Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

\~Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» (код ЄДРПОУ: 19350062, місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 69) через свого представника звернулося до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області (зміна назви суду на підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменування місцевих загальних судів» №4273-IX, який набув чинності 25 квітня 2025 року на Дніпровський районний суд Дніпропетровської області) з позовною заявою до [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 15.12.2022 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Renault», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Hyundai», державний номерний знак « [NUMBER] », внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 16.03.2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124 та 130 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Renault», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №212383930 у ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС». На підставі заяви страхувальника транспортного засобу «Hyundai», державний номерний знак « [NUMBER] », ПрАТ «СК «ІНТЕР- ПОЛІС» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 19\~743 грн 47 коп. З огляду на те, що відповідач керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, у ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» виникло право подати регресний позов на фактично виплачену суму страхового відшкодування. Ухвалою судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04.06.2025 року дану позовну заяву прийнято до розгляду\~ за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розгляд справи здійснювати без його участі, позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.\~ Відповідач в судове засідання також не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції за адресою його місця проживання. Про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзиву не подавав. Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.10.2025 року постановлено провести заочний розгляд справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 15.12.2022 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Renault», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Hyundai», державний номерний знак « [NUMBER] », внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 16.03.2023 року, справа №756/816/23, провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.\~124\~КУпАП відносно [PERSON] закрио на підставі п. 7 ст.\~247\~КУпАП у зв`язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.\~130\~КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність автомобіля «Renault», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » була застрахована в ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №212383930. Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «HYUNDAI Santa FE» д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на підставі договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №204/22-Т/Ц1. На підставі заяви власника транспортного засобу «HYUNDAI Santa FE» д.н.з. [NUMBER] , ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» здійснило потерпілому виплату страхового відшкодування в розмірі 19\~743 грн 47 коп. 30.01.2023 року ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» склало страховий акт № 0163/7821/59/23 за договором (полісом) страхування ОСЦПВВНТ3 №ЕР-212383930\~від 07.12.2022 року на загальну суму страхового відшкодування страхувальника транспортного засобу «Renault», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] на користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» - страхової компанії потерпілого транспортного засобу «Hyundai», державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] , в розмірі 19\~743 грн 47 коп. Відповідно до платіжної інструкції №656 від 31.01.2023 року, ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» перерахувало страхове відшкодування в розмірі 19\~743 грн 47 коп. на користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». Вирішуючи спір по суті,\~ суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Необхідною підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є наявність складу правопорушення, що включає в себе певні елементи, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки (шкоди). Положеннями ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів. У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку встановленому законодавством. Згідно ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 980 ЦК України та ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.\~ Відповідно до\~ст.\~6 Закону\~України «Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно з\~підпунктом «а»\~п.\~38.1.1\~ст.\~38\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (в\~редакції на\~момент виникнення\~спірних правовідносин)\~страховик,\~після\~виплати\~страхового відшкодування,\~має\~право\~подавати регресний\~позов\~до\~страхувальника або\~водія\~забезпеченого\~транспортного засобу,\~який\~спричинив\~дорожньо-транспортну\~пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Судом встановлено, що провадження по справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв?язку з закінченням на момент розгляду справи строків передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП. При цьому суд зауважує на тому, що застосування п. 7 ст. 247 КУпАП можливе виключно у випадку наявності вини особи у скоєнні адміністративного правопорушення. Натомість у разі відсутності вини особи в скоєнні ДТП провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП України, не є такою, що реабілітує особу. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим ПрАТ «СК «ІНТЕР- ПОЛІС» після виплати\~страхового відшкодування\~набуло право\~вимоги в\~порядку регресу\~до відповідача, який вчинив дорожньо-транспортну пригоду, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (1,97 проміле). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням наведеного вище, надавши оцінку доказам, суд доходить висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами, що заподіяна матеріальна шкода підлягає відшкодуванню саме відповідачем, у зв`язку з чим позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.\~ Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved