Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

12 травня 2025 року [PERSON] звернулась до Ананьївського районного суду Одеської області з позовними вимогами в яких просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , стягнути аліменти на користь дитини та призначити її опікуном над неповнолітньою [PERSON] . Позовні вимоги позивачки обґрунтовані тим, що [INFO] померла [PERSON] - мати неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Після смерті матері дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до наказу № 3 від 03 лютого 2025 року начальника Служби у справах дітей Роздільнянської міської ради дитина після смерті матері влаштована на тимчасове проживання до позивачки. В свою чергу батько дитини [PERSON] , як за життя матері дитини, так і на даний час ухиляється від виконання батьківських прав, його місце перебування невідоме. Ухвалою суду від 22 травня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого судового засідання (а.с.67). Ухвалою суду від 19 червня 2025 року до участі у вказаній справібуло залучено Виконавчий комітет Роздільнянської міської ради Одеської області, як орган опіки та піклування, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, та зобов`язано надати висновок про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно неповнолітньої доньки (80-81). Ухвалою суду від 16 липня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.97-98). Позивачка [PERSON] в судове засідання не прибула. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином у відповідності до вимог статті 128 ЦПК України. Це підтверджується довідкою про доставку повідомлення у додаток «Viber» (а.с.128). Водночас в матеріалах справи міститься письмова заява позивачки, в якій просить розгляд справи провести без її участі в зв`язку з віддаленістю суду, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.106). Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, причини неприбуття невідомі. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином у відповідності до вимог статті 128 ЦПК України. Це підтверджується поштовим конвертом з вкладенням, що повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.111). Судом враховується рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року за № 17-рп/2011, згідно якого у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, тому відповідно до вимог частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Роздільнянської міської ради в судове засідання не прибув. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином у відповідності до вимог статті 128 ЦПК України. Це підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.130). Водночас в матеріалах справи міститься клопотання представника Служби, в особі її начальника, [PERSON] , в якому просить судове засідання провести за відсутністю представника Служби, висновок Органу опіки та піклування Роздільнянської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно неповнолітньої доньки, подання про встановлення опіки та призначення опікуна підтримують у повному обсязі, виключно в інтересах дитини (а.с.131). Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Роздільнянської міської ради Одеської області, в судове засідання не прибув. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином у відповідності до вимог статті 128 ЦПК України. Це підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.129). Водночас в матеріалах справи міститься клопотання представника [PERSON] , в якому просить розглянути справу без участі представника, врахувати під час ухвалення рішення висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно доньки та подання про доцільність призначення їй опікуна. Проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечують (а.с.133). Відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, враховуючи викладене, положення частини третьої статті 223 ЦПК України, наявність відомостей про належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце слухання справи, заяви/клопотання позивачки та представників третіх осіб про розгляд справи без їх участі, з метою дотримання строків розгляду справи, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності учасників справи. У відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З наведених вище обставин встановлено, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, при цьому в судове засідання не прибув без повідомлення причин неприбуття, що відповідає передумовам заочного розгляду справи, передбаченим пунктами 1, 2 частини першої статті 280 ЦПК України. Також встановлено, що відповідач відзив на позовну заяву не подав, що відповідає умові визначеній пунктом 3 частини першої статті 280 ЦПК України. В матеріалах справи міститься заява позивачки, в якій не заперечує проти ухвалення заочного рішення(а.с.106), що відповідає передумовам заочного розгляду справи, передбаченим пунктом 4 частини першої статті 280 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд вважає що існують визначені частиною першою статті 280 ЦПК України підстави та умови для здійснення заочного розгляду справи, про що у відповідності до положень частини першої статті 281 ЦПК України без оформлення окремого документа із занесенням до протоколу судового засідання судом постановлено відповідну ухвалу. Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України « Про судоустрій і статус суддів»). Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно з частин першої, другої статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частиною першою статті 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Встановлено, що позивачкою у справі є [PERSON] , [INFO] ; уродженка с. Великобоярка Ананьївського району Одеської області; паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий 02 лютого 1999 року Любашівським РВ УМВС України в Одеській області; місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] (а.с.6-8). В сім`ї позивачки проживає дитина [PERSON] , [INFO] , яка залишилась без батьківського піклування: мати [PERSON] померла, місце проживання батька [PERSON] невідоме (а.с.20-23, 120). Згідно ксерокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17 березня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області, батьками [PERSON] , [INFO] , записані: батько - [PERSON] , громадянин України, мати - [PERSON] , громадянка України (а.с.9). Згідно ксерокопії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, сформованого 30 січня 2025 року за № 00049088540 Роздільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), державна реєстрація народження проведена відповідно до статті 133 СК України. Підставою запису відомосте про батька зазначено актовий запис про шлюб № 1 від 16 січня 2006 року, складений виконавчим комітетом Шимківської сільської ради Ананьївського району Одеської області (а.с.10-11). Факт перебування батьків у шлюбі між собою на час народження [PERSON] підтверджується також наявною в матеріалах справи ксерокопією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 16 січня 2006 року Шимківською сільською радою Ананьївського району Одеської області (а.с.14). Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Встановлено, що мати неповнолітньої [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15 січня 2025 року Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.12). Судом також встановлено, що позивачка є матір`ю померлої [PERSON] (матері неповнолітньої дитини), що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 27 квітня 1988 року Маловасилівською сільською радою Любашівського району Одеської області, де в графі «Мати» зазначено « [PERSON] , украинка» (мовою оригіналу) (а.с.15). Тобто позивачка є рідною бабусею неповнолітній [PERSON] . Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно неповнолітньої [PERSON] . Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та поведінки учасників цих правовідносин (постанови від 18 лютого 2021 року у справі № 645/920/19, від 07 лютого 2022 року у справі № 759/3554/20, від 12 лютого 2024 року у справі № 202/1931/22). Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Встановлено, що відповідачем у справі є [PERSON] , [INFO] ; уродженець с. Шимкове Ананьївського району Одеської області; місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с.9, 14, 40). З акту обстеження умов проживання, складеного 30 січня 2025 року комісією Служби у справах дітей Роздільнянської міської ради, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] проживають і мають постійне місце реєстрації: бабуся - [PERSON] та онучка - [PERSON] , [INFO] . Умови проживання сім`ї задовільні, є все необхідне для виховання дитини, в будинку є всі зручності. Дитина забезпечена усім необхідним. Кімнати облаштовані м`якими меблями, кухня оснащена усією необхідною побутовою технікою. У дитини окрема кімната, облаштована усім необхідним: є спальне ліжко, стіл для навчання, шафа для речей, телевізор, комп`ютер, телефон. Також зазначено, що стосунки в родині теплі та дружні, позивачка піклується фізичним та розумовим станом дитини (а.с.16). З довідки № 6, виданої 14 березня 2025 року КЗ «Виноградарський ліцей Роздільнянської міської ради Одеської області», [PERSON] навчається у 8 класі Закладу (а.с.17). З характеристики на [PERSON] , надану за підписом директора КЗ «Виноградарський ліцей Роздільнянської міської ради Одеської області» спільно з класним керівником, вихованням дитини займається бабуся. Батько [PERSON] участь у її вихованні за період навчання не приймав, жодного разу школу не відвідував, тижнями дитиною не цікавився (а.с.18). З довідки сімейного лікаря КНП «Роздільнянський міський центр первинної медико-санітарної допомоги Роздільнянської міської ради» вбачається, що пацієнт [PERSON] за медичною допомогою завжди зверталась в супроводі бабусі [PERSON] (а.с.19). В матеріалах справи також наявні заяви громадян [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які є сусідками позивачки. В зазначених заявах повідомляється про те, що батько дитини ніякої участі у вихованні дитини не приймає, фінансово не підтримує та взагалі не цікавиться її життям (а.с.26, 30, 32). З висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , затвердженого рішенням Виконавчого комітету Роздільнянської міської ради 29 квітня 2025 року № 125, вбачається, що на підставі рішення Комісії з питань захисту прав дитини Роздільнянської територіальної громади № 3 від 03 квітня 2025 року орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] (а.с.89-90). Врахувавши фактичні відносини між сторонами, Орган опіки та піклування у своєму висновку від 29 квітня 2025 року,

Outcome: approved