Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі Товариство) через систему «Електронний суд» звернулося до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом, в якому просило стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 7843902 від 30.04.2024 у розмірі 85 800,00 грн, а також судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та 6 000,00 грн витрат на правничу допомогу. В обґрунтування позову представник позивача вказував, що 30.04.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір № 7843902 про надання споживчого кредиту в електронній формі за вільного волевиявлення відповідачки в особистому кабінеті на офіційному вебсайті кредитодавця. Згідно з умовами укладеного кредитного договору ТОВ «Авентус Україна» надало для [PERSON] кредитні кошти в розмірі 26\~000 грн у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживачки. Відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування ним згідно з графіком платежів, погодженим сторонами. Проте, [PERSON] не виконала належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором. 27.11.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 27.11/24-Ф, за яким ТОВ «Авентус Україна» відступило для Товариства право вимоги за кредитним договором № 7843902 від 30.04.2024, а останнє набуло права вимоги до відповідачки на суму боргу в розмірі 85 800,00 грн, що складається з: 26\~000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 46 800,00 грн заборгованість за відсотками, 13 000,00 грн заборгованість за пенею. Ухвалою судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 червня 2025 року справу передано для розгляду за підсудністю до Полонського районного суду Хмельницької області. Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полонського районного суду Хмельницької області від 29 липня 2025 року головуючим суддею по справі визначено суддю Горщара А.Г. Ухвалою судді від 04 серпня 2025 року у справі відкрито провадження, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, визначено сторонам строк для подання заяв по суті справи. Відповідачці копія позовної заяви з доданими документами надсилалась позивачем цінним листом з описом вкладення 06.06.2025. [PERSON] копія ухвали про відкриття провадження надсилалась судом за зареєстрованою адресою місця проживання, конверт з вкладенням повернувся на адресу суду з довідкою поштового відділення АТ «Укрпошта» від 15.08.2025 про відсутність адресата за вказаною адресою, однак за положеннями п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відправлення вважається врученим. У встановлений судом строк відповідачка відзив на позов не подала. Згідно з ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та на підставі ст.280 ЦПК України, за згодою позивача, яка викладена в позовній заяві, проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд зазначає про таке. Встановлено, що\~30 квітня 2024 року між\~ [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір № 7843902 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідачка отримала кредит в розмірі 20 000 грн на строк 360 днів зі сплатою процентів за користування ним у розмірі 1,5 % в день з періодичністю платежів кожні 30 днів (а.с.9-18). Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів), що є додатком № 1 до цього договору (п.1.4. кредитного договору). Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] (п.2.1. кредитного договору). Розділ 3 кредитного договору визначає порядок нарахування процентів, які нараховуються за цим договором на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (п.3.1. договору). До періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається перша дата сплати процентів, вказана в Графіку платежів (п.3.2. договору). За умовами укладеного кредитного договору [PERSON] зобов`язалася у встановлений договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі, передбачені цим договором. Вказаний договір укладений в електронній формі та підписаний сторонами електронними підписами, зокрема відповідачкою шляхом введення одноразового ідентифікатора С8988. Зазначеним ідентифікатором відповідачка також підписала Графік платежів, яким визначено реальну річну процентну ставку, загальну вартість кредиту, розмір процентів за користування кредитом та дати їх сплати, а також дату повернення кредиту (а.с.17 зворот-18). 30 квітня 2024 року між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» укладено додаткову угоду до Договору № 7843902 про надання споживчого кредиту, за умовами якої сторони домовились збільшити суму кредиту на 6\~000 грн, тож загальна сума кредиту склала 26\~000 грн (а.с.47-48). Вказана додаткова угода та таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, відповідно до даних якої сторони визначили загальну вартість кредиту (166\~400 грн), розмір процентів за користування кредитом (140\~400 грн) та дати їх сплати (останній платіж 25.04.2025), а також дату повернення кредиту (25.04.2025), підписані відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором С6064 (а.с.48-49). Факт видачі кредитних коштів ТОВ «Авентус Україна» за договором № 7843902 для відповідачки в розмірі 20\~000 грн шляхом переказу на вказану в договорі платіжну картку № [NUMBER] підтверджується листом № 20250519-726 від 19.05.2025 ТОВ «Пейтек Україна» (а.с. 51). За даними інформації за укладеним договором № 7843902 від 30.04.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 26.11.2024 [PERSON] не здійснювала вчасно внесення платежів, передбачених кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 85\~800,00 грн, яка складається з: 26\~000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 48 800,00 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом, які нараховані за 120 днів користування кредитом з 30.04.2024 по 28.08.2024 (за виключенням 30.05.2024), 13\~000 грн заборгованість за штрафами (а.с.24-28). 27.11.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 27.11/24-Ф, за умовами якого Товариство за плату набуло право до боржників, вказаних в реєстрі боржників (а.с.42-46). Факт оплати позивачем набутих прав вимог підтверджується копією платіжної інструкції № 10772 від 27.11.2024 (а.с.23). Відповідно до витягу з реєстру боржників до вказаного договору факторингу Товариство набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 787843902 від 30.04.2024 в сумі 85 800,00 грн, з яких: 26\~000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 46 800,00 грн заборгованість за відсотками, 13 000,00 грн заборгованість за пенею (а.с.56). Відтак, у відповідності до умов зазначеного договору факторингу ТОВ «Діджи Фінанс» за плату прийняло належне ТОВ «Авентус Україна» право вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників, зокрема до відповідача. Перевіряючи правомірність позовних вимог законодавчим нормам, суд виходить з такого. За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 ст. 627 ЦПК України). Згідно зі\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України.) Абзац другий ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Згідно з ч.ч.1, 3, 4, 7\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п.6 ч.1\~ст.3 вказаного Закону\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1\~ст.1054 цього Кодексу). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до\~ст.610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою\~ст.612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно пункту 1 частини 1\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України\~передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Судом встановлено, кредитний договір № 7843902 від 30.04.2024 підписаний електронним підписом позичальниці, шляхом використання одноразового ідентифікатора, відповідає вимогам\~Закону України «Про електронну комерцію»\~та вимогам до кредитних договорів.\~ Зважаючи на оформлений у встановленому порядку кредитний договір та договір факторингу позивач є належним стягувачем заборгованості за кредитним договором № 7847089 з відповідачки. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.81 ЦПК України). Наданим позивачем листом ТОВ «Пейтек Україна» № 20250519-726 від 19.05.2025 підтверджено надання первісним кредитором відповідачці кредиту у розмірі, передбаченому п.1.3. кредитного договору, а саме, в сумі 20\~000 грн. При цьому доказів надання ТОВ «Авентус Україна» для [PERSON] збільшеної суми кредиту в розмірі 6\~000 грн у відповідності до умов додаткової угоди до договору № 7843902 матеріали справи не містять. На підставі зазначеного суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту підлягає до часткового задоволення в розмірі 20\~000 грн, в решті вказана вимога задоволенню не підлягає з підстав її недоведеності. Перевіряючи правомірність нарахування відсотків за користування кредитними коштами за укладеним з відповідачкою кредитним договором суд виходить з такого. Цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договору, яка полягає насамперед у вільному волевиявленні особи на вступ у договірні відносини, а також у вільному визначенні особою умов договору в яких фіксуються взаємні права та обов`язки його сторін. Свобода договору не є абсолютною (необмеженою), вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору. 22 листопада 2023 року прийнято\~Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ\~(набрав чинності 24.12.2023) (далі - Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5\~ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~(пп.6 п.5\~Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ\~IV\~Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування»\~(п.п.13 п.5\~Розділу І Закону № 3498-ІХ). Відповідно до ч.5\~ст.8\~Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. При цьому, згідно п.17 розділ\~IV\~Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності\~Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: з 24.12.2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, з 22.04.2024 - денна ставка не більше 1,5%, з 20.08.2024 - денна ставка не більше 1%. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. На підставі\~вище зазначеного,\~враховуючи доведений\~розмір тіла\~кредиту (20\~000\~грн),\~строк,\~протягом якого\~нараховувались проценти\~за користування\~кредитом (30.04.2024-28.08.2024),\~суд вважає,\~що розрахунок\~заборгованості по\~процентах за\~договором №\~7843902\~становить:\~ за\~період з\~30.04.2020\~по 19.08.2024\~ 33\~300\~грн (20\~000,00\~грн тіло\~кредиту х\~1,50\~%\~х 111\~днів),\~за період\~з 20.08.2024\~по 28.08.2024\~ 1\~800\~грн (20\~000\~грн тіло кредиту х 1,00 % х 9 днів), а всього: 35\~100 грн, які підлягають стягненню з відповідачки. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідачки пені у розмірі 13 000 грн суд зазначає про таке. Розділом 6 кредитного договору № 7847089 передбачена відповідальність сторін за порушення умов цього договору. Відповідно до п.6.4. кредитного договору у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити Товариству штраф: у розмірі 600,00 грн на 4-й день такого невиконання та/або неналежного виконання (п.6.4.1. договору); та у розмірі 200,00 грн починаючи з 5-го дня за кожен день невиконання та/або неналежного виконання (п.6.4.2. договору). З наданої позивачем інформації за укладеним договором № 7843902 вбачається, що первісним кредитодавцем у період з 03.06.2024 по 04.08.2024 здійснено нарахування штрафу в загальній сумі 13 000,00 грн відповідно до вище вказаних умов кредитного договору. В подальшому при передачі права вимоги вказана сума заборгованості в реєстрі боржників іменована пенею. За положеннями ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). Пунктом 3 частини першої\~статті 611 ЦК України\~передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки. Положення п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначають, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року\~на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 року до теперішнього часу. Із зазначеного вище слідує, що законодавець звільнив позичальників від відповідальності визначеної статтею 625 ЦК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24.02.2022 та такі нарахування підлягають списанню. На підставі викладеного суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідачки 13 000 грн пені (штрафу), оскільки така нарахована у період дії в Україні воєнного стану. Враховуючи все вище зазначене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 55 100 грн. В силу вимог ч.1\~ст.141 ЦПК України, виходячи із задоволення позовних вимог на 64,2%, з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1\~555,18 грн, що складає 64,2 % від 2\~422,40 грн (який сплачено з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження розміру ставки при подачі позову через систему «Електронний суд»). Відповідно до ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6). У пункті 44 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги № 42649746 від 01.01.2025, укладений з адвокатом Білецьким Б.М. та додаткову угоду № 7843902 від 02.04.2025 до нього, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю на ім`я Білецького Б.М., акт № 7843902 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 31.03.2025, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних вказаним адвокатом, відповідно до яких витрати на правничу допомогу у справі про стягнення заборгованості з [PERSON] склали 6 000 грн. Відповідачкою клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не заявлено, не співмірність таких витрат не доведено. У зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідачки на користь позивача відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України слід стягнути понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 3 852 грн, що складає 64,2 % від 6 000 грн.

Outcome: partial