Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

Від імені\~та в\~інтересах [PERSON] \~до Приморського\~районного суду\~м.\~Одеси з\~позовом до\~ [PERSON] про розірвання шлюбу, звернувся адвокат Селезньов Максим Васильович. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 04.09.2010 року між сторонами у справі було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1169. Від шлюбу у подружжя є дитина [PERSON] , [INFO] . подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача, спільне господарство не ведеться. На підставі викладеного представник позивача просить: розірвати шлюб укладений між сторонами 04 вересня 2010 року, актовий запис № 1169. Ухвалою Приморського районного суду Одеської області від 09 травня 2025 року позовну заяву передано на розгляд Пересипського районного суду м. Одеси за правилами територіальної підсудності. Після надходження та реєстрації зазначеного позову, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 16 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, позовна заява містить в собі п. 3 вимог щодо можливості розгляду справи за відсутності позивача та ухвалення заочного рішення суду (а.с.2). Відповідач [PERSON] також звернулась на адресу суду з заявою про слухання справи за її відсутності, згідно якої зазначила, що позов про розірвання шлюбу визнає (а.с.32). Таким чином, судом встановлено, що сторони звернулись на адресу суду з заявами про слухання справи за їх відсутності, в яких зазначила про підтримку та визнання позовних вимог, а відтак, підстав для відкладення слухання справи не встановлено. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані позивачем письмові докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню враховуючи таке. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 04 вересня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1169. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Свідоцтво про шлюб видане 04.09.2010 року (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.7 зв). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Як передбачено ст. 12 Європейської Конвенції по правам людини, чоловіки та жінки, які досягли шлюбного віку, мають право вступати в шлюб і створювати сім`ю у відповідності з національним законодавством, яке регулює здійснення цього права. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Нормами Сімейного Кодексу України передбачена добровільність шлюбу. Так, згідно ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. З урахуванням того, що позивач та відповідач звернулись на адресу суду з заявами про підтримку та визнання позовних вимог, не бажають перебувати у шлюбі, за таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя, під час розгляду справи заявлено не було. Позивачем не заявлено вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат, а відтак судом не вирішується питання щодо розподілу судових витрат.

Outcome: approved