Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

Адвокат Махлай О.В., діючи в інтересах [PERSON] (далі заявник), звернувся до Макарівського районного суду Київської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій вказав, що [PERSON] народився [INFO] в селищі міського типу Антоніни Красилівського району Хмельницької області, Україна, про що 31 жовтня 1983 року Антонінською селищною радою Красилівського району Хмельницької області складено відповідний актовий запис №47; батьками вказані: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Макарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 20 травня 2020 року. Заявник стверджує, що він з дня народження, будучи неповнолітнім, постійно проживав на територій України з батьками: [PERSON] та [PERSON] , проте по досягненню 16-річного віку не звернувся до відповідних органів для отримання паспорту. Постійне проживання заявника на території України та його особа підтверджується наступними документами: свідоцтвом про народження; довідкою Антонінського ліцею Антонінської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області від 04.03.2025 року №25/25 (підтверджує, що заявник був зарахований до 1-Б класу і навчався в Антонінській середній школі Красилівського району Хмельницької області з 01 вересня 1990 року. Вибув зі школи 31.08.1991 року у зв?язку з переїздом батьків в Київську область); довідкою №2 від 25.02.2025 року, виданою Соснівським закладом дошкільної освіти «Барвінок» Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області (підтверджує, що заявник був зарахований до 2 класу Соснівської неповної середньої школи з 1 вересня 1991 року, закінчив дану школу 10.06.1998 року); довідкою №135 від 01.11.2024 року, виданою опорним закладом освіти «Бишівський академічний ліцей» Бишівської сільської ради Фастівського району Київської області (підтверджує, що заявник дійсно навчався у Бишівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Макарівського району Київської області з 28 квітня 1999 року та закінчив 12 класів Бишівського НКП при Бишівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів у 2000 році); довідкою №14-03/140 від 06.06.2024 року виданою виконавчим комітетом Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області Соснівським старостинським округом (підтверджує, що громадянка [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] по день смерті, а саме [INFO] . За вказаною адресою [PERSON] проживала з вересня 1991 року без реєстрації); архівним витягом №05-05/325 від 21.06.2024 року, виданим архівним відділом Бучанської районної державної адміністрації Київської області (підтверджує, що протоколом №11 засідання правління колгоспу «Зоря» с. Соснівка Макарівського району Київської області від 09.10.1991 року, громадянка [PERSON] , прийнята в члени колгоспу «Зоря» та зарахована на посаду доярки); копією трудової книжки [PERSON] (відповідно до якої місце роботи останньої та народження [PERSON] співпадають). Батько заявника [PERSON] , який проживав разом із матір?ю, помер [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть, актовий запис №16. Мати заявника [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис №951. Таким чином, заявник запевняє, що наведені вище докази підтверджують факти встановлення особи [PERSON] та проживання на територій України, не досягши повнолітнього віку разом із батьками станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року. 05 листопада 2024 року заявник звернувся із заявою до Фастівського об?єднаного відділу Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, щодо оформлення та видачі паспорта громадянина України. Але, листом вказаного відділу від 09 січня 2025 року, йому було відмовлено в оформленні і видачі паспорта громадянина України на підставі підпунктів 1, 3, 5 пункту 100 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року №302. Наразі заявник не може отримати паспорт громадянина України і не в змозі користуватися правами, визначених законодавством України, тому змушений звернутися до суду про встановлення факту постійного проживання в неповнолітньому віці разом з матір?ю на території України за станом на 24 серпня 1991 року для подальшого звернення до підрозділу державної міграційної служби із заявою про встановлення належності до громадянства України та документування паспортом громадянина У країни. Враховуючи викладене, заявник просив суд: встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , уродженця села Антоніни Хмельницького (колишнього Красилівського) району Хмельницької області, в неповнолітньому віці з матір`ю [PERSON] , [INFO] , на території України станом на 24 серпня 1991 року і на час набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року). Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 12.06.2025 року (а.с.36) заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 28.07.2025 року. 24.07.2025 року представник Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Дехтяров В.В. через підсистему «Електронний суд» подав до суду письмові пояснення (а.с.52-108), в яких виклав детальний опис здійснених процедур задля встановлення особи заявника, а також перевірки наявної інформації щодо його звернення до органів влади із заявою про видачу паспорта, документування його паспортом громадянина України, а також встановлення обставин його постійного проживання на території України. До цих пояснень додав документи, які зібрані за результатами цих процедур та просив залишити заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення без задоволення через недоведеність заявником вказаного факту. Ухвалою суду від 28.07.2025 року (а.с.111) закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 22.10.2025 року. В судовому засіданні 22.10.2025 року представник заявника підтримав вимоги поданої ним заяви та просив задовольнити. Надав пояснення, аналогічні за змістом заяві про встановлення факту, що має юридичне значення. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні заперечила проти задоволення вимог вказаної заяви з підстав викладених у додаткових поясненнях. Заслухавши присутніх у судовому засіданні учасників справи, покази свідків, з`ясувавши обставини, які мають значення для вирішення справи, дослідивши докази, якими обґрунтовуються вимоги заяви, перевіривши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини суд встановив наступне. Заявник [PERSON] народився [INFO] в селищі міського типу Антоніни Красилівського району Хмельницької області, Україна, про що 31 жовтня 1983 року Антонінською селищною радою Красилівського району Хмельницької області складено відповідний актовий запис №47; батьками вказані: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Макарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повторно 20 травня 2020 року (а.с.12). Його мати [PERSON] , [INFO] (дівоче прізвище [PERSON] , після першого шлюбу змінила прізвище на [PERSON] , після другого шлюбу [PERSON] ), що підтверджується копіями наступних документів, які містяться в матеріалах справи: повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00047842543 від 06.11.2024 року (а.с.73-74); витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00047665930 від 26.10.2024 року (а.с.27); повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу №00047842162 від 06.11.2024 року (а.с.76-77); повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00047842068 від 06.11.2024 року (а.с.79-80). Як вбачається із копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00047841974 від 06.11.2024 року, 23.06.2010 року реєстратором Відділу реєстрації актів цивільного стану Красилівського районного управління юстиції Хмельницької області відповідно до ст. 126 СК України внесено зміни до актового запису №47 від 31.10.1983 року у зв`язку із визнанням батьківства, і таким чином, прізвище заявника із « [PERSON] » змінено на « [PERSON] » (а.с.61-63). Заявник має рідну сестру [PERSON] , [INFO] , яка народилася в с. Соснівка Макарівського району Київської області (а.с.85-86) і має паспорт громадянки України (а.с.84). Батько заявника [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 13.11.1996 року, актовий запис №16 (а.с.30). Мати заявника [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 30.06.2021 року, актовий запис №951 (а.с.31). Згідно із висновком Фастівського об`єднаного відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 09.01.2025 року, 05.11.2024 року у відповідності до вимог пунктів 19, 35 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року №302 (зі змінами), ними було сформовано заяву-анкету №11168286 і проведено перевірку. Відповідно до вимог пунктів 38, 39 Порядку, після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів відділом було здійснено заходи з метою ідентифікації особи на ім`я [PERSON] , [INFO] , та визначення належності його до громадянства України. Проте, в ході перевірки, здійсненої за заявою про видачу паспорта громадянина України [PERSON] , [INFO] , документально факт постійного проживання станом на 24 серпня 1991 рік на території України не підтвердився. З огляду на зазначене, [PERSON] відмовлено в оформленні і видачі паспорта громадянина України (а.с.10-11). Згідно із актом про встановлення особи, пред`явлено для впізнання 3 фото осіб та встановлено, що на фото №1 [PERSON] (а.с.82-зворот, 83). Відповідно до інформацій наданих Управліннями/Головними управліннями ДМС України на запит Фастівського об`єднаного відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, згідно усіх наявних обліків щодо документування паспортом громадянина України, інформація відносно [PERSON] , [INFO] відсутня (а.с.89-101). Відповідно до відомостей Управління обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС України у м. Києві та Київській області [PERSON] , [INFO] , зареєстрованим або знятим з реєстрації місця проживання по місту Києву та Київській області не значиться. Згідно даних Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами Державної міграційної служби України зазначена особа паспортом громадянина України та паспортом громадянина України для виїзду за кордон в підрозділах м. Києва та Київській області не документувалась (а.с.100-зворот). Як вбачається із довідки про реєстрацію місця проживання особи №14-03/268 від 06.08.2021 року, виданої виконавчим комітетом Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області Соснівського старостинського округу, [PERSON] , [INFO] , з 25.11.1992 року по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Згідно із довідкою №14-03/130 від 06.06.2024 року, виданої виконавчим комітетом Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області Соснівського старостинського округу, [PERSON] , [INFO] , з 25.11.1992 року і до дня смерті, тобто [INFO] , була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . За вище вказаною адресою громадянка [PERSON] проживала без реєстрації з вересня 1991 року по 25.11.1992 року (а.с.19). Згідно довідки №25/25 від 04.03.2025 року, виданої Антонінським ліцеєм Антонінської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, [PERSON] був зарахований до 1-Б класу і навчався в Антонінській середній школі Красилівського району Хмельницької області з 01 вересня 1990 року. Вибув зі школи 31.08.1991 року у зв?язку з переїздом батьків в Київську область (а.с.14). Довідкою №2 від 25.02.2025 року, виданою Соснівським закладом дошкільної освіти «Барвінок» Томашівської сільської ради, підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , дійсно був зарахований до 2 класу Соснівської неповної середньої школи з 1 вересня 1991 року, а закінчив дану школу 10.06.1998 року та отримав свідоцтво про закінчення Соснівської неповної середньої школи КХ №10173482 (а.с.15). Відповідно до довідки №135 від 01.11.2024 року, виданою опорним закладом освіти «Бишівський академічний ліцей» Бишівської сільської ради Фастівського району Київської області, [PERSON] дійсно навчався у Бишівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Макарівського району Київської області з 28 квітня 1999 року та закінчив 12 класів Бишівського НКП при Бишівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів у 2000 році (а.с.17). Згідно архівного витягу №05-05/325 від 21.06.2024 року, виданого архівним відділом Бучанської районної державної адміністрації Київської області, вбачається, що протоколом №11 засідання правління колгоспу «Зоря» с. Соснівка Макарівського району Київської області від 09.10.1991 року, громадянка [PERSON] прийнята в члени колгоспу «Зоря» та зарахована на посаду доярки з 10.09.1991 року (а.с.25). Зазначене також підтверджується відповідним записом в трудовій книжці [PERSON] (а.с.20-23). Крім того, допитані в судовому засіданні свідки підтвердили, що заявник у справі [PERSON] постійно проживав на території України на час проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року), і на час набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) до теперішнього часу. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що заявник являється її рідним братом, який живе в Соснівці. Їй не було відомо, що у нього не було паспорта, проте потреба виникла тоді коли хотів влаштуватися на роботу. Віктор народився в Хмельницькій області, там вони жили, там батьки працювали. Батько вирішив, що вони переїдуть ближче до сестри, і тому в 1992 році вони переїхали в Соснівку. В школу він пішов в [PERSON] , а в Бишеві потім ходив у вечірню школу. Ніде не служив, та офіційно не працював, робив на городах, трохи випивав, але зараз не зловживає спиртними напоями. В сім`ї їх четверо, наразі залишилося двоє. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що заявник являється її племінником, сином сестри, яка померла. Віктор народився в с. Антоніни Хмельницької області, 10 жовтня, проте рік не пам`ятає. [PERSON] із сім`єю також жила в Хмельницькій області, проте у 1986 переїхали в Соснівку, а пізніше сестра із своєю сім`єю переїхали до нас. Віктор трохи там ходив в школу, а закінчував в Соснівці. Окрім [PERSON] більше ніде не жив, сім`ї та дітей не має. Наразі живе сам. Стверджувала, що все життя прожив на території України, нікуди не виїжджав. Вирішуючи вимоги за даною заявою, суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із п. 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною другою статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 постанови №5 від 31.03.1995 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону. Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік 180 днів. Проживання на території України на законних підставах проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України (далі Порядок №302). Пунктом 1 Порядку №302 визначено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Документи для оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта подаються до центрів надання адміністративних послуг, державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, і його відокремлених підрозділів (далі уповноважені суб`єкти), територіальних органів та територіальних підрозділів ДМС (пункт 19 Порядку №302). В свою чергу, пунктом 16 Порядку №302 передбачено, що ДМС має право отримувати інформацію про особу з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, в обсязі, необхідному для ідентифікації особи у зв`язку з оформленням (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміном паспорта. Абзацом 2 пункту 24 Порядку №302 встановлено, що у разі виявлення факту подання не всіх необхідних документів або подання документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, територіальний орган ДМС/територіальний підрозділ ДМС, уповноважений суб`єкт інформує заявника про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням заявника відмова надається в письмовому вигляді. Після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється паспорт (пункт 72 Порядку №302). Згідно з пунктом 100 Порядку №302 територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС має право відмовити особі в оформленні або видачі паспорта, якщо: 1) особа не є громадянином України; 2) особа вже отримала паспорт (у тому числі паспорт зразка 1994 року), який є дійсним на день звернення (крім випадків обміну паспорта у зв`язку з виявленням помилки в інформації, внесеній до нього; звернення для обміну протягом одного місяця до дати закінчення строку дії паспорта; непридатності для подальшого використання); 3) дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану заявником інформацію; 4) за видачею паспорта звернувся законний представник, який не має документально підтверджених повноважень на отримання паспорта; 5) особа подала не в повному обсязі документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі паспорта; 6) особу не встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи. У разі коли картотеки заяв про видачу паспорта територіального підрозділу ДМС не збереглися, відсутня будь-яка інформація в наявних даних обліку територіального органу ДМС, проводиться процедура встановлення особи відповідно до пункту 43 цього Порядку (пункт 81 Порядку). В абзаці третьому пункту 43 Порядку зазначено, що за відсутності документів з фотокарткою/відцифрованим образом обличчя особи, отриманих з державних, єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, та за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи шляхом опитування свідків, які були зазначені в письмовій заяві заявника. Свідками можуть бути дієздатні один із членів сім`ї особи (у тому числі колишня дружина/чоловік) чи її родич або сусіди (не менше двох), які досягли 14-річного віку та мають документи, що посвідчують особу, які підлягають обов`язковому пред`явленню. Для підтвердження сімейних (родинних) відносин подаються документи, що посвідчують відповідні факти (свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, свідоцтво про народження, рішення суду та інші документи). У разі відсутності документів, що підтверджують сімейні (родинні) відносини, такі відомості перевіряються за наявними даними державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій. Для підтвердження зареєстрованого місця проживання сусіди особи подають довідку про реєстрацію місця проживання, видану органом реєстрації в установленому законодавством порядку, а в разі її відсутності такі відомості перевіряються за наявними даними відомчої інформаційної системи ДМС (для осіб, яким оформлено документи з використанням засобів Реєстру із внесеною до них інформацією про зареєстроване місце проживання) або за відомостями, внесеними до документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України чи її спеціальний статус. За результатами опитування свідків складається акт встановлення особи за формою, встановленою МВС. Наведені норми Порядку №302 свідчать, що існує певна процедура оформлення органами ДМС паспорта громадянина України, яка включає розгляд заяви-анкети, приймання документів від заявника, ідентифікацію особи та перевірку факту належності особи до громадянства України і прийняття відповідного рішення. У абзаці 2 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр» визначено, що у разі неможливості встановити особу за визначеною процедурою встановлення особи, особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення для видачі документу, що посвідчує особу та її громадянство України. Відповідно до підпункту 6 п. 35 Порядку №302 заявник для оформлення паспорту подає, окрім іншого, рішення суду про встановлення особи (для осіб, яких не було встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи). У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Згідно із ч.ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Згідно із ч.ч. 5, 6 статті 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На рівні процесуального закону законодавець визначив особливості, пов`язані із розглядом справ окремого провадження. Такі особливості проявляються в тому, що під час розгляду справ не застосовуються положення щодо змагальності (стаття 12 ЦПК України) та меж судового розгляду (статті 13 ЦПК України). Законодавець в справах окремого провадження наділив суд можливістю за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Тільки в окремих випадках законодавець встановив необхідність подання разом із заявою доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини (наприклад, у частині другій статті 318 ЦПК України) (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 листопада 2023 року в справі № 569/4466/23). Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому та кожному доказу окремо, суд встановив наступні обставини та дійшов до таких висновків. Суд встановив, що заявник звернувся до суду із цією заявою про встановлення факту його постійного проживання в неповнолітньому віці з матір`ю [PERSON] , [INFO] , на території України станом на 24 серпня 1991 року і на час набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року). Встановлення цього факту йому необхідне для встановлення належності до громадянства України та отримання паспорта громадянина України в органах міграційної служби. У цій справі суд встановив, що інший спосіб, ніж звернення до суду із заявою про встановлення факту вказаного факту для встановлення належності до громадянства України, у спірних правовідносинах відсутній, оскільки у заявника відсутні документи, перелік, яких визначений у статті 3 Закону України «Про громадянство України». Ця обставина слугувала підставою для відмови йому міграційним органом у задоволенні такої заяви. Суд вважає, що наявні у справі докази у сукупності із показами свідків, допитаних у судовому засіданні, за своїм змістом підтверджують факт постійного проживання заявника в неповнолітньому віці з матір`ю [PERSON] , [INFO] , на території України станом на 24 серпня 1991 року і на час набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року). Встановлення цього факту має юридичне значення для заявника, оскільки дозволить йому отримати паспорт громадянина України з метою отримання можливості користування правами та свободами, визначеними законодавством України. Отже, цей факт породжує для заявника юридичні наслідки, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Заявник позбавлений можливості в інший спосіб встановити та довести зазначений факт, оскільки чинне законодавство не передбачає інший порядок його встановлення; заявник не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Виходячи із встановлених у справі фактичних обставин, надавши правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку про те, заявник довів факт його постійного проживання в неповнолітньому віці з матір`ю [PERSON] , [INFO] , на території України станом на 24 серпня 1991 року і на час набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року). З урахуванням вказаного, а також того, що в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази, які підтверджують наведені у заяві обставини, суд вважає наявними правові підстави для задоволення цієї заяви. У відповідності до ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати понесені заявником не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved