Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

1. Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 9 серпня 2016 року між ними був укладений шлюб, від якого мають спільну малолітню дочку [PERSON] , [INFO] ; на теперішній час їх шлюбні відносини припинені, спільного господарства вони не ведуть; між ними зникло почуття любові та поваги один до одного, у них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, любов та повага один до одного. Вказує, що шлюб з відповідачем фактично припинив своє існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, у зв`язку з чим наполягає на його розірванні. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, зазначила, що вони з відповідачем не зійшлися характрами, між ними постійно виникають сварки, вони два місяці не проживають разом, примирення та подальше спільне проживання неможливе. Розірвання шлюбу не буде суперечити інтересам їх малолітньої дитини. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу, зазначив, що вважає недоцільним визначати строк для примирення, оскільки, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, примиритися не бажає. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 1 жовтня 2025 року відкрите спрощене позовне провадження з викликом (повідомленням) сторін, у справі призначене перше судове засідання для розгляду справи по суті, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи Дослідивши матеріали справи, суд установив, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) 9 серпня 2016 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області за актовим записом № 1292. Подружжя є батьками спільної малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Сторони подружніх стосунків не підтримують, спільних інтересів не мають та не ведуть спільного господарства, наполягають на розірванні шлюбу, примиритися не бажають. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За змістом положень ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому, заявлений позов необхідно задовольнити. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи, що позивачка має право вибору прізвища після припинення шлюбу, то після розірвання шлюбу за її клопотанням слід залишити прізвище « [PERSON] ». Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного Кодексу\~України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 Сімейного кодексу\~України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved