Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

Короткий зміст вимог позовної заяви. У серпні\~2025\~року [PERSON] \~звернулася до\~Хаджибейського районного\~суду міста\~Одеси з\~позовною заявою\~до [PERSON] \~про стягнення\~аліментів на\~повнолітню дитину, яка навчається,\~у якому\~позивачка просить\~суд:\~стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] на час його навчання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення сином 23 років, тобто до [INFO] за умови, що він буде продовжувати навчання та судові витрати на професійну допомогу. В \~обґрунтування позову позивачка зазначила, що вона з відповідачем мають спільну дитину, сина - [PERSON] , [INFO] . Після досягнення сином повноліття, відповідач не надає допомоги на його утримання. Водночас, як вказала позивач, наразі, син навчається на третьому курсі у ДНЗ «Одеській професійний ліцей будівництва та архітектури». Строк закінчення ліцею 30.06.2026 року та не виключно, що син й надалі буде продовжувати навчання. За доводами позивачки, відповідач є військовослужбовцем, а тому має постійний дохід та можливість допомагати їй утримувати їх спільну повнолітню дитину на період його навчання. За твердженнями позивачки, вона офіційно не працевлаштована, має періодичні заробітки, тому їй складно самостійно без допомоги відповідача утримувати сина, відтак на її переконання, відповідач може та має можливість сплачувати аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, що і стало причиною звернення із даним позовом до суду. Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи. Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 22.08.2025 року у справі №521/14388/25 було відкрито провадження, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено дату судового засідання. 12.09.2025 року від [PERSON] надійшов до суду відзив (вх.№60744), в якому відповідач позовні вимоги просить задовольнити частково; призначити сплату аліментів на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу), починаючи з 14.08.2025 року по 30.06.2026 року. Відзив судом долучено до матеріалів цивільної справи. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що позивачка стверджує, що вона офіційно не працевлаштована, але будь-яких доказів суду не надала. Також, за твердженнями відповідача, від другого шлюбу він має сина [PERSON] , [INFO] та Судовим наказом Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.03.2024 року у справі №211/1363/24№ з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання їх малолітнього сина у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно. Окрім наведеного, відповідач наголосив, що [PERSON] не працює, що підтверджується довідкою від 08.09.2025 року, виданою Криворізькою філією Дніпропетровського обласного центу зайнятості. Крім цього, як зауважив відповідач, у нього на утриманні перебуває батько інвалід 3 групи, що підтверджується довідкою МСЕК. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, 24.09.2025 року (вх.№63365) скерувала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, що судом розглянуто та задоволено. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв або клопотань не надав. Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Крім того, суд зазначає, що ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на сайті Хаджибейського районного суду міста Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Отже, у зв`язку із тим, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд зазначає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання потребують часткового задоволення, з відмовою в іншій частині, враховуючи таке. Фактичні обставини, встановлені судом. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №441. Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 25.10.2011 року позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітнього сина, [PERSON] задоволено, стягнуто на користь позивача з відповідача на утримання неповнолітньої дитини аліменти. Заочним рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 29.05.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно довідки, виданої ДНЗ «Одеський професійний ліцей будівництва та архітектури» від 05.08.2025 року, [PERSON] , [INFO] є студентом 3 курсу ДНЗ «Одеський професійний ліцей будівництва та архітектури», термін навчання з 01.09.2023 року по 30.06.2026 року, форма навчання денна за контрактом. З інформації, наданої ВЧ № [NUMBER] від 04.11.2024 року вбачається, що солдату [PERSON] по 31.10.2024 року нараховано дохід у розмірі 534875 грн. 09 коп., утримано аліментів 155229 грн. 27 коп., розмір заборгованості складає 563024 грн. 75 коп. З роздруківки з Реєстру застрахованої особи Пенсійного фонду України [PERSON] (форма ОК-7), вбачається, що за 2024 рік відповідач отримав доходу 402071 грн. 99 коп. Відповідно до довідки від 13.08.2024 року за вих. №578, наданої ВЧ [NUMBER] , солдат [PERSON] перебуває на військовій службі у вказаній військовій частині з 28.10.2023 року по теперішній час. Згідно довідки від 08.09.2025 року, наданої Криворізькою філією Дніпропетровського обласного центу зайнятості, [PERSON] не зареєстрована як безробітна та допомогу по безробіттю не одержує. Згідно із довідкою МСЕК серії №12ААД від 21.10.2024 року [PERSON] (батько відповідача) є інвалідом 3 групи, безстроково. Згідно довідки Пенсійного фонду України про доходи, [PERSON] (батько відповідача) отримує пенсію у розмірі 2361 грн. Судом з\~Єдиного державного\~реєстру судових\~рішень встановлено,\~що відповідно\~до Судового\~наказу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.03.2024 року у справі №211/1363/24 з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання їх малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Окрім наведеного, у матеріалах справи на підтвердження наданих адвокатом послуг наявні: Договір про надання правничої допомоги від 12.08.2025 року, укладений між [PERSON] та адвокатом Чорнуцьким Вадимом Петровичем, акт прийому-передачі виконаних послуг за Договором про надання правничої допомоги від 12.08.2025 року, з визначенням вартості послуг у розмірі 3000 грн., квитанція від 15.08.2025 року. Інших письмових доказів, зокрема відомостей про перебування на утриманні відповідача інших осіб, медичних документів щодо стану здоров`я відповідача, будь-яких доказів щодо інших зобов`язань відповідача перед третіми особами, доказів щодо вартості навчання [PERSON] тощо, матеріали справи не містять. Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У ч.1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Так, Верховний Суд у постанові від 17.04.2019 року у справі № 644/3610/16 дійшов висновку про те, що СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У постанові від 16.02.2022 року у справі № 381/2423/20 Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст. 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. 199, 200, 201цьогоКодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. При визначенні розміру аліментів, необхідно врахувати матеріальне становище платника аліментів, а також те, що обов`язок утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на батьків, а також те, що дитина, яка продовжує навчання, безсумнівно потребує принаймні мінімальних витрат на власне утримання. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд враховує всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 12,13,81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У даній справі судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є студентом 3 курсу ДНЗ «Одеський професійний ліцей будівництва та архітектури», термін навчання з 01.09.2023 року по 30.06.2026 року, форма навчання денна за контрактом. Водночас, обґрунтовуючи свої позовні вимоги [PERSON] зазначала, що вона офіційно не працевлаштована, має періодичні заробітки, тому їй складно без допомоги відповідача утримувати сина. Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач частково визнав позовні вимоги та не заперечує щодо утримання [PERSON] , [INFO] , з огляду на що просить позов [PERSON] задовольнити частково, призначивши сплату аліментів на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача. Судом встановлено, що Судовим наказом Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.03.2024 року у справі №211/1363/24 з відповідача вже стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання їх малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Водночас, доводи позивачки в частині стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, як встановлено судом під час розгляду справи належними та допустимими доказами не підтверджені (позивачем, наприклад, не надано суду доказів вартості витрат, пов`язаних з навчанням, вартості підручників, посібників для навчання, вартості іншого приладдя, проїзду до навчального закладу, конкретної вартості послуг доступу до мережі Інтернет, витрат на лікування тощо), тобто, не доведено суду необхідності стягнення аліментів саме у визначеному позивачем розмірі. Таким чином, зважаючи на викладене та надавши правову оцінку всім наявним у матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка навчається, та вважає, що у даному разі, з урахування визнання відповідачем частини позовних вимог та відсутності належних письмових доказів на підтвердження витрат на навчання повнолітньої дитини, обґрунтованим є розмір аліментів - 1/8 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, до закінчення дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку, за умови продовження навчання. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу адвоката, суд зазначає таке. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до приписів ст.133, 137 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи та підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, що зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 та неодноразово наголошено у постановах Верховного Суду, зокрема у постанові від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до матеріалів справи судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 3000 грн., що підтверджується Договором про надання правничої допомоги від 12.08.2025 року, укладений між [PERSON] та адвокатом Чорнуцьким Вадимом Петровичем, актом прийому-передачі виконаних послуг за Договором про надання правничої допомоги від 12.08.2025 року, з визначенням вартості послуг у розмірі 3000 грн., квитанцією від 15.08.2025 року. Водночас, вимогами п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а тому, враховуючи, що правнича допомога позивачу адвокатом була надана, що підтверджується відповідними письмовими матеріалами, із відповідача на користь позивача потребують стягнення витрати на правничу допомогу у розмірі 1500 грн. Також суд зазначає, що позивачка звільнена від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення аліментів відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому із відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 605 грн. 60 коп.

Outcome: partial