми фінансування за договором факторингу №278 від 26.06.2024 року (а.с.13). Інших доказів з боку позивача суду надано не було. Дослідивши надані суду докази підстави для задоволення позовних вимог відсутні, виходячи з наступного. Щодо укладеного договору відсутні докази: -виписка по рахунку або будь-який інший бухгалтерський документ за період, коли кошти з боку первинного кредитора надавалися та не поверталися відповідачкою з метою підтвердження факту витрачання коштів відповідачкою, появи заборгованості та її розміру; -дані про емітовану або емітовані на ім`я відповідачки банківські картки зі строком її або їх дії з метою встановлення строку дії договору, який для даних правовідносин визначається строком дії відповідної картки; -дані про збільшення кредитного ліміту. З наданого суду договору кредитний ліміт встановлений у розмірі 49000,00 грн. Із наданого суду витягу з реєстру прав боржників вказаний ліміт мінімум становить 68683,57 грн., тобто він змінювався первинним кредитором, що повинно бути підтверджено хоч якимось документом з боку позивача, наданим суду. Щодо укладеного договору факторингу, то в ньому позивачем спеціально закреслено вартість суми фінансування за вказаним кредитором, що для суду унеможливлює встановлення, чи сплачена сума у розмірі 1754004,03 грн. з боку позивача на користь первинного кредитора, є дійсною сумою фінансування без сплати якої неможливо підтвердити факт переходу прав вимоги до позивача. Позивач вільний закреслювати будь-які дані у договорах факторингу або відступлення права вимоги, однак повинен розуміти, що за відсутності підтвердження суми фінансування, у суду відсутні підстави вважати факт набуття ним відповідних вимог, оскільки сума фінансування є єдиною підставою для набуття відповідних вимог безвідносно надання витягу з реєстру прав боржників, витягу з нього тощо. Таким чином, доводи позивача щодо стягнення з відповідачки відповідної суми боргу запропоновано суду здійснити на підставі припущень, що він є та в свій час виник за відсутності надання належних для даної категорії справи доказів того, що борг взагалі існує, коли він виник, які він розраховувався позивачем або первинним кредитором та чи є підтвердження без приховування відповідних фактів для суду переходу прав вимоги до позивача через сплату належної суми фінансування на користь первинного кредитора. Відповідно у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Обов`язок подання вказаних судом доказів повністю покладається на позивача у справі при зверненні до суду. Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч.2 ст.76 ЦПК України, ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Засобами доказування є письмові, речові і електронні докази; висновки експертів; показання свідків. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторони. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судові витрати за результатами розгляду справи слід залишити за позивачем на підставі ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed