Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

25 серпня 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про\~стягнення заборгованості за кредитним договором.\~Свої позовні\~вимоги мотивує\~тим,\~що 20 березня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон кредит» (далі ТОВ «Слон кредит») та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 1507610, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 3100 грн на строк 360 днів і зобов`язався повернути його, а також сплатити проценти за користування кредитом, та виконати інші обов`язки, передбачені договором. ТОВ «Слон кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало відповідачу грошові кошти в обумовленому в договорі розмірі, однак відповідач свої зобов`язання по погашенню кредиту належним чином не виконував. 24 грудня 2024 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» укладено договір факторингу № 24122024, згідно з яким право вимоги за договором №\~1507610 перейшло до позивача і станом на дату відступлення права вимоги заборгованість [PERSON] складала 25962,5 грн, з яких: 3100 грн - тіло кредиту, 21312,5 грн - проценти, 1550 грн - штрафні санкції. Зазначає, що після переходу права вимоги до ТОВ «ФК «Фінтраст капітал», останнім в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, у період з 25.12.2024 року по 20.03.2025 року (81 календарний день) здійснено нарахування процентів за користування грошовими коштами за стандартною процентною ставкою у сумі 6277,50 грн. Таким чином, заборгованість за процентами підлягає стягненню з відповідача в сумі 27590 грн (нараховані проценти первісним кредитором 21312,5 грн+ проценти, нараховані позивачем 6277,50 грн). Враховуючи вищенаведене, просить стягнути\~з відповідача\~ [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» заборгованість за кредитним договором №\~1507610 від 20 березня 2024 року у розмірі 30 690 грн та судові витрати у розмірі 2422,4 грн судового збору та 10\~000 грн витрат на правничу допомогу. Окрім того, просить в порядку ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України доручити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України за формулою: розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) - s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, розрахунок 3 % річних: С* 3:100: 365 * Дн., де С - сума основного боргу; 3 - 3% річних; 100 - переведення відсотків; 365 - кількість днів у році; Дн. - кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ»; роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 29 серпня 2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду\~від 29.09.2025\~року задоволено клопотання представника позивача, витребувано в АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та інформацію щодо підтвердження факту зарахування коштів 20.03.2024 на платіжну картку [NUMBER] , банком-емітентом якої є АТ КБ «ПриватБанк», у сумі 3100 грн., за ініціативою ТОВ «Слон Кредит» (код ЄДРПОУ 42350798) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «Пейтек». 17.10.2025 року на виконання ухвали суду надійшла відповідь від АТ КБ\~«ПриватБанк». Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с. 111 на звороті). Одночасно, у позовній заяві представником позивача заявлено клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с.13 на звороті). Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України (а.с 113). Про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, заяв, відзиву на позов від нього не надійшло. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, а також за одночасного існування вищевказаних умов, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 20 березня 2024 року між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 1507610, який позичальником підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Н967, відповідно до умов якого товариство надало споживачу в кредит грошові кошти в сумі 3100 грн. (п. 1.3) строком на 360 днів з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 10 днів (п. 1.4), а споживач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.2) (а. с. 89-94). За користування кредитом нараховуються проценти за стандартною процентною ставкою, яка становить 2,5% в день та застосовується у межах строку кредиту (п. 1.5.1). Відповідно до п. 1.5.2 Договору, якщо ж споживач до 30 березня 2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного у графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, то розмір процентів, що повинен сплатити споживач до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою, яка становить 2% в день. Орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою на весь строк користування кредитом складає 31000 грн. (п. 1.10.1), а з урахуванням зниженої процентної ставки 30845 грн (п. 1.10.2). Кошти кредиту надаються ТОВ «Слон кредит» у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] (п. 2.1). ТОВ «Слон кредит» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача, але з обов`язковим повідомленням споживача про таке відступлення (п. 4.1 Договору). З Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, підписаної відповідачем електронним підписом, вбачається, що відповідач ознайомлений та погоджується з загальною вартістю кредиту, реальною річною процентною ставкою, сумою процентів за користування кредитом, датами платежів (а. с. 93 на звороті). Копією листа ТОВ «Пейтек» від 19 червня 2025 року № 20250619-37 підтверджено успішне перерахування грошових коштів від ТОВ «Слон кредит» у розмірі 3100 грн на картку № [NUMBER] (а. с. 83). З відповіді АТ КБ «Приватбанк» від 09 жовтня 2025 року № 20.1.0.0.0/7-251007/86084-БТ, наданої на виконання ухвали суду, вбачається, що на ім`я [PERSON] банком було емітовано карту № [NUMBER] , на яку 20\~березня 2024 року зараховано грошові кошти у розмірі 3100 грн (а. с. 115). З розрахунку заборгованості за договором від 20 березня 2024 року № 1507610, наданого ТОВ «Слон кредит», вбачається, що станом на 24 грудня 2024 року заборгованість відповідача становить 25962,50 грн, з яких: 3100 грн за кредитом, 21312,50 грн по відсотках, 1550 грн по пені (а. с. 76). 24 грудня 2024 року ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» уклали договір факторингу № 24122024, відповідно до умов якого ТОВ «Слон кредит» відступає (передає) ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» за плату, а ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» набуває права вимоги до боржників від ТОВ «Слон кредит» згідно з актом прийому-передачі Реєстру боржників (а. с. 51-59). Згідно платіжної інструкції № 6308 від 26 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» сплатило на користь ТОВ «Слон кредит» кошти згідно договору факторингу №\~24122024 від 24 грудня 2024 року (а. с. 17). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу від 24 грудня 2024 року № 24122024 від ТОВ «Слон кредит» до ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 1507610 на загальну суму 25962,5 грн. (а. с. 80). Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» з 25 грудня 2024 року по 15 березня 2025 року здійснило нарахування відсотків за 81 календарний день за процентною ставкою 2,5%, що становить 6277,50 грн (а. с. 77-78). Відповідно до частин 1, 3 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положенням ст. 610 ЦК передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до ч. 2 с. 1050 ЦК в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК). Відповідно до частин 1,2 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Приписами ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно з ст. 512 Цивільного кодексу України (далі ЦК) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Приписами ст. 1077 ЦК передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1, 5, 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1\~ст. 80 ЦПК України). Таким чином, судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що 20 березня 2024 року між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Слон кредит» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1507610 в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору (сума кредиту - 3100 грн, строк - 360 днів, відсотки за користування кредитними коштами). 20 березня 2024 року кредитні кошти в розмірі 3100 грн були перераховані відповідачу. Отже, факт отримання відповідачем коштів від ТОВ «Слон кредит» суд вважає доведеним. У подальшому позивач ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» набув права грошової вимоги до боржника [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту від 20 березня 2024 року № 1507610. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, оскільки не повернув кредитору кредитні кошти та проценти за користування ними, внаслідок чого виникла заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 20 березня 2024 року №\~1507610, яка становить 30690 грн, з яких: 3100 грн - тіло кредиту, 27590 грн - проценти. Вказані обставини відповідач не спростував, інших розрахунків чи доказів про належне виконання умов договору суду не надав. Отже, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим, позовні вимоги є доведеними, а тому із [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за договором від 20 березня 2024року №1507610 в сумі 30\~690 грн. Окрім того, позивач просив на підставі ч.10, ч.11 ст.265 ЦПК України органу, що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати та 3 % річних на підставі ст.625 ЦПК України. Згідно із ч.10 ст.265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Відповідно до ч. 11 ст. 265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Із аналізу вищезазначених норм вбачається, що законодавець наділив суд правом у своєму рішенні зазначати про нарахування на суму заборгованості відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. Однак, вказана стаття є нормою процесуального права, яка не містить імперативного характеру, тобто у суду не має обов`язку задовольняти вимогу щодо автоматичного нарахування відсотків або пені до моменту виконання судового рішення, така вимога може бути задоволена судом, тільки коли суд вважатиме за доцільне застосування такої норми права. Зважаючи на наведені положення процесуального закону, зазначення в рішенні суду при вирішенні справи по суті положення про нарахування відповідних відсотків та пені до моменту виконання рішення є процесуальною процедурою, пов`язаною насамперед з виконанням рішення, відтак не є самостійною позовною вимогою. Здійснення таких нарахувань, передбачені ч.10 та ч.11 ст.265 ЦПК України, є дискреційним повноваженням суду, оскільки вказані норми встановлюють не обов`язок, а право суду зазначити в рішенні про здійснення таких нарахувань. Питання про можливість у конкретній справі застосовувати частин 10, 11 ст. 265 ЦПК України суд вирішує на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності. Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 червня 2024 року по справі № 910/14524/22 (провадження № 12-4гс24) Також, як звернула увагу ВП ВС, нарахування пені або відсотків у порядку частин 10, 11 ст. 265 ЦПК України ґрунтується на тих самих нормах матеріального права, які є підставою для задоволення позову про стягнення відсотків або пені за порушення виконання зобов`язання. Тобто це ті самі заходи відповідальності, але продовжені на наступний період, протягом якого зобов`язання не виконується. Враховуючи викладене, а також відсутність доцільності нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з врахуванням вимог розумності, приписи ч.ч.10, 11 ст.265 ЦПК України в частині нарахування та роз`яснення органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду про нараховування інфляційних втрат і 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України застосуванню в даній справі не підлягають. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн, суд зазначає наступне. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц. Так, на підтвердження заявлених вимог на правничу допомогу представник позивача надав суду наступні докази: копію договору про надання правової допомоги від 10 грудня 2024 року № 10/12-2024, укладеного між ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» та адвокатом Столітнім М.М., ордера на надання правничої допомоги, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 9422/10, заявки на виконання доручення від 14 липня 2025 № 10138, рахунка на оплату від 12 серпня 2025 року № 10138-12/08-2025, акта прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 12 серпня 2025 року № 10138, з яких судом встановлено, що адвокатом Столітнім М.М. надавалася правнича допомога ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» у цій справі. Така допомога полягала у: зустрічі адвоката та клієнта, наданні усної первинної консультації (витрачений час 0,5 год., вартість 440 грн.), дослідженні наданих клієнтом документів та аналізі фактичних обставин справи (витрачений час 1 год., вартість 840 грн.), аналізі чинного законодавства, судової практики (витрачений час 0,5 год., вартість 440 грн.), підготовці декількох позицій на підставі вивченого питання для ефективного захисту прав та інтересів клієнта, узгодженні обраної позиції з клієнтом (витрачений час 1 год., вартість 840 грн.), письмовій юридичній консультації (витрачений час 1 год., вартість 840 грн.), проведенні адвокатом заходів, спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів у цивільному процесі, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (витрачений час 1 год., вартість 840 грн.), складанні позовної заяви про стягнення заборгованості (втрачений час 2 год., вартість 1640 грн.), складанні та оформленні інших процесуальних документів додатків до позовної заяви (витрачений час 1 год., вартість 840 грн.), складанні та оформленні процесуальних документів, необхідних для розгляду цивільної справи в суді першої інстанції (витрачений час 2 год., вартість 1640 грн.), представництві інтересів клієнта під час здійснення цивільного судочинства за позовною заявою клієнта, в тому числі участі у судових засіданнях (витрачений час 2 год., вартість 1640 грн.). Загальна вартість послуг складає 10000 грн. (а.с. 19, 49-50, 75, 79, 85-86). При цьому, суд наголошує, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved