Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] ,\~в інтересах\~якого дії\~адвокат Вороновська\~О.В.,\~ звернувся до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про скасування арешту майна. В обґрунтування вимог представник позивача вказав, що 22.05.2013 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики в сумі 50000 доларів США. В цей же день, у забезпечення виконання зобов`язань за ним, укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Грецькою Г.В. за №210. Відповідно до договору предметом іпотеки є: житловий будинок [ADDRESS] , площею 170,2 кв.м., РНМ 35322512256; земельна ділянка площею 0,15 га, кадастровий номер 1225655100:03:126:0003, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), РНМ 34843512256; житловий будинок [ADDRESS] , площею 217,2 кв.м., РНМ 34771112256; земельна ділянка площею 0,15 га, кадастровий номер 1225655100:03:080:0001, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), РНМ 46939712256. 22.05.2013 року в Державному реєстрі речових прав зареєстровано наступні обтяження щодо вищезазначеного нерухомого майна: житловий будинок [ADDRESS] , площею 170,2 кв.м., РНМ 35322512256 іпотека, номер запису 1017378, заборона на нерухоме майно, номер запису про обтяження 1015103; земельна ділянка площею 0,15 га, кадастровий номер 1225655100:03:126:0003, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), РНМ 34843512256 іпотека, номер запису 1019664, заборона на нерухоме майно, номер запису про обтяження 1018648; житловий будинок [ADDRESS] , площею 217,2 кв.м., РНМ 34771112256 іпотека, номер запису 1022178, заборона на нерухоме майно, номер запису про обтяження 1021259; земельна ділянка площею 0,15 га, кадастровий номер 1225655100:03:080:0001, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), РНМ 46939712256 іпотека, номер запису 1023713, заборона на нерухоме майно, номер запису про обтяження 1023067. 30.09.2014 ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області у справі №2-175/4170/14-ц за заявою позивачки [PERSON] було вжито заходи забезпечення позову та накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, належне [PERSON] 13.10.2014 державним реєстратором Дніпропетровського міського управління юстиції Григоренко Є.Ю. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було здійснено запис про реєстрацію обтяження номер 7306786 на підставі вищезазначеної ухвали суду. 17.11.2014 заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області у справі №2-175/3896/14-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 73 500,00 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 923 640 грн та судовий збір в розмірі 3 654 грн (реєстраційний №40786249). 02.02.2016 рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області було змінено, збільшивши суму заборгованості до стягнення до 1\~829 380 грн. 14.03.2016 Царичанським відділом ДВС відкрито ВП №50478707 на підставі виконавчого листа №2-175/4170/14-ц від 11.03.2014 про стягнення з [PERSON] 1 829\~380 грн. 30.07.2024 ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області у справі №175/4170/14-ц (провадження №6/175/241/24) виконавчий лист №2-175/4170/14-ц від 11.03.2014 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1 829 380 грн. визнано таким, що не підлягає виконанню. \~ \~ \~ \~20.09.2024 постановою державного виконавця ВП №50478707 закінчене. 19.11.2024 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Карпенко Н.В., реєстровий номер 927, зареєстровано зміну іпотекодержателя в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та заборон. 05.02.2025 позивачем на адресу [PERSON] було направлено письмову вимогу про виконання зобов`язання, шляхом повернення позики за Договором від 22.05.2013, яка отримана останнім 07.02.2025. В подальшому між [PERSON] та [PERSON] була досягнута домовленість про звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку та для укладання відповідного договору сторони звернулися до нотаріуса. 19.02.2025 [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріуса з метою укладання та посвідчення договору про задоволення вимог іпотекодержателя з подальшою реєстрацією переходу права власності на іпотечне майно до [PERSON] . Однак, позивачу було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №09/02-31, яка обґрунтована наявністю запису в Єдиному реєстрі боржників щодо [PERSON] та арештів всього належного йому нерухомого та рухомого майна згідно інформаційної довідки №414131783, зокрема, арешт на все рухоме та нерухоме майно на підставі ухвали Дніпропетровського районного суду від 30.09.2014 у справі №2-175/4170/14-ц за позовом [PERSON] . Таким чином, наявність вказаного арешту порушує права іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки, у зв`язку з чим [PERSON] змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав як іпотекодержателя. Посилаючись на вимоги ст.ст. 11, 15, 509, 546, 589 ЦК України, ст.ст. 1, 12, 33, 36 Закону України «Про іпотеку», Закону України від 03.07.2018 №2478-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування», позивач просить скасувати арешт рухомого та нерухомого майна [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), накладений ухвалою Дніпропетровського районного суду у справі №2-175/4170/14-ц від 30.09.2014, номер запису про обтяження: 7306786 від 13.10.2014, та стягнути з відповідачів понесені позивачем судові витрати. Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2025 року Костюкова Д.Г. цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про скасування арешту майна прийнято до свого провадження та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено справу до розгляду по суті (а.с.66). 14.05.2025 через систему "Електронний суд" від представника відповідачки [PERSON] - адвоката Курячого А.М. надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , відповідно до якого представник відповідачки просить у задоволенні позову відмовити та у разі встановлення судом підстав для задоволення позову застосувати позовну давність. В обґрунтування не визнання позовних вимог представник відповідачки зазначив, що [PERSON] вже звертався 29.10.2024р. до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області із заявою про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29.10.2024р. по справі 175/4170/14-ц у задоволенні вказаної заяви було відмовлено. Суд, зокрема, виснував, що серед іншого підставами для скасування заходів забезпечення позову може бути ухвалення судом рішення про відмову в задоволенні позову або повне фактичне виконання судового рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи, що рішення суду виконано не було, обставини, з врахуванням яких судом було вжито заходи забезпечення позову продовжують існувати, суд вважає, що підстав для скасування заходів забезпечення позову немає, у зв`язку з чим у задоволенні заяви відповідача [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову слід відмовити». Зважаючи на викладене, враховуючи, що заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року не було скасоване, а було лише змінено його резолютивну частину, а доказів повного виконання вказаного рішення суду ні Позивачем, а ні [PERSON] не було надано, вважають, що відсутні підстави для скасування арешту на майно [PERSON] , накладеного ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2014 року в рамках справи №175/4170/14-ц. Окремо вважають за необхідне заявити про застосування строків позовної давності. Відповідно до Договору позики від 22.05.2013 року Позичальник ( [PERSON] ) повинен повернути Позикодавцеві ( [PERSON] ) грошові кошти до 22 травня 2018 року в сумі, визначеній в п.1 цього Договору, еквівалентній 50000,00 Євро (п`ятдесяти тисячам Євро) за офіційним курсом Національного Банку України на день повернення позики. У забезпечення виконання зобов`язань за Договором Позики від 22 травня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір іпотеки від 22 травня 2013 року. Таким чином, враховуючи презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, позивач (особа, що відступила права вимоги за договором позивачу), повинен був дізнатись про наявність арешту, накладеного на майно [PERSON] ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2014 року у період з 23.05.2018р. (першого дня прострочення за договором позики) до 22.05.2021 року закінчення трирічного строку позовної давності. Отже, дана позовна заява про зняття арешту подана після спливу позовної давності. Представник позивача [PERSON] - адвокат Вороновська О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та прохала їх задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Волинець Т.В. в судовому засіданні вважав, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження порушення його прав та в обґрунтування заявлених вимог, натомість представник відповідачки [PERSON] не надав доказів на спростування доводів позову. 19.11.2024 до [PERSON] від [PERSON] перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики. Доказів наявності будь-якого іншого зустрічного зобов`язання, його розмір та підстави виникнення, яке мав би [PERSON] перед [PERSON] , представником [PERSON] не надано. Таким чином, відсутні зустрічні однорідні зобов`язання між [PERSON] та [PERSON] , що виключає застосування ст.602 ЦК України при розгляді спору. Крім того, в даному спорі [PERSON] не є ні скаржником, ні позивачем. Позов заявлено іншою особою, [PERSON] на захист його прав як іпотекодержателя. Факт виконання чи невиконання [PERSON] рішення суду жодним чином не може звужувати чи обмежувати права [PERSON] як іпотекодержателя, надані йому відповідно до ЗУ «Про іпотеку». Враховуючи, що іпотека існувала на момент вжиття заходів забезпечення позову, про що відомо було [PERSON] , захист її прав не може здійснюватися шляхом порушення прав [PERSON] , так як в силу вимог ст.572 ЦК України та ч.5, 6 ст.3 ЗУ "Про іпотеку" іпотека має пріоритет над іншими обтяженнями. Дійсно, предметом позову в даній справі є та ж сама ухвала, якою вжито заходи забезпечення позову, однак, до розгляду справи [PERSON] залучена в якості [PERSON] , а не позивача, як у справі №175/4170/14. Більш того, ухвала Дніпровського районного суду від 03.10.2025 року, якою було поновлено строк для пред`явлення виконавчого листа №2-175/4170/14-ц, виданого Дніпровським районним судом Дніпропетровської області від 25.06.2025, не набрала законної сили, так як 17.10.2025 року вона була оскаржена до Дніпровського апеляційного суду (провадження №22-ц/803/11134/25). Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Курячий А.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Також, зазначив, що ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2025р. по справі № 175/4170/14-ц? ? поновлено строк для пред`явлення виконавчого листа №2-175/4170/14-ц, виданого Дніпровським районним судом Дніпропетровської області від 25.06.2025 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу за договором позики від 03 липня 2014 року у розмірі 71 600 доларів США, до виконання. Зазначене підтверджує відсутність наміру з боку [PERSON] виконувати рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року в добровільному порядку, що, в свою чергу, вказує на передчасність вимоги про скасування арешту майна [PERSON] , накладеного ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2014 року. Суд, заслухавши сторони, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Так судом встановлено, що 22.05.2013 між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено договір позики, відповідно до якого позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в суму 515 000,00 грн., що еквівалентно 50 000,00 Євро за офіційним курсом НБУ на день підписання цього Договору, строком до 22.05.2018 року (а.с.10-11). 22.05.2013 у забезпечення виконання зобов`язань за Договором позики від 22.05.2013р., між [PERSON] (іпотекодержатель) та [PERSON] (іпотекодавець) укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Грецькою Г.В. за №210. Відповідно до договору предметом іпотеки є: житловий будинок [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,1500 га, розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1225655100:03:126:0003, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); житловий будинок [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,1500 га, розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1225655100:03:080:0001, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.12-23). 19 листопада 2024 року між [PERSON] (первісний кредитор) та [PERSON] (новий кредитор) укладено Договір відступлення права вимоги, за яким в порядку та на умовах, визначених цим Договором, первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредиторові, і стає кредитором за наступними договорами: Договір позики від 22.05.2013, укладений між [PERSON] та [PERSON] та Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Грецькою Г.В. 22.05.2013 за реєстровим №210, укладений між [PERSON] та [PERSON] . За цим Договором новий кредитор в день укладання цього Договору одержує прави вимагати від боржника належного виконання зобов`язань по сплаті боргу на свою користь, який виник за основним договором 1, в сумі 50 000,00 Євро, що на момент підписання основного договору 1, складало 515 000,00 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, пені, штрафу від суми заборгованості за основним договором 1. За цим договором новий кредитор в день укладення цього Договору одержує право вимоги від боржника на задоволення вимог на свою користь за основним договором 1 і основним договором 2 за рахунок наданого боржником майна в іпотеку. Договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Карпенко Н.В., зареєстрований в реєстрі за №927 (а.с.24-27). 05.02.2025 [PERSON] надіслав [PERSON] . Вимогу від 04.02.2025 про повернення позики за договором від 22.05.2013, в якій враховуючи, що строк виконання зобов`язань за договором позики від 22.05.2013 року настав, на підставі ст.35 Закону України "Про іпотеку", запропонував [PERSON] впродовж 30 календарних днів з моменту отримання цього листа здійснити повернення грошових коштів в сум 50 000,00 Євро за курсом станом на дату здійснення платежу та сплатити штрафні санкції, визначені договором. У разі невиконання цієї вимоги залишає за собою право здійснити звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Вимога отримана [PERSON] 07.02.2025 (а.с.28-32).? ? 19.02.2025 постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Карпенко Н.В. відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - посвідчення договору про задоволення вимог іпотекодержателя з подальшою реєстрацією в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майна переходу прав власності на майно, у зв`язку з наявністю запису в Єдиному реєстрі боржників щодо [PERSON] та арештів всього належного йому нерухомого та рухомого майна (а.с.41-42). Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2014 року до вирішення справи по суті накладено арешт шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди, проводити реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати відчуження рухомого та нерухомого майна, що належить [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Бубушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 03 грудня 1997 року, яка була досліджена судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що є у вільному доступі. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 03 липня 2014 року у розмірі 71600 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 923 640 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 3654 грн., яке було досліджене судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що є у вільному доступі. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2016 року рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми заборгованості за договором позики від 03 липня 2014 року змінено, збільшено суму заборгованості з суми 923 640 грн. до 1 829 380 грн., яке було досліджене судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що є у вільному доступі. Постановою Верховного Суду від 06.02.2019 у справі 2-175/3896/14-ц, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2016 року в частині, якою змінено заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року та збільшено суму заборгованості з суми 923 640 грн до 1 829 380 грн скасувати. Заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року в частині стягнення боргу за договором позики змінити. Резолютивну частину заочного рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року викласти в такій редакції: «Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики від 03 липня 2014 року у розмірі 71 600 доларів США». У іншій частині заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2016 року залишити без змін. (а.с.85-92). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №419032551 від 21.03.2025, на нерухоме майно, належне [PERSON] , зокрема на підставі ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2014, справа 2-175/4170/14 провадження 2/175/1580/14, накладено арешт, особа в інтересах якої встановлено обтяження [PERSON] (а.с.33-40). Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.07.2024 у справі 175/4170/14-ц, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №2-175/4170/14-ц, виданий Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області від 11.03.2016 року про стягнення з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) заборгованості за договором позики від 03.07.2014 року у розмірі 1 829 380 грн. (а.с.43-45). 20.09.2024 постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Хоменком Д.Ю. виконавче провадження №50478707 з примусового виконання виконавчого листа №2-175/4170/14-ц виданий 11.03.2016 Дніпропетровським районним судом про стягнення з [PERSON] в розмірі 1 829 380 грн. на користь [PERSON] за договором позики від 03.07.2014 закінчено. Припинено чинність арешту боржника та скасовані інші заходи примусового виконання (а.с.46-47). Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29.10.2024 у справі №175/4170/14-ц? ? у задоволенні заяви представника відповідача [PERSON] за ордером на надання правової допомоги [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики - відмовлено (а.с.93-96). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03.09.2025 ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2024 року - залишено без змін (а.с.148-149). Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.10.2025 поновлено строк для пред`явлення виконавчого листа №2-175/4170/14-ц виданого Дніпровським районним судом Дніпропетровської області від 25.06.2025 року, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики від 03 липня 2014 року у розмірі 71 600 доларів США до виконання (а.с.150-152). 17.10.2025 представником [PERSON] - адвокатом Волинець Т.В. подано до Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.10.2025 у справі №175/4170/14-ц (а.с.158-165). Отже, позивач просить скасувати арешт рухомого та нерухомого майна [PERSON] , накладений ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2014 про забезпечення позову в інтересах [PERSON] , оскільки це порушує його права як іпотекодержателя. Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощі у подальшому виконання такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам позивача до ухвалення рішення у справі. Забезпечення позову по суті це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову. У статті 150 ЦК України встановлені види забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Під арештом майна слід розуміти заборону розпоряджатися цим майном, а в певних випадках і користуватися ним. Заборона вчиняти певні дії, поряд з іншим, може бути пов`язана із необхідністю збереження об`єкта спору в існуючому стані та збереження його статусу, що має сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення. Іпотека, за визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про іпотеку» - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За правилом частин п`ятої, шостої статті 3 Закону України «Про іпотеку» - іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Судом встановлено, що відомості про іпотечне обтяження нерухомого майна, належного [PERSON] , на підставі Договору іпотеки від 22.05.2013 внесено до реєстру 22.05.2013, а арешт на підставі ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2014 зареєстрований 13.10.2014. У статті 1 Закону України «Про іпотеку» закріплено такі визначення: пріоритет переважне право однієї особи відносно права іншої особи на те ж саме нерухоме майно; вищий пріоритет пріоритет, встановлений раніше будь-якого іншого пріоритету стосовно одного й того нерухомого майна; нижчий пріоритет пріоритет, встановлений пізніше пріоритету будь-якого іншого пріоритету стосовно одного й того нерухомого майна. \~ \~ \~ \~Конструкція пріоритету спрямована на вирішення колізії прав (як цивільних, так і публічних) на той же самий предмет іпотеки. Особа, право якої виникло раніше, має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, перед іншими суб`єктами. Пріоритет є втіленням ще римського принципу qui prior est tempore, potior eat jure (перший в часі сильніший по праву). Таким чином, накладення арешту на заставлене майно не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги в майбутньому й не скасовує для нього правил пріоритетності, передбачених Законом України «Про іпотеку», оскільки відповідно до статті 1 зазначеного Закону іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Суд зауважує, що вжиті заходи забезпечення позову у цьому випадку спрямовані виключно на обмеження суб`єктивних прав відповідача [PERSON] як власника нерухомого майна на вчинення дій з можливого його відчуження. При цьому суті іпотеки як виду забезпечення такі заходи не змінюють та не обмежують права та інтереси іпотекодержателя, які захищені правилами пріоритетності. Відповідно до положень ч.4 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі: 5) державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості за наявності згоди іпотекодержателя (крім випадків, встановлених Законом України "Про іпотеку") або контролюючого органу (для податкової застави), у тому числі на відчуження або передачу на іншому речовому праві, поділ, об`єднання нерухомого майна або виділ частки з такого майна - у разі якщо обтяженням є іпотека, заборона відчуження, накладена у зв`язку з укладенням іпотечного договору, або податкова застава. 7) державної реєстрації права власності на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості іпотекодержателем - фінансовою установою в порядку, передбаченому статтями 33-38 Закону України "Про іпотеку", за умови що інші обтяження (крім заборони відчуження, накладеної відповідно до Закону України "Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України") на передане в іпотеку майно зареєстровано після державної реєстрації іпотеки. Відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених ч.1 цієї статті, заборонена (ч.5 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Таким чином, у випадку забезпечення позову у справі, де іпотекодержатель не є учасником справи, та в якій забезпечується позов щодо майна, переданого в іпотеку, та право іпотекодержателя ця особа набула до забезпечення позову, права та інтереси іпотекодержателя захищені правилами пріоритетності іпотеки, й потреби в оскаржені будь-якого забезпечення позову, з огляду на порушення прав іпотекодержателя, немає. Вищевказані висновки суду відповідають правовій позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 травня 2025 року у справі № 466/2651/23. З урахуванням викладеного, враховуючи встановлений чинним законодавством принцип пріоритетності іпотечного договору перед іншими обтяженнями, суд приходить до висновку про відсутність порушення прав та законних інтересів позивача як іпотекодержателя нерухомого майна з боку відповідачів, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають. Суд зауважує, сама по собі відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії не змінює вищевказаних вимог чинного законодавства та не позбавляє позивача, як іпотекодержателя, встановленого законом права на першочергове задоволення його майнових вимог за рахунок іпотечного майна. Більш того, відповідно до змісту зазначеної постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріусом передусім було відмовлено у посвідченні договору про задоволення вимог іпотекодержателя через перебування [PERSON] у Єдиному реєстрі боржників, що є прямою забороною на вчинення нотаріальної дії відповідно до вимог п.8-1 ст.49 Закону України Про нотаріат. Щодо застосування строків позовної давності, заявленого представником відповідачки [PERSON] , суд зазначає, що оскільки судом не встановлено підстав для задоволення позову, а тому відсутні підстави для застосування положень ст.267 ЦПК України. Частиною 2 статті 141 ЦК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Outcome: dismissed