Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

13 серпня 2025 року засобами поштового зв`язку на адресу Франківського районного суду міста Львова надійшла указана позовна заява (вх.№\~25391/25), відповідно до якої позивач просить суд розірвати кредитний договір №2179199 від 14.12.2020 укладений між ТзОВ «Мілоан» та позивачем, визнати відсутнім право вимоги ТзОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ- КАПІТАЛ» до позивача за кредитним договором №2179199 від 14.12.2020 укладеним між ТЗОВ «Мілоан» та позивачем. Позовна заява мотивована тим, що 14.12.2020 позивач дійсно звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міолан» із заявою про отримання кредиту і між ними було укладено кредитний договір №2179199 від 14.12.2020 про отримання кредитних коштів у сумі 9\~000,00 грн, строком на 15 днів з 14.12.2020. При підписанні спірного договору позивачем вірно зазначено реквізити банківської картки, однак грошових коштів нею не отримано, а у електронному кабінеті нею виявлено, що реквізити банківського рахунку, на якій перераховано кредитні кошти належать не їй. Попри це, ТОВ «Міолан» нарахував їй проценти за користування кредитними коштами. Надалі, 11.03.2021 ТОВ «Міолан» відступило право вимоги за спірним договором відповідачу, який вимагає погасити заборгованість. Оскільки позивач не вважає себе боржником у відповідних правовідносинах, і не може захистити своє право у межах судового розгляду у справі про стягнення заборгованості, оскільки відповідач такого спору не ініціював, з відповідними вимогами до суду не звертався тому просить суд позов задовольнити. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 18.08.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи (а.с. 17-18). Відповідач у встановлений строк правом на подання відзиву не скористався, заяви про поновлення строку для подання такого до суду також не надав. Відповідно до ч.8\~ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У судовому засіданні, яке відбулось 21.10.2025 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Суд, з`ясувавши доводи на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, установив такі фактичні обставини справи, та відповідні до них правовідносини. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 14 грудня 2020 року між ТОВ «Мілоан» та позивачем укладено договір №2179199 (індивідуальна частина) (надалі Договір) (а.с.6-9). Згідно з п. 1.1. Договору ТОВ «Мілоан» зобов`язалось на умовах, визначених цим Договором, на строк, визначений п. 1.3. Договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. Договору (далі кредит), а позичальник зобов`язався повернути товариству кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п. 1.4 Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені Договором (а.с.6). Відповідно до п. 1.2. Договору сума кредиту становить 9 000,00 грн (а.с.6). Пунктом п. 1.3. Договору встановлено, що кредит надається строком на 15 днів з 14.12.2020 (строк кредитування) (а.с.6). Відповідно до п. 1.4. Договору, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 29.12.2020 (а.с.6). Пунктом 1.5.1. Договору встановлено комісію за надання кредиту у розмірі 1710,00 грн., яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово (а.с.6). Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом становлять 2700,00 грн, які нараховуються за ставкою 2.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (а.с.6). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6. Договору) (а.с.6). Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п.\~2.1. Договору). Згідно з п.2.2.1. Договору позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1-1.5.2., 1.6 Договору. Пунктом п.2.4.1 Договору встановлено, що позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше\~терміну,\~передбаченого п.\~1.4.\~Договору (а.с.6 зворот). Крім цього, Договором встановлено розмір процентів за неправомірне користування кредитом, якщо позичальник всупереч умовам Договору продовжуватиме користуватися кредитом після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України (п. 2.2.3. Договору). Відповідно до п. 7.1. Договору строк дії цього Договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Сторони домовились, що повне виконання зобов`язань повинно відбутись не пізніше дати встановленої п. 1.4. Договору Із листа ТОВ «Міолан», адресованого позивачу (вих.№3292/30-06 від 30.06.2021) у відповідь на її звернення встановлено, що у зв`язку із невиконанням позичальником умов кредитного договору №217999 від 14.12.2020 в частині погашення заборгованості, Товариство з метою захисту своїх порушених прав та інтересів, змушене було 11.03.2021 відступити право вимоги на користь нового кредитора, а саме ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп.. 28), згідно з Договором відступлення прав вимоги №64-МЛ. Станом на дату відступлення прав вимоги заборгованість за кредитним договором становила 40\~410,00 грн. Доказів звернення позивача до нового кредитора матеріали справи не містять. Маючи доступ до свого рахунку позивач не представив суду виписку з нього рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від первинного кредитора на виконання укладеного договору. Оцінка судом Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша\~статті 16 ЦК України). Згідно зі\~статтею 651 ЦК України\~зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до частини першої\~статті 631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і викон ати свої обов`язки відповідно до договору. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). Відповідно до сталої та послідовної позиції Верховного Суду, на наявність якої звернено увагу у постановах Верховного Суду від 18.09.2025 у справі №\~906/1197/24, розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір. Такі висновки також викладено Верховним Судом у постановах від 07.08.2018 у справі №\~910/7981/17, від 18.11.2019 у справі № 910/16750/18, від 14.07.2021 у справі № 911/1442/19, від 21.06.2022 у справі № 911/3276/20, від 16.09.2022 у справі № 913/703/20, від 14.09.2023 у справі №\~\~910/4725/22, від 24.04.2025 у справі №\~\~910/3690/24, від 19.06.2025 у справі №\~\~925/123/24, від 10.09.2025 у справі № 736/1270/22, від 11.09.2025 у справі №\~925/1565/24 (п.47), від 08.10.2025 у справі №\~754/9473/13, тощо. Верховний Суд у постанові від 14.09.2023 у справі №\~\~910/4725/22 зазначив про те, що за змістом статей\~651,\~653 ЦК України\~розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір. В іншому разі буде відсутній предмет спору, яким і виступає у такому разі договір. Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування\~статті 651 Цивільного кодексу України\~та\~статті 188 Господарського кодексу України. Верховний Суд погодився, що у цій справі суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність підстав для розірвання в судовому порядку укладеного між сторонами договору підряду, оскільки позовна вимога про його розірвання була заявлена після 24 грудня 2021 року, тобто після закінчення строку дії цього договору, визначеного сторонами у пункті 15.7. договору (від 19.06.2025 у справі №\~\~925/123/24). У постанові від 24.04.2025 у справі №\~\~910/3690/24 Верховним Судом звернено увагу на те, що судом апеляційної інстанції не взято до уваги, що розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір. А строк вказаного договору закінчився, що виключає можливість його розірвання. Отже, перш ніж розглядати по суті заявлену у справі вимогу про розірвання договору суду належить пересвідчитись (шляхом встановлення відповідних обставин та оцінки пов`язаних з цим доказів зі справи) у чинності такого договору. При цьому застосування приписів статей\~651,\~653 ЦК України\~має універсальний характер незалежно від правової природи правочину, якого стосується спір. Згідно зі\~статтею 631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Верховний Суд зазначає про те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі №\~\~ 444/9519/12 щодо змісту понять "строк договору", "строк виконання зобов`язання" і "термін виконання зобов`язання" відзначила таке: "29. Поняття "строк договору", "строк виконання зобов`язання" та "термін виконання зобов`язання" згідно з приписами\~ЦК України\~мають різний зміст. 30. Відповідно до частини першої\~статті 251 ЦК України\~строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. 31. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України). 32. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша\~статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта\~статті 631 ЦК України). 33. Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. 34. Поняття "строк виконання зобов`язання" і "термін виконання зобов`язання" охарактеризовані у\~статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 35. З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання". Отже, "строк дії договору" та "строк/термін виконання зобов`язання" за своїм юридичним змістом не є тотожними поняттями, та в залежності від умов договору, укладеного між сторонами, останні можуть як співпадати між собою, так і бути відмінними один від одного. Водночас судами попередніх інстанцій не з`ясовано та не досліджено відповідних обставин чинності спірного Договору на момент звернення до суду з вимогами про розірвання Договору, виходячи з погоджених сторонами умов цього правочину, строків виконання зобов`язань за ним, а також за додатковою угодою №\~\~ 1 до Договору, від якої (додаткової угоди), як стверджує позивач за первісним позовом, він відмовився в односторонньому порядку, а, відтак, і можливості розірвання Договору в судовому порядку за заявленим первісним позовом. У справі, що розглядається позивач звернувся до суду у серпні 2025 року із позовом про розірвання договору. Відповідно до п. 7.1. Договору строк дії цього Договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Сторони домовились, що повне виконання зобов`язань повинно відбутись не пізніше дати встановленої п. 1.4. Договору. Вказане є підставою для відмови у позові. Враховуючи те, що позовна вимога про розірвання договору не підлягає задоволенню, похідна від неї вимога (окремих підстав позовної вимоги у цій частині позивачем не наведено) про визнання відсутнім прав вимоги також задоволенню не підлягає. Крім цього, під час розгляду цієї справи, позивач не довела наявності порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем права, що також є окремою підставою для відмови у позові. Так, позивач, маючи доступ до свого рахунку, і маючи можливість представити суду виписку із нього в підтвердження відсутності надходження коштів від первинного кредитора на виконання укладеного договору цього не зробила. При цьому, виявивши, як стверджує, зарахування коштів на інший рахунок не заявила про це первинному кредитору. За недоведеністю підстав позову у цій справі питання про наявність відповідного боргу чи його відсутність, як і відсутність підстав для нарахування боргу, може бути предметом доказування у спорі про стягнення коштів за кредитним договором. Пунктом 2 частини 2статті 141 ЦПК України визначено, що у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed