Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

25 липня 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 16825 грн. У позовній заяві представник позивача вказує, що 22.02.2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів у кредит № 73162184, який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов договору позики позикодавець надав відповідачу грошові кошти (кредит) у розмірі 10000 грн, строком на 30 днів (з 22.02.2025 по 23.03.3025 року) зі сплатою процентів у розмірі 0,675%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 15,00 % від суми наданого кредиту, що становить 1500 грн. Укладаючи договір кредиту, сторони узгодили порядок повернення кредиту та сплати процентів за понадстрокове користування кредитом. Кредитодавець на виконання умов кредитного договору надав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 10000 грн, натомість відповідач [PERSON] свої зобов`язання щодо повернення основної суми боргу за договором кредиту та заборгованості за процентами та інших нарахувань належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість. Відтак, загальна заборгованість відповідача за договором кредиту складає 16825 грн, із яких 10000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 525 грн сума заборгованості за процентами, 1500 грн сума заборгованості за комісією, 4800 грн сума заборгованості за процентами, нарахованими за понадстрокове користування. В подальшому, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали Договір факторингу №26/06/25 від 26.06.2025 року, за умовами якого ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором кредиту № 73162184 від 22.02.2025 року, укладеного між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] . Відповідно до реєстру прав вимог № 26/06/25-02 від 26.06.2025 року, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право вимоги заборгованостей до боржників на умовах, передбачених Договором факторингу №26/06/25 від 26.06.2025 року, в тому числі до відповідача за договором у сумі 16825 грн, із яких 10000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 525 грн сума заборгованості за відсотками, 1500 грн сума заборгованості за комісією, 4800 грн сума заборгованості за процентами, нарахованими за понадстрокове користування. Оскільки відповідач належним чином зобов`язання за договором кредиту не виконав ні перед первісним кредитором, ні перед позивачем ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», що набуло право грошової вимоги на підставі договору факторингу, представник\~ позивача\~ прохає\~ суд\~ стягнути\~ з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» суму заборгованості за договором кредиту №73162184 в розмірі 16 825 грн, із яких: 10 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 525 грн сума заборгованості за відсотками, 1500 грн сума заборгованості за комісією, 4800 грн сума заборгованості за процентами, нарахованими за понадстрокове користування, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,4 грн і витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 грн. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 28 липня 2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача, товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Представник позивача, Гедзь О. В. подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ». Відповідач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Представник відповідача, адвокат Галушко С. С. подав до суду заяву, в якій прохав розглянути справу без участі\~ відповідача\~ та\~ представника відповідача. Позовні вимоги відповідач [PERSON] визнає частково, а саме в розмірі 12025,00 грн, в тому числі 10 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 525 грн сума заборгованості за процентами, 1500 грн сума заборгованості за комісією. Вимогу позивача в частині стягнення суми заборгованості за процентами, нарахованими за понадстрокове користування у розмір 4800 грн не визнає, оскільки строк нарахування відсотків обмежений строком кредитування 30 днів,\~ а\~ тому\~ за\~ період з 24 березня по 04 квітня 2025 року нараховані відсотки у розмірі 4800 грн, тобто вже після спливу строку кредитування 23 березня 2025 року є необґрунтованими, оскільки здійснені поза межами строку кредитування. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, дійшов до таких висновків. Судом установлено, що 22.02.2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено Договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73162184, за яким позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (кредит), на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту. Відповідно до умов договору кредиту, сума кредиту становить 10000 грн, строк кредитування (строк договору) складає 30 днів; дата надання кредиту 22.02.2025 року; дата повернення кредиту (останній день) 23.03.2025 року; процентна ставка 0,175% в день (фіксована); комісія за надання кредиту 15,00% від суми наданого кредиту, що складає 1500 грн. Денна процентна ставка 0,675% в день, процентна ставка за понадстрокове користування кредитом (його частиною) 4,00% в день, пеня 4,00% в день; орієнтовна реальна річна процентна ставка 918,52 %, орієнтовна загальна вартість кредиту 12025,00 грн (а.с. 10-16). Пунктом 2.5 Договору передбачено, що проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок кредиту, виходячи із строку фактичного користування кредитом та до повного погашення заборгованості за договором. Відповідно до п. 7.1 Договору позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту, установлених цим договором (пролонгація) на підставі поданого до кредитодавця звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Продовження строку кредитування здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Доказів того, що позичальник ініціював пролонгацію строку дії договору (строку кредитування) шляхом укладення додаткової угоди матеріали справи не містять. Останній день повернення кредиту погоджено сторонами при укладенні договору, що припадає на 23.03.2025 року. Згідно пункту 12 Договору позики, цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використання інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Згідно п. 5.5-5.6 Договору кредиту, цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використання інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір в електронній формі, та підписано сторонами накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного договору в письмовій формі. До договору позики додано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до Договору про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73162184 від 22.02.2025 року, та яка підписана відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Зазначено, що сума кредиту становить 10000 грн, сума процентів за користування кредитом становить 525 грн, комісія за надання кредиту становить 1500 грн, загальна вартість кредиту складає 12025 грн. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Порядок укладення електронного договору визначений статтею 11 даного закону, при цьому, згідно частини 12 цієї статті, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному цією статтею, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному в письмовій формі. Факт укладення кредитного договору між кредитодавцем ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та позичальником [PERSON] в електронній формі знайшов своє підтвердження. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора 81557. Також позивачем надано довідку про ідентифікацію відповідача [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , з якою укладено договір №73162184 від 22.02.2025 року товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (а.с. 17 зворот). На виконання умов договору кредиту ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» перераховано грошові кошти в розмірі 10000 грн на рахунок (банківську картку) [PERSON] , за посередництвом АТ «ТАСКОМБАНК» в рамках договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам № 74 від 03 серпня 2020 року, дата платежу 22.02.2025 року, код 20bdc7bc-e89b-4858-9a5b-5971901c430d, картка отримувача [NUMBER] (а.с. 18 зворот). Факт перерахування відповідачу грошових коштів у розмірі 10000 грн ніким не оспорюється та підтверджується матеріалами справи. Згідно розрахунку ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», станом на 26.06.2025 року загальна заборгованість відповідача [PERSON] за договором кредиту № 73162184 від 22.02.2025 року складає 16825 грн, яка складається із: - 10 000 грн заборгованість за тілом кредиту; - 525 грн заборгованість за процентами; - 4800 грн заборгованість за процентами за понадстрокове користування; - 1500 грн заборгованість за комісією. Відсотки нараховані за період з 22.02.2025 по 23.03.2025 року, відсотки за понадстрокове користування за період 24.03.2025 по 04.04.2025 року (а.с. 7). 26 червня 2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено Договір факторингу №26/06/25, відповідно до умов якого ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб-боржників, у тому числі за договором кредиту №73162184 від 22.02.2025 року, укладеного між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] (а.с. 18-22). Пунктом 1.1 Договору факторингу встановлено, що за цим договором клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна придбання) за відповідний Реєстр, за плату, у передбачений цим Договором спосіб. Пунктом 2.1.3 Договору факторингу визначено, що перехід від клієнта до фактора прав вимог відбувається в день підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав вимог щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Підписаний сторонами Реєстр прав вимог є невід`ємною частиною цього Договору та підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимог № 26/06/25-02 від 26 червня 2025 року до Договору факторингу №26/06/25 від 26.06.2025 року, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 16825 грн, з яких: 10000 грн сума заборгованості за тілом; 525 грн сума заборгованості по процентам за користування; 4800 грн сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування; 1500 грн комісія за надання позики (а.с. 26-29). Також позивачем надано докази сплати за договором факторингу платіжну інструкцію № 579937078.1 від 08.07.2025 року (а.с. 29). Згідно наданого позивачем розрахунку суми заборгованості із зазначенням суми заборгованості, строку, за яким провадиться стягнення та відміткою стягувача про непогашення заборгованості за Договором позики № 73162184 від 22.02.2025 року, за період з 25.06.2025 року по 21.07.2025 року загальна заборгованість відповідача [PERSON] за договором становить 16 825 грн, яка складається із: - 10 000 грн заборгованість за тілом кредиту; - 525 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; - 1500 грн заборгованість за нарахованою та несплаченою комісією; - 4800 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за понадстрокове користування (а.с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстро- ченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За правилом статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судовий розгляд відбувається на засадах змагальності. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом установлено, що [PERSON] уклав договір кредиту та отримав від первісного кредитора кредитні кошти шляхом зарахування на банківську картку позичальника, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не заперечується і самим відповідачем, при цьому позивач на підставі договору факторингу набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором, який в свою чергу не виконав взяті на себе зобов`язання за договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку позивач прохає стягнути на свою користь. Так, позивач прохає стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту №73162184 від 22.02.2025 року в розмірі 16 825 грн, яка складається із суми заборгованості за основною сумою боргу 10 000 грн, заборгованості за відсотками 525 грн, заборгованості за комісією 1500 грн та заборгованості за процентами, нарахованими за понадстрокове користування 4800 грн. Разом з тим, суд не може погодитися із розміром заборгованості за нарахованими відсотками за понадстрокове користування кредитом з огляду на наступне. Згідно умов договору, строк договору (строк кредитування) складає 30 днів, тобто до 23.03.2025 року. Дата надання кредиту 22.02.2025 року. Погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься за визначеною процентною ставкою у 0,175% від суми позики на день. Розмір процентів за користування кредитом обраховується виходячи із визначеної договором процентної ставки (0,175% на день), строку кредитування (30 днів)\~ та суми позики (кредиту) 10 000 грн, а саме: 10 000 грн х 0,175%/день х 30 днів = 525,00 грн, що є обґрунтованим та відповідає умовам Договору. Згідно розрахунку заборгованості, виконаного первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» вбачається, що відсотки нараховувались з дати видачі кредиту 22.02.2025 року по 04.04.2025 року включно, при тому, що строк кредитування встановлено до 23.03.2025 року. У пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що «після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». Крім цього, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.02.2020 у справі №912/1120/16 визначено, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши\~ виконання\~ грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Окрім цього, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що не може слугувати підставою для нарахування кредитором відсотків передбачених договором після настання прострочення умова договору про право банка нараховувати проценти за користування кредитом по день повного погашення заборгованості (пункти 6.32. 6.36 постанови). Відповідно до умов договору було погоджено строк кредитування до 23 березня 2025 року включно. Зі спливом цього строку, тобто починаючи із 24 березня 2025 року відповідач був зобов`язаний повернути позивачу всю заборгованість за договором, оскільки це прямо вказано в спірному договорі. Таким чином, суд бере до уваги лише ті відсотки, нараховані в межах строку кредитування 30 днів, тобто до 23.03.2025 року. За період з 24.03.2025 по 04.04.2025 року (включно) проценти за понадстрокове користування кредитом у розмірі 4800,00 грн є необґрунтованими, оскільки нараховані після спливу строку кредитування. Отже, загальна сума заборгованості за тілом, відсотками та комісією за надання кредиту становить 12025 грн. Суд також зазначає, що вказана вартість кредиту погоджена сторонами відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача відсотків за понадстрокове користування кредитом, поза межами строку договору (строку кредитування), задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог і стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за договором кредиту №73162184 у розмірі 12025,00 грн, із яких: 10 000 грн - сума заборгованості за основним боргом, 525 грн - сума заборгованості за процентами та 1500 грн - сума заборгованості за комісією. При вирішенні питання щодо понесених сторонами судових витрат, суд дійшов таких висновків. Відповідно до положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Так, за правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Судом установлено, що позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Позовні вимоги позивача задоволено частково. Заявлені позовні вимоги на суму 16 825,00 грн, а задоволено на 12 025,00 грн. Із урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача, необхідно стягнути понесені витрати по сплаті судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 1731,31 грн (виходячи з розрахунку: 12025 грн (розмір задоволених позовних вимог) х 2422,40 грн (сума витрат) /\~ 16825 грн (розмір заявлених позовних вимог). Крім цього, згідно частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 статті 137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Представником позивача заявлено вимогу про відшкодування судових витрат, пов`язаних\~ із\~ розглядом\~ справи, а саме витрат на правничу допомогу у розмірі 3500 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: Договір про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01 листопада 2024 року, укладеного між ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» та адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною; Витяг з Акту №16-П від 11.07.2025 року приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024 року, із зазначенням детальним описом наданих послуг та їх вартості; Акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, та платіжну інструкцію про оплату наданих послуг (а.с. 30-32, 34-36). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Сторони в п. 4.1 Договору про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024 року визначили, що клієнт сплачує на користь адвоката винагороду, зокрема, за вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції/аналіз судової практики та збір документів/доказів по малозначній справі для формування позовної заяви - 500 грн та підготовку/складання позовної заяви до боржника за договором позики у малозначній справі - 3000 грн, що разом складає 3500 грн. Відповідно до Витягу з Акту №16-П від 11.07.2025 року про приймання-передачі наданої правничої допомоги до Договору про надання правничої допомоги №01-11/2024 від 01.11.2024 року вбачається, що адвокатом надано позивачу професійну правничу допомогу, зокрема за вивчення/збір документації та підготовка/складання позовної заяви до відповідача вартість зазначених послуг складає 3500 грн, яка була сплачена ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» в повному обсязі та підтверджується платіжним документом. Згідно правового висновку, викладеного у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Таким чином, аналізуючи докази, надані стороною позивача на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, враховуючи складність справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності цих витрат та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає заявлені позивачем витрати обґрунтованими, такими, що відповідають критерію розумності, складності та конкретним обставинам справи. Підстав для зменшення вказаних витрат на правову допомогу суд не вбачає, а тому вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу. При цьому, враховуючи, що позов задоволено частково, то відповідно і розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає відшкодуванню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Із урахуванням зазначеного, із відповідача на користь позивача, підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 2501,49 грн (виходячи з розрахунку: 12 025,00 грн (розмір задоволених позовних вимог) х 3500 грн (сума витрат на правничу допомогу) / 16 825,00 грн (розмір заявлених позовних вимог).

Outcome: partial