Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

І. Стислий виклад позицій учасників справи. У травні 2025 року [PERSON] звернувся в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до [PERSON] , в якій просив стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 2 000,00 грн; зобов`язати відповідача відновити технічний стан каналізації та зробити гідроізоляцію, повернути унітаз за несучу опорну стіну, яка екранує жилі приміщення від шуму згідно з планом 2-кімнатної квартири, тип 2-а м 1:100, яка затверджена для будинку [ADDRESS] ; стягнути витрати на правничу допомогу. Позовна заява обґрунтована наступним. [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . З лютого 2024 року з вини відповідача, яка проживає поверхом вище відбувається затоплення його квартири. Причина залиття - перепланування квартири відповідача не у відповідності до ДБН. У результаті залиття квартири позивачеві завдана матеріальна і моральна шкода, оскільки було пошкоджено декоративне покриття стелі навколо каналізаційного стояку розмірами 20*20 кв.см та 30*15 кв.см, що підтверджується актом обстеження квартири № 34 , складеним ТОВ «Аркада Житлосервіс» від 19.03.2024. Після перепланування сусідами зверху власної квартири, позивач чує постійні сильні шуми, які лунають при злитті води в унітазі. Це призводить до хронічного безсоння та постійного болю в голові. Сусіди не дотримуються санітарно-безпекових норм шуму, а також порушують конституційні права позивача, зокрема на відпочинок, безпечні умови на проживання та здоров`я. Усні звернення щодо ліквідації наслідків перепланування, відповідачами проігноровані. 12.02.2024 представники ТОВ «Аркада Житлосервіс» просили у відповідача надати доступ до квартири № 44 , де він є власником, для з`ясування причин протікання, проте доступ до квартири ніхто не надав. При третій спробі 19.03.2024 потрапляння в квартиру № 44 було з`ясовано, що доступу до інженерних мереж загального користування каналізаційного стоку немає. При цьому власники квартири № 44 стверджували, що протікання йде з 6 поверху, а в них все добре, в результаті чого з`ясувати причини протікання не вдалося. У листі від 25.12.2024 на письмове звернення позивача відповідач зазначив, що в квартирі ним було змінено лише місце розташування дверей до санвузла, що не порушує ДБН. 26.12.2024 було складено Акт обстеження у присутності власників квартир № 34 та №44 , в якому зазначено, що під час візуального огляду ванної кімнати у квартирі № 44 виявлено проведення переобладнання без відповідного дозволу, зокрема щодо облаштування коробу каналізаційного стояка. У коробі зроблено ревізійний люк розміром 20*20 см. Під час візуального огляду через ревізійний люк було виявлено старі руді плями навколо труб у місці їхнього з`єднання з підлогою. Крім того, виявлено трубку відведення конденсату з бойлера, врізану в трубу, на якій спостерігається вологість. Також у ванній кімнаті встановлено унітаз та біде, які не передбачені проектом. У висновках даного акту зазначено, що власником квартири № 44 порушено правила будівельних норм та стандартів та проведено переобладнання. Для усунення вище зазначених проблем необхідно демонтувати у ванній кімнаті короб для комунікаційних труб, унітаз та біде, чого немає за проектом; не допускати несанкціоноване втручання в каналізаційні мережі. У зв`язку із зазначеними обставинами позивач звернувся до суду. Відповідачка [PERSON] позов не визнала та мотивувала свої заперечення тим, що твердження позивача про те, що внаслідок перепланування квартири відповідача, його квартира систематично зазнає затоплень, не підтверджене жодними допустимими доказами. В Акті від 19.03.2024, на який посилається позивач, не йдеться про підтвердження затоплення квартири позивача з боку квартири № 44 . 08.11.2024 чоловік відповідача звернувся до позивача з наміром мирного врегулювання ситуації, зі згоди позивача здійснив фотофіксацію стану стелі в квартирі позивача, на якій чітко видно відсутність слідів затоплення чи пошкодження. В розмові позивач зазначив, що ситуація зі стелею його турбує не на постійній основі, а лише періодично. Відповідачами було вжито необхідних заходів для виявлення потенційного джерела протікання, однак його встановлено не було. Жодного незаконного перепланування відповідачем у власній квартирі здійснено не було, окрім зміни місця розташування дверей до санвузла. Проблема шуму, на яку посилається позивач, являється загальною для всього будинку внаслідок низької звукоізоляції міжповерхових перекриттів. Акт від 26.12.2024 є неповним, упередженим і складеним з порушенням процедури, оскільки огляд проводив не фаховий спеціаліст слюсар-сантехнік [PERSON] , а начальник дільниці Данчук А.П. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. ІІ. Рух справи, заяви (клопотання) учасників справи та процесуальні дії суду. Ухвалою судді від 10.06.2025 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання на 16.07.2025. В підготовче засідання 16.07.2025 не з`явилась, відповідачка , подала клопотання про відкладення засідання, у зв`язку з чим суд відклав підготовче засідання на 05.08.2025. 23.07.2025 від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. Протокольною ухвалою суду від 05.08.2025 закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні 24.09.2025. В зв`язку з перебуванням судді на лікарняному розгляд справи не відбувся. 22.10.2025 відбувався розгляд справи по суті в судовому засіданні, після чого суд перейшов до стадії ухвалення рішення. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що позивач зареєстрований та проживає в квартирі [ADDRESS] , а відповідач - у квартирі № 44 цього ж будинку. Як зазначає позивач, у лютому у його квартирі відбулось залиття квартири, відомості про що зафіксовані у Акті від 19.03.2024, у якому викладено наступне: «12.02.2024 було звернення до диспетчерську службу ТОВ «Аркадо-Житлосервіс» дільниці № 12 з приводу виклику сантехніка в квартиру [ADDRESS] на залиття в ванній кімнаті. При обстеженні комісією встановлено наступне: в квартирі було виявлено факт намокання стелі в лівому куті ванної кімнати навколо каналізаційного стояку. По факту підсихання спостерігається відшарування та пігментація декоративного покриття на стелі навколо каналізаційного стояку розмірами 20*20 кв.см та 30*15 кв.см. Квартира № 44 , що знаходиться поверхом вище (на 5-му поверсі) над обстежуваною 12.02.2024 доступу в квартиру не надала, не впустили. При повторному потраплянні в квартиру № 44 з`ясовано, що доступу до інженерних мереж загального користування каналізаційного стояку не має. Причину залиття квартири № 34 не встановлено.» З Акту обстеження від 26.12.2024, складеного представниками ТОВ «Аркада Житлосервіс», начальником дільниці Данчуком А.П. та слюсарем-сантехніком [PERSON] , в присутності власників квартири № 34 [PERSON] та № 44 [PERSON] , в результаті обстеження квартири № 44 на предмет протікання комунікацій ГВП, ХВП та каналізаційної системи в ванній кімнаті квартири, при візуальному огляді ванної кімнати у квартирі № 44 виявлено проведення переобладнання без відповідного дозволу, зокрема щодо облаштування коробу каналізаційного стояка. У коробі зроблено ревізійний люк розміром 20*20 см. Під час візуального огляду через ревізійний люк було виявлено старі руді плями навколо труб у місці їхнього з`єднання з підлогою. Крім того, виявлено трубку відведення конденсату з бойлера, врізану в трубу, на якій спостерігається вологість. Також у ванній кімнаті встановлено унітаз та біде, які не передбачені проектом. У висновках даного акту зазначено, що власником квартири № 44 порушено правила будівельних норм та стандартів та проведено переобладнання. Для усунення вище зазначених проблем необхідно демонтувати у ванній кімнаті короб для комунікаційних труб, унітаз та біде, чого немає за проектом; не допускати несанкціоноване втручання в каналізаційні мережі. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] просив суд зобов`язати відповідача відновити технічний стан каналізації та зробити гідроізоляцію, усунути наслідки перепланування квартири: повернути унітаз за несучу опорну стіну, яка екранує жилі приміщення від шуму згідно з планом 2-кімнатної квартири, тип 2-а м 1:100, яка затверджена для будинку [ADDRESS] . IV. Норми права і мотиви їх застосування. Статтею 41 Конституції України визначено, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам і гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно зі ст. 13 Конституції України власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині та суспільству. Згідно зі ст. 317 ЦК установлено, що власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до частин 1, 2 ст. 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний дотримуватися моральних засад суспільства. Частиною 7 ст. 376 ЦК передбачено, що у разі істотного відхилення від проєкту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади чи органу місцевого самоврядування може ухвалити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Відповідно до частини першої статті 382, частини першої статті 383 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Згідно з пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, власники квартир зобов`язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків. Як вбачається з технічного паспортів на квартиру № 44 за 2019 рік та 2025 рік, у вказаній квартирі було здійснено перенесення дверей у туалеті на іншу стіну та встановлення додатково у ванній кімнаті унітазу та біде, що відноситься до перепланування квартири. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 95 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивачем на надано до суду жодних доказів, які б свідчити, що саме через влаштування відповідачем додаткового унітазу та біде у ванній кімнаті, відбулося затоплення квартири позивача. Надані позивачем до позовної заяви фото здійснення замірів шумометру, суд не приймає як належний доказ на підтвердження заявлених позовних вимог, оскільки із вказаних фото не можливо встановити в який період часу, ким та у якому приміщенні робилися заміри шумового навантаження. Суд зважує на те, що для встановлення наявності завданої шкоди, причинного зв`язку у завданні шкоди із наявністю неправомірних дій відповідача, необхідні спеціальні знання. Однак клопотання про призначення експертиз позивачем не заявлялися. Також відсутній висновок експерта, який би підтверджував перевищення допустимих рівнів шумового навантаження у квартирі позивача. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди. Відповідно достатті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 1ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Крім того, відповідно до положень п. 5 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995р., відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди`з послідуючими змінами: «... у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується». Згідно п. 9 даної Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з врахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно дост.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Враховуючи вищезазначене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу, суд відмовляє позивачу у задоволені вимоги щодо відшкодування моральної шкоди у зв`язку з її недоведеністю. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. З огляду на те, що суд відмовляє у позові, а доказів понесення відповідачем судових витрат не надано, визначені статтею 141 ЦПК України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Outcome: dismissed