Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

У листопаді 2024 року представник позивача Приватного акціонерного товариства "СК УНІКА" - адвокат Білий Віталій Сергійович звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10 листопада 2023 року між ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу Сюзукі (д.р.н. [NUMBER] ). 14 грудня 2023 року в м. Вишневе сталася ДТП за участю автомобіля Форд (д.р.н. [NUMBER] ), під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Сюзукі (д.р.н. [NUMBER] ), внаслідок чого було пошкоджено транспортний засіб Сюзукі (д.р.н. [NUMBER] ), що був застрахований ПрАТ «СК «Уніка» за Договором добровільного страхування наземного транспортного засобу №370033/4615/0000010. Згідно постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 січня 2024 року (справа №369/21912/23) ДТП сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] ПДР України. На підставі заяви потерпілої особи, ПрАТ «СК «Уніка» складено страховий акт та визначено розмір страхового відшкодування в сумі 34\~768,92 грн. (ПД №134139 від 02 січня 2024 року). Таким чином, зважаючи на викладене, до позивача - ПрАТ «СК «Уніка», перейшло право вимоги на отримання від винної особи компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля Сюзукі (д.р.н [NUMBER] ), внаслідок ДТП, яка мала місце 14 грудня 2023 року в м.\~Вишневе. Згідно витягу з центральної бази МТСБ, поліс ОСЦПВНТЗ на дату ДТП, на транспортний засіб Форд (д.р.н. [NUMBER] ) укладено з АТ «УСК «КНЯЖА». Так, позивачем на адресу АТ «УСК «КНЯЖА», на підставі полісу ЕР-218413069, було спрямовано претензію стосовно відшкодування шкоди, а АТ «УСК «КНЯЖА», листом №240000919638-1 від 27 лютого 2024 року відмовила у виплаті страхового відшкодування. Підставою для відмови слугувало те, що договір/поліс укладено через годину після ДТП (подія відбулась 14 грудня 2023 року о 10-40 год., а термін дії полісу з 14 грудня 2023 року об 11-40 год.), тобто відповідач у справі уклав договір через годину після ДПТ. У зв`язку із вищевказаним, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 34\~768,92 грн., судовий збір у розмірі 3\~028,00 грн. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 8\~000,00 грн. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 січня 2025 року цивільну справу прийнято до провадження та відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином. У позовній заяві представник позивача просив розглядати справу без його участі за наявними матеріалами справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки не повідомив, судом вживалися заходи щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України». Відповідач на адресу суду відзиву на позовну заяву не подав, ухвалу суду про відкриття провадження у справі не отримав, вказана кореспонденція повернулася на адресу суду з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Причини неможливості подати відзив суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань станом на час прийняття рішення до суду не надходило. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки не повідомив, судом вживалися заходи щодо належного повідомлення третьої особи про дату, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв, клопотань станом на час прийняття рішення до суду не надходило. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» (ПрАТ «СК «Уніка») було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №370033/4615/0000010 від 10 листопада 2023 року. Забезпеченим ТЗ за Полісом є Suzuki Vitara 2022 року випуску, д.н.з. [NUMBER] . 14 грудня 2023 року о 10 годині 40 хвилин, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Ford Transit» д/н [NUMBER] по вул. Вітянська, 7 в м. Вишневе Бучанського району Київської області, під час руху заднім ходом не переконався, що це не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, для забезпечення безпеки не звернувся за допомогою до інших осіб та скоїв наїзд на припаркований водієм [PERSON] автомобіль марки «Suzuki Vitara», д/н [NUMBER] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказане підтверджується постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 січня 2024 року по справі №\~369/21912/23, якою [PERSON] було визнано винним за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (протокол серії ААД №276481 від 14.12.2023 року про адміністративне правопорушення) та притягнуто до відповідальності із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. на користь держави. Відповідно до з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Suzuki Vitara д.н.з [NUMBER] було проведено його огляд, про що складено протокол технічного огляду від 19 грудня 2023 року та ремонтну калькуляцію №\~1532301524 від 29 грудня 2023 року, відповідно до якого вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу Suzuki Vitara д.н.з [NUMBER] з ПДВ 20% складає 38\~596,16 грн. [PERSON] , власник пошкодженого транспортного засобу Suzuki Vitara д.н.з [NUMBER] , 14 грудня 2023 року звернулася до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (ПрАТ «СК «Уніка») із заявою на виплату страхового відшкодування №15323015248, з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. На підставі вказаної заяви та зібраних документів складено Страховий акт №\~15323015248 від 29 грудня 2023 року на суму 34\~768,92 грн., та здійснено відповідну виплату, що підтверджується платіжним дорученням №\~134139 від 02 січня 2024 року. Згідно листа Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія « Княжа Вієнна Іншуранс Груп» №240000919638-1 від 27 лютого 2024 року, повідомлено, що 14 грудня 2023 року між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та [PERSON] був укладений договір (Поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-218413069, згідно з яким забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Ford Transit», реєстраційний номер [NUMBER] , термін дії полісу з 14 грудня 2023 року 11 годин 40 хвилин до 13 грудня 2024 року. Також встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ААД №276481, складного ВП №1 м. Вишневе Бучанського РУП ГУНП в Київській області, подія з вище вказаними транспортними засобами сталася за адресою: вул. Вітянська, 7, м. Вишневе, Київська обл., 14 грудня 2023 року о 10 годині 40 хвилин. Отже, дану подію не можна вважати страховою, оскільки на момент настання дорожньо-транспортної пригоди, а саме 14 грудня 2023 року о 10 годині 40 хвилин поліс №ЕР-218413069, відповідно до якого забезпеченим є транспортний засіб «Ford Transit» реєстраційний номер [NUMBER] , не розпочав свою дію. Діючих договорів страхування цивільно-правової відповідальності водія транспортного засобу «Ford Transit» реєстраційний номер [NUMBER] , укладених з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на момент дорожньо-транспортної пригоди 14 грудня 2023 року о 10 годині 40 хвили не виявлено. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки ч.1 визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено ч. 2 ст. 77 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що вина відповідача [PERSON] , у вчиненні ДТП встановлена, на нього покладається обов`язок відшкодування заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та враховуючи що діючих договорів страхування цивільно-правової відповідальності водія транспортного засобу «Ford Transit» реєстраційний номер [NUMBER] , укладених з ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» на момент дорожньо-транспортної пригоди 14 грудня 2023 року о 10 годині 40 хвили не виявлено, [PERSON] має сплатити на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» суму страхового відшкодування в розмірі 34\~768,92 грн. Щодо витрат, пов`язаних із розглядом справи на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Згідно з частинами 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Положення ч. 5 ст. 137 ЦПК України свідчить про те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Від відповідача клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката та заперечень стосовно неспівмірності заявлених відповідачем витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку із судовим розглядом справи, не надходило. Суд зазначає, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у ст. 43 Конституції України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача адвокатом Білим Віталієм Сергійовичем на підтвердження надання правничої допомоги надано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ХС №\~000229; копію довіреності №\~783/4 від 20 грудня 2023 року виданою ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» на ім`я адвоката Білого В.С.; копію Договору доручення №\~1 ВНМ на правові (юридичні консультативні) послуги від 01 листопада 2023 року, укладеного між ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» та ФОП [PERSON] ; копію Додаткової Угоди №\~1 до Договору доручення №\~1 ВНМ від 01 листопада 2023 року, укладеної між ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» та ФОП [PERSON] ; копію Договору №\~2/23ю про надання правової допомоги від 02 листопада 2023 року, укладеного між Адвокатським бюро «Білий» та ФОП [PERSON] ; копію Додатку №\~1 до договору про надання правової допомоги №\~2/23ю від 02 листопада 2023 року, укладеного між Адвокатським бюро «Білий» та ФОП [PERSON] ; копію Акту (звіту) прийому-передачі наданих послуг №\~1/34993 від 04 листопада 2024 року до Договору про надання правової допомоги №\~2/23ю від 01 листопада 2023 року, укладеного між Адвокатським бюро «Білий» та ФОП [PERSON] на загальну суму наданих послуг у розмірі 8\~000,00 грн. Отже, є документально підтвердженими витрати на правничу допомогу у розмірі 8\~000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved