Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 09.01.2018 року між позичальником [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі ПАТ «Ідея Банк») було укладено кредитний договір № С-001-012814-18-980. Відповідно до умов договору, Банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії по рахунку. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000 грн. Ліміт доступний клієнту на момент укладання угоди становить 20 000 грн, та може змінюватися в межах встановленого угодою максимального ліміту. Відсоткова ставка за користування коштами кредитної ліні становить 24%. Банк свої зобов`язання виконав, відкривши відповідний поточний рахунок, та надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі 20 000 грн. строком до 09.01.2024. 19.12.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» було укладено Договір факторингу № 19/12-2023. Відповідно до умов п.2 якого АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Оптіма Факторинг» набуло право вимоги за первинними договорами в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в реєстрі боржників. 22.12.2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал»» набуло право вимоги за вказаними договорами. Відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору № С-001-012814-18-980 від 09.01.2018 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «Профіт капітал» складає 50 956,12 грн, яка складається із заборгованості за основним боргом 19885,96 грн, заборгованості за відсотками 31070,16 грн. Вказану заборгованість позивач просить суд стягнути із відповідача разом із витратами по сплаті судового збору в сумі 3028 грн. та витратами на правничу допомогу у розмірі 7000 грн. Ухвалою від 14.08.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» у судове засідання не з`явився, в позовній заяві та окремим клопотанням просив про розгляд справи у його відсутності, вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, заяв, заперечень, клопотань суду не надав, в зв`язку з чим суд визнає його неявку без поважних причин та вважає можливим розглянути справу у його відсутності по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Суд дослідивши докази в їх сукупності, оцінивши відповідно до ст.89 ЦПК України, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 09.01.2018 року між позичальником [PERSON] та ПАТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір № С-001-012814-18-980 (угода про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки). Відповідно до вказаного договору, Банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії по рахунку. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000 грн. Ліміт доступний клієнту на момент укладання угоди становить 20 000 грн, та може змінюватися в межах встановленого угодою максимального ліміту. Відсоткова ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24% річних. На виконання умов вказаного договору Акціонерним Товариством "Ідея Банк" свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Всупереч умов Кредитного договору відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим порушив взяті на себе договірні зобов`язання. 19.12.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» було укладено Договір факторингу № 19/12-2023. Відповідно до умов п.2 якого АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Оптіма Факторинг» набуло право вимоги за первинними договорами в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в реєстрі боржників. Згідно договору факторингу № 19/12-2023 АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Оптіма Факторинг» набуло право вимоги до відповідача. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № С-001-012814-18-980 від 09.01.2018, заборгованість [PERSON] перед АТ «Ідея Банк» на вказану дату становила 50 956,12 грн, яка складається із заборгованості за основним боргом в розмірі 19885,96 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 31070,16 грн. 22.12.2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений Договір факторингу № 22/12-2023, з аналогічними умовами, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло право вимоги за вказаним договором. Згідно з витягом з реєстру боржників № 3 до договору факторингу № 22/12-2023 ТОВ «Оптіма Факторинг» відступило свої права вимоги, а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло право вимоги до відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За загальним правилом зобов`язання виконуються тими самими особами, які були кредитором і боржником під час їх виникнення. Але законодавство передбачає можливість заміни осіб (як кредитора, так і боржника) при збереженні предмета і змісту зобов`язання. Стосовно обсягу прав, що переходять до нового кредитора, Цивільний Кодекс України у ст. 514 закріплює правило, згідно з яким до нового кредитора переходять усі права первісного кредитора у зобов`язанні, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» є новим кредитором у зобов`язанні, позичальником у якому є відповідач [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зі змісту ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України вбачається, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, а також якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюються печаткою. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі ст. 1078 Цивільного кодексу України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). У силу ч. 1 ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за вказаним вище кредитним договором у добровільному порядку відповідачем за час розгляду справи в суді не надано. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з таких норм цивільного законодавства. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06 лютого 2019 у справі № 667/11010/14-ц (провадження № 61-10349св18). Отже, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло» набуло право вимоги на ту суму заборгованості, на яку мав право первісний кредитор (АТ «Ідея Банк»), тобто на суму заборгованості за кредитним договором № С-001-012814-18-980 від 09.01.2018 року в сумі 50956,12 грн, яка складається із заборгованості за основним боргом у розмірі 19885,96 грн та заборгованості за відсотками у розмірі 31070,16 грн. Розрахунок заборгованості за кредитним договором відповідачем не спростований, доказів про сплату заборгованості за кредитним договором відповідач не надав. Таким чином, за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Профіт Капітал» підлягають задоволенню у повному обсязі, а саме у спосіб, визначений позивачем, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 50956,12 грн. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1, 2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача; Відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України по витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Позивачем заявлено до стягнення з відповідача на його користь 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. У матеріалах справи містяться наступні докази : копія договору про надання правничої допомоги № 02-24 від 01.07.2024; копія додаткової угоди № 1/1 від 01.07.2024; акт прийому- передачі наданої правової допомоги від 14.05.2025 року; платіжна інструкція від 05.06.2025 № 1395. Отже, на підставі наданих суду доказів, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на сплату судового збору у сумі 3028 грн. та витрати на правничу професійну допомогу в сумі 7 000 грн, оскільки відповідач не надав заперечень щодо співмірності витрат на правничу допомогу та не клопотав про зменшення розміру судових витрат в цій частині. З цих підстав позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved