Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 30 465,62 грн. за договором позики № 3954862 від 19.12.2020 року. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 19.12.2020 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 3954862, за умовами якого позикодавець надав відповідачці грошові кошти у розмірі 10 200,00 грн., строк позики - 30 дні зі сплатою процентів 1,99% в день (базова процентна ставка фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису 7qt1k3Ueuj, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу - [INFO]) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін. Того ж дня позикодавець виконав свої зобов`язання за договором позики № 3954862, зокрема передав відповідачці у власність грошові кошти в розмірі 10 200,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідачки № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес», що підтверджується електронною платіжною інструкцією від 19.12.2020 року та листом позикодавця від 08.05.2025 року. Відповідно до п. 4.2. договору позики та п. 6.5. Правил надання грошових коштів у позику у строк користування позикою підлягає пролонгації або автомпролонгації, який обмежується 90 днями. Враховуючи здійснення відповідачкою платежів в рахунок погашення заборгованості за договором позики, які складають 4 091,98 грн., заборгованість складає 30 465,62 грн., з якої: - 10 200,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 20 265,62 грн. - сума заборгованості за відсотками. 21.06.2021 р. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали договір факторингу № 2106. Після укладення 21.06.2021 р. договору факторингу № 2106 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло право грошової вимоги за договором позики № 3954862 від 19.12.2020 р. 03.04.2023 р. ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали договір факторингу № 030423-ФК. Після укладення 03.04.2023 р. договору факторингу № 030423-ФК ТОВ «Фінпром Маркет» набуло право грошової вимоги до відповідачки за договором позики № 3954862 від 19.12.2020 р. За відзивом на позовну заяву представник відповідачки просить задовольнити позовні вимоги частково. Відзив обгрунтований тим, що позивач вимагає стягнути з відповідача 30465,62 грн, з яких 10200,00 грн тіло кредиту, та 20265,62 грн проценти. Згідно пункту 2 договору позики № 3954862 від 19.12.2020 року, строк дії Договору 30 днів, базова процентна ставка 1,99% в день, тіл кредиту 10200 грн. Отже за час дії кредитного договору позичальник повинна була сплатити 10200*1,99%*30=6089,40 грн процентів. Але позивач вимагає стягнути 20265,62 грн процентів, тобто нарахування продовжувалося і після закінчення строку дії договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. При цьому право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Такий правовий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду в справі № 390/1875/16-ц від 03.10.18 року, та в справі № 2-2442/12 від 30.11.2018 року. В справі № 2-2442/12 ВС зазначив, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги За відповіддю на відзив представник позивача просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідь на відзив обґрунтована тим, що відповідно до п. 4.2. договору позики № 3954862, позичальник до моменту пілписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладання цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Відповідно до п. 6.5. Правил надання грошових коштів у позику, у редакції, що діяла на час укладання договору позики передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товарство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчується днем повернення позичи (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Відповідачка не виконала зобов`язання щодо повернення позики у строк 30 днів, а тому строк автоматично пролонговується та обмежується 90 календарними днями. Крім того, позивач просить стягнути суму заборгованості за договором позики лише до моменту відступлення права вимоги первісними кредиторами з процентами, інших нарахувань позивачем не заявлялося, зокрема процентна ставка понадстрокове користування позикою 2,7% за кожен день, яка передбачена договором позики, погоджена відповідачкою - не нарахована. Крім того, як вбачається з відзову на позовну заяву, відповідачка планує понести витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн, проте на думку позивача зазначені витрати у малозначній справі є значно завищеними та неспіввісними до предмету позову, оскільки не потребують значної витрати часу. Оскільки даний спір виник внаслідок порушення відповідачкою умов кредитного договору, витрати відповідачки не підлягають відшкодуванню за рахунок позивача. За запереченнями на відповідь на відзив представник відповідачки зазначив, що в додатках до позовної заяви надано паперову копію правил надання грошових коштів у позику, затверджених Рішенням загальних зборів учасників ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» № 14/08/20 від 14.08.2020 р., але позивач не надав доказів, що саме ці правила надання грошових коштів у позику, надані в додатках до позовної, діяли на момент укладання кредитного договору. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці правила розуміла відповідачка та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи договір позики № 3954862 від 19.12.2020 р., а також те, що вказані документи, на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо умов пролонгації. Сторона відповідача не вважає, що спір виник із-за неправильних дій відповідача. Натомість є підстави вважати що спір виник із-за неправильних дій позивача, який неправомірно нараховував проценти після закінчення строку дії кредитного договору. В свою чергу відповідач не сплачувала залишок коштів по кредиту, бо не було порозуміння з позивачем - яку ж суму платити. Саме тому й виник спір. І саме цим даний спір відрізняється від інших подібних, де позичальники Документ сформований в системі «Електронний суд» 14.07.2025 4 взагалі не повертають кошти, та заперечують існування кредитного договору. Щодо витрат на правничу допомогу, то дивна логіка позивача, який вважає що 6000 грн витрат на правничу допомогу відповідача - це значно завищена сума, в той час як 3500+2000=5500 грн (тобто практично стільки ж) як витрати позивача, при наявності більше ніж 50 судових справ по стягненню заборгованості тільки за 2025 рік - це нормально Ухвалою від 27 червня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, задоволено клопотання позивача та витребувано у АТ «Державний ощадний банк України»: - інформацію щодо належності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) карткового рахунку № [NUMBER] ; - виписку по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ «Державний ощадний банк України» [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період з 19.12.2020 року до 22.12.2020 року. Ухвалою від 28 серпня 2025 року повторно витребувано у АТ «Державний ощадний банк України»: - інформацію щодо належності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) карткового рахунку № [NUMBER] ; - виписку по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ «Державний ощадний банк України» [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період з 19.12.2020 року до 22.12.2020 року на паперових носіях. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений належним чином та за заявою просив розглядати справу за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилася та вважається повідомленою належним чином про дату, час та місце його проведення відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. В судове засідання представник відповідачки не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений належним чином. Не з`явлення представників позивача та відповідачки, а також самої відповідачки не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши докази у справі суд встановив. 19.12.2020 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 395486 за умовами якого позикодавець зобов`язується надати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити плату (проценти) від суми позики. Дата надання позики 19.12.2020 р., строк позики (строк договору) 30 днів, дата повернення позики 18.01.2021 року. Процентна ставка/день базова/день, фіксована 1,99 %. Знижена процентна ставка/день 0,89%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частини) за день 2,7 %. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 324,85%. Орієнтовна загальна вартість позики у грн. 12 923,00 грн. Проценти за договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики). Договір підписано електронним підписом [PERSON] відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису 7qt1k3Ueuj про, що зазначено в розділі юридичні адречи та реквізити сторін. Рахунок [PERSON] вказаний в реквізитах договору [NUMBER] . Крім того, у вказаному розділі зазначені дата народження відповідачки, серія та номер її паспорту, адреса, номер телефону та електронна адреса. Відповідно до довідки ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ідентифікована товариством, акцепт договору підписаний одноразовим ідентифікатором 7qt1k3Ueuj. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 2 ст. 627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. На підставі викладеного законодавство України надає можливість укласти договір позики відповідно до вимог ЗУ «Про електронну комерцію» з використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Укладений між позивачем та відповідачкою 19.12.2020 року договір позики № 3954862 не суперечить Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" та не визнаний на час розгляду справи недійсним. Крім того, факт підписання договору відповідачкою доводиться інформацією щодо неї зазначеної в реквізитах, яка відповідає щодо її П.І.Б., дати її народження, її РНОКПП, відтворенням одноразового ідентифікатора. Доказів на спростування цього факту відповідачкою не надано, а тому договір позики укладений нею та їй відомо про його зміст (умови). Також, укладення вказаного договору позики саме відповідачкою підтверджується листом від 12.09.2025 року № 46/12-11/118032/2025/БТ АТ «Ощадбанк» про те, що на ім`я [PERSON] , було емітовано платіжну картку № [NUMBER] та випискою наданою АТ «Ощадбанк» по рахунку [PERSON] за якою на її рахунок 21.12.2020 року надішли грошові кошти в розмірі 10 200,00 грн. Відповідно до п. 6.1., 6.2., 6.3., 6.5. Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (позика на умовах повернення позики в кінці строку позики) затверджених рішенням загальних зборів учасників протокол № 14/08/2020 від 14.08.2020 р. за користування позикою позичальник сплачує товариству проценти у розмірі визначеному у договорі позики. Позичальник зобов`язаний повернути отриману суму позики та проценти за користування нею відповідно до умов укладеного договору позики. Проценти за користування позикою нараховуються на суму позики (її залишок) виходячи із строку фактичного користування позикою. Нарахування процентів за користування позикою починається з дати зарахування коштів на платіжну квартку позичальника та нараховується за базовою процентною ставкою, зазначеною в договорі позики, за кожен день (календарну дату) користування позикою, включаючи день (дату) видачі позики та включаючи день (дату) її повернення. У разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) нараховуються проценти у розмірі передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів по кожному подібному ануїтетному платежу. Суд не вважає надані до позову Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (позика на умовах повернення позики в кінці строку позики) затверджених рішенням загальних зборів учасників протокол № 14/08/2020 від 14.08.2020 р. частиною договору позики № 3954862 від 19.12.2020 року та/або умовами, які поширюються на зобов`язання сторін, оскільки позивачем не доведено, що саме ці Правила… та в цій редакції діяли станом на 19.12.2020 року, а не в іншій редакції. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила.... розуміла відповідачка, вивчила їх та погодився з ними, підписуючи договір позики. Роздруківка самих Правил... належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (позикодавця), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови цих Правил..., що підтверджено й у Постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15), Постанові Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17 і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. За таких обставин неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Правила.... можуть змінюватися самим позичальником в період - з часу виникнення спірних правовідносин (19.12.2020) і до моменту звернення до суду із вказаним позовом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Правила... з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою договору позики, а тому суд не застосовує умови щодо продовження строку користування позикою до 90 (дев`яносто) днів. При цьому суд враховую і те, що в договорі позики зазначено назву Правил... - «Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики)», а додані позивачем Правила ... містять назву "Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики). Також, в договорі позики відсутнє посилання на те, що Правила ... затверджені рішенням загальних зборів учасників протокол № 14/08/2020 від 14.08.2020 р. За довідкою № КД-000025740/ТНПП від 05.05.2025 року ТОВ «ФК Фінекспрес» підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції та завершення платіжної операції дата 19.12.2020 року, сума 10 200,00 грн., отримувач [PERSON] - ЕПЗ номер [NUMBER] . За листом АТ «Ощадбанк» від 12.09.2025 року № 46/12-11/118032/2025/БТ на ім`я [PERSON] , було емітовано платіжну картку № [NUMBER] та за випискою наданою АТ «Ощадбанк» по рахунку [PERSON] на її рахунок 21.12.2020 року зараховані грошові кошти в розмірі 10 200,00 грн. На підставі зазначеного ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало своє зобов`язання щодо надання позики [PERSON] , але не 19.12.2020 року, а саме 21.12.2020 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачкою не доведено того, що вона виконала свої зобов`язання за договором, повністю або частково повернула позику або сплатила проценти за користування позикою. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. При цьому право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Такий правовий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду в справі № 390/1875/16-ц від 03.10.18 року, та в справі № 2-2442/12 від 30.11.2018 року. В справі № 2-2442/12 ВС зазначив, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги. В справі № 390/1875/16-ц ВС/КЦС зазначив: право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за позикою припиняється після спливу визначеного договором строку позики. Враховуючи, що строк позики закінчується 18.01.2021 року, договір позики є реальним договором, позику відповідачкою отримано 21.12.2020 року, а тому строк користування позикою становить 29 (двадцять дев`ять) днів з 21.12.2020 по 18.01.2021 року (включно) днів. Саме за вказаний період слід нароховувати проценти за користування позикою із розрахунку 1,99 % в день, оскільки умови Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (позика на умовах повернення позики в кінці строку позики) затверджених рішенням загальних зборів учасників протокол № 14/08/2020 від 14.08.2020 р. судом не застосовуються. Отже, заборгованість відповідачки за процентами становить 5 886 грн. 42 коп. (10 200 Х 1,99 Х 29). А загальна сума заборгованості становить (10 200 + 5 886,42). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: - передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); - правонаступництва; - виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); - виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 21.06.2021 р. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали договір факторингу № 2106. Після укладення 21.06.2021 р. договору факторингу № 2106 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло право грошової вимоги за договором позики № 3954862 від 19.12.2020 р. 03.04.2023 р. ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали договір факторингу № 030423-ФК. Після укладення 03.04.2023 р. договору факторингу № 030423-ФК ТОВ «Фінпром Маркет» набуло право грошової вимоги до відповідачки за договором позики № 3954862 від 19.12.2020 р. У зв`язку з невиконанням відповідачкою своїх зобов`язань щодо погашення заборгованості перед позивачем за договором позики позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 16 086 грн. 42 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем за подання позову сплачено платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 579936522.1 від 18.06.2025 року судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. Позов заявлено на суму стягнення 30 465 грн. 62 коп., а задоволено суму 16 086 грн. 42 коп. Отже, суму судового збору у розмірі 1 279 грн. 02 коп. слід покласти на відповідачку (2 422,40Х52,80/100) пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України увипадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. В даному випадку суд не застосовує щодо розподілу судового збору норму ч. 9 ст. 141 ЦПК України, оскільки саме позивач неправильно застосував строк користування позикою, що і призвело до часткового задоволення позовних вимог. Вказане не залежить від правильності чи неправильності дій відповідачки. Відповідно до ч. 1, 2, 6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем понесені судові витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 3 500,00 грн., за надану правничу допомогу щодо вивчення документів, їх аналізу, визначення правової позиції, підготовку/складення позовної заяви (витяг з акту № 14-П від 19.05.2025 року приймання-передачі правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024 р.). При цьому, в договорі передбачено окрему плату за підготовку/складення відповіді на відзив - 2 000,00 грн. Відповідачкою понесені судові витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 6 000,00 грн., за надану правничу допомогу щодо усної консультації з вивчення документів, складення відзиву у справі (акт від 30.06.2025 року приймання-передачі наданих послуг № 1 до Договору № 1-30/06/25 від 30.06.2025 р.). При цьому, в договорі плату за надання таких послуг в суді першої інстанції (позов, відзив, відповідь на відзив, заперечення, заяви/клопотання). Фактично вартість послуг адвокатів, як позивача в суді першої інстанції майже рівна, а тому суд не вважає, що витрати відповідачки є неспівмірними та підлягають зменшенню. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов заявлено на суму стягнення 30 465,62 грн., а задоволено суму 16 086,42 грн. Отже, сума витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягає покладенню на відповідачку становить 1 848 грн. 00 коп. (3 500Х52,80/100), а сума витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягає покладенню на позивача становить 2 832 грн. 00 коп. (3 500Х52,80/100), тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України увипадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. В даному випадку суд не застосовує щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу норму ч. 9 ст. 141 ЦПК України, оскільки саме позивач неправильно застосував строк користування позикою, що і призвело до часткового задоволення позовних вимог. Вказане не залежить від правильності чи неправильності дій відповідачки. Загальна сума судових витрат зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, яку слід покласти на відповідачку становить 3 127 грн. 02 коп. (1 279,02+1 848,00). Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Отже, різницю між судовими витратами понесеними позивачем та відповідачкою слід стягнути з останньої у розмірі 295 грн. 02 коп. ( 3 127,02 - 2 832,00).

Outcome: partial