Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" звернулося до суду із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №16298-05/2023 від 11.05.2023 у розмірі 26839 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. Позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» обґрунтувало тим, що 11.05.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №16298-05/2023, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» надало позичальнику фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Позивач зазначає, що ТОВ «ФК «Інвеструм» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачеві грошові кошти в обсязі та у строк, визначені умовами кредитного договору. В порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого загальний розмір заборгованості, відповідно до розрахунку, становить 26839 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5900,00 грн, заборгованість за відсотками 20939 грн. Також позивач зазначає, що 03.07.2023 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» уклали Договір факторингу №3072023, відповідно до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги, у тому числі до [PERSON] 29.01.2024 ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ- КАПІТАЛ» уклали Договір факторингу №29012024, відповідно до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ- КАПІТАЛ» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги, у тому числі до [PERSON] . Ухвалою судді Хорошівського районного суду Житомирської області від 09.07.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у спрощеному провадженні з викликом учасників справи. 06.08.2025 відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно з яким [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову. В обгрунтування заперечень проти позову зазначено, що відповідач заперечує щодо здійснення підписання кредитного договору, нею не було здійснення входження до будь якого додатку за допомогою, якого її було ідентифіковано та вона надала таким чином свою згоду на отримання та відправлення одноразового ідентифікатора. Позивачем не надано відповідного підтвердження проставлення електронного підпису відповідачем, у тому числі із застосуванням одноразового ідентифікатора. Крім цього, позивачем не надано жодного підтвердження щодо отримання Відповідачем грошових коштів в сумі 5900, 00 грн. У матеріалах справи відсутні копії первинних документів, на підставі яких суд може дослідити обсяг виданих кредитних коштів, а також погашення кредиту та сплату процентів по кредиту, а також відсутня виписка з рахунку, що є підтвердженням видачі кредиту в сумі 5900, 00 грн від Кредитодавця - ТОВ «ІНВЕСТРУМ». Також, позивачем до матеріалів справи долучено сумнівні витяги з реєстру боржників відносно відповідача до кожного з договорів факторингу, який передбачає підписи обох сторін договору факторингу та скріплення їх печатками підприємств. Доказів того, що вказані витяги підписані в письмовій або електронній формі до суду не надано. Відтак указані докази є недопустимими. Як наслідок, позивачем не доведено факт передачі Позивачеві права вимоги до Відповідача у цій справі. Реєстру боржників також до суду не надано. Позивачем до суду надано письмові пояснення, в яких позивач зазначив, що твердження відповідача, що він не підписував кредитний договір №16298-05/2023 не відповідає дійсності, оскільки даний кредитний договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором [PERSON]., отже, укладений відповідно до вимог чинного законодавства у електронній формі, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Перерахування коштів здійснювалося ТОВ «Універсальні платіжні рішення», оскільки між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» укладено договір на переказ коштів ФК-П-150920 від 15.09.2020 року, згідно умов якого ТОВ «Універсальні платіжні рішення» здійснило перерахування коштів на платіжну картку Відповідача, зазначену в кредитному договорі. На підтвердження виконання товариством зобов`язань щодо перерахування коштів за кредитним договором було надано Повідомлення про успішне перерахування коштів за кредитним договором №16298-05/2023 від 11.05.2023. Щодо переходу права вимоги за договором факторингу, то представником зазначено, що надано належні докази на підтвердження відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором. 06.08.2025 представником відповідача надано письмові пояснення, в яких він окрім доводів, викладених у відзиві, зазначив, що відповідач не погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості, оскільки нарахування процентів за користування грошовими коштами ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» здійснені безпідставно та всупереч вимогам чинного законодавства, а також таким, що не вважається належним доказом підтвердження заборгованості. Інформація від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не підтверджує факт перерахування відповідачу грошових коштів через систему iPay.ua та ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ». Враховуючи відсутність будь-яких документів підтверджуючих факт перерахування саме первісним кредитором грошових коштів на банківську картку відповідача, Позивачем не доведено позовні вимоги в сумі 26839,00 грн. Окрім того, Відповідач не згодний з розміром витрат позивача на правничу допомогу та вважає їх недоведеними. В судове засідання учасники справи не з`явиливсь, про дату, час та місце проведення судового розгляду були повідомлені належним чином, клопотань про відкладення не заявили, про поважні причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд на підставі ст. 223 ЦПК України ухвалив провести судовий розгляд без участі відповідача та представників сторін. Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Згідно з положеннями частин першої, другої статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтями 1046-1047 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Нормою ст. 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 ЦПК України. За змістом ст. 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що 11.05.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту №16298-05/2023, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Розмір кредиту 5900,00 грн, строк кредиту 360 днів, процентна ставка становить 2,5% в день, кредит надається в безготівковій формі на рахунок клієнта з використанням реквізитів платіжної картки № 5168-74хх-хххх-5953 (а.с.14-19) Відповідно до положень п. 2.2, 2.3 договору, видача кредитів Клієнтам фізичній особі (надалі-Клієнт) Товариством здійснюється онлайн, використовуючи мережу «Інтернет», тобто через веб-сайт або веб-сайти Товариства (надалі-Сайт Товариства) та/або мобільному додатку Товариства, інформація про створення, якого буде розміщена на Сайті Товариства. Для отримання кредиту Клієнт відвідує сайт Товариства та ознайомлюється з відповідною інформацією, а саме - Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту; Кредитними продуктами Товариства, документами щодо взаємодії з споживачами, Примірним договором про надання кредиту та іншим, яка розміщується Товариством на сайті Товариства, відповідно до вимог чинного законодавства України та нормативно-правових актів Національного Банку України (Інформація на сайті Товариства). Згідно з пп. 2.4-2.7 договору, за результатом ознайомлення з наведеною інформацією на сайті Товариства, Клієнт на калькуляторі обирає необхідну суму кредиту та строк платежу за кредитом, який є розрахунковим періодом для побудування графіку платежів, після чого переходить до створення Особистого Кабінету. Для створення Особистого кабінету, Клієнт на Сайті товариства вводить свій особистий або фінансовий номер телефону та підтверджує його шляхом Документ сформований в системі «Електронний суд» 12.08.2025 4 введення коду з смс-повідомлення або прийнявши вхідний дзвінок від Товариства та підтвердивши відповідну дію. Після входу (авторизації) до Особистого кабінету, Клієнт, для отримання кредиту, заповнює Заявку-Анкету (надалі-Заявка). У заявці Клієнт зобов`язаний вказати повні, точні і достовірні особисті дані відповідно до ідентифікаційних документів Клієнта, які необхідні для прийняття Товариством рішення про надання кредиту Клієнт. Відповідно до пп. 2.12-2.14 кредитного договору, рішення про надання кредиту приймається Товариством на підставі автоматизованої системи аналізу даних заявника відповідно до оцінки кредитоспроможності Клієнта, яка здійснюється відповідно до чинного законодавства та нормативно-правових актів Товариства та попередньої ідентифікації та верифікації. Після отримання попереднього рішення про видачу кредиту Клієнт на сайті Товариства проходить ідентифікацію та верифікацію відповідно до вимог нормативно-правових актів Товариства щодо фінансового моніторингу та чинного законодавства України. У випадку успішного проходження ідентифікації та верифікації Клієнту підтверджується видача кредиту та Товариство робить Клієнту в Особистому кабінеті пропозицію укласти електронний договір (оферту) у формі Договору про надання фінансового кредиту, який містить усі істотні умови. Згідно з пп. 2.18-2.22 договору, зі сторони Клієнта Кредитний договір підписується шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом України «Про електронну комерцію». Клієнт може прийняти (акцептувати) пропозицію укласти Кредитний договір або відмовитися від пропозиції. У випадку готовності Клієнта прийняти пропозицію (оферту), Клієнт натискає кнопку «Підписати», після чого Клієнт отримує вхідний дзвінок на номер телефону, та вводить одноразовий ідентифікатор або надсилається смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором, який Клієнт вводить у відповідне поле. У момент введення коду на Сайті Товариства Клієнт направляє Товариству електронне повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) підписане одноразовим ідентифікатором. Після вводу даного коду Кредитний договір вважається підписаним та примірник договору Клієнта з кваліфікованим електронним підписом уповноваженого працівника Товариства із кваліфікованою електронною позначкою часу та/або кваліфікованою електронною печаткою Товариства з кваліфікованою електронною позначкою часу завантажується (надсилається) в Особистий кабінет клієнта. Відповідно до п.п. 7.6.,7.7. підписанням цього Договору Клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства. Клієнт підтверджує, що отримав від Товариства до укладення цього Договору інформацію, зазначену в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та інформацію відповідно до Закону України «Про споживче кредитування». На підтвердження укладення кредитного договору представником Товариства до позовної заяви додано копії заявки-анкети Клієнта на отримання кредиту в ТОВ «ФК «Інвеструм», кредитного договору №16298-05/2023 року та графіку платежів до кредитного договору, які підписані електронним підписом з одноразовим ідентифікатором [PERSON] . Згідно довідки ТОВ «Інвеструм Груп» про ідентифікацію, клієнт [PERSON] , з якою укладено договір №16298-05/2023 від 11.05.2023, ідентифікований ТОВ «ФК «Інвеструм». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора - W2975) відправлено 11.05.2023 на тел.:380988627228 (а.сп.26). На підтвердження виконання ТОВ «ФК «Інвеструм» зобов`язань щодо перерахування коштів за кредитним договором надано довідку ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №2919_250416092359 від 16.04.2025 про успішне перерахування коштів на платіжну картку клієнта: 11.05.2023 13:50 в сумі 5900,00 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 236424085 (а.сп.27). Зазначені обставини також підтверджується наданою АТ КБ «Приватбанк» інформацією від 17.07.2025 року №20.1.0.0.0/7-250714/52253-БТ, з якої встановлено, що картка [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , та на яку 11.05.2023 здійснено переказ в сумі 5900 грн (а.сп.83). У постанові від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20 Верховний Суд дійшов висновку: «Встановивши, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачкою та відповідачем не був би укладений, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано вважав, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивачки, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі...». З огляду на вищевикладене, позивачем доведено належними і допустимими доказами, що кредитний договір укладений з [PERSON] відповідно до вимог чинного законодавства в електронній формі. Твердження відповідача, що вона не підписувала кредитний договір №16298-05/2023 суд вважає безпідставними, оскільки даний кредитний договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором [PERSON] , після чого відповідач отримала кошти у визначеному в договорі розмірі на картковий рахунок, який відкрито на її ім`я та зазначений в кредитному договорі. Відтак, суд приходить до висновку, що кредитний договір №16298-05/2023 укладений відповідно до вимог чинного законодавства в електронній формі, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Доказів на спростування вищевикладеного відповідачем суду не надано. Суд відхиляє доводи представника відповідача щодо того, що відповідач грошових коштів від ТОВ «ФК «Інвеструм» не отримувала, оскільки позивач надав належні докази, які підтверджують перерахування первинним кредитором 11.05.2023 відповідачу грошових коштів в сумі 5900 грн, а відповідач, заперечуючи їх надходження, будь-яких доказів на спростування доказів, наданих позивачем не надав, зокрема, не підтвердив джерело надходження 11.05.2023 коштів у сумі 5900 грн від іншого контрагента, відмінного від ТОВ «ФК «Інвеструм». Згідно статей 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. В статті 611 ЦК України вказується, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною другою статті 1050 ЦК України встановлено що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №16298-05/2023 від 11.05.2023, виконаного ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" відповідач станом на дату звернення до суду має заборгованість в сумі 26839,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5900,00 грн, заборгованість за відсотками 20939 грн. Вказаний розрахунок відповідає умовам кредитного договору, сформований в межах строку кредитування, а тому суд вважає його вірним. У свою чергу, відповідач свій контррозрахунок не надав, не спростував належними доказами вказану вище заборгованість, докази погашення боргу матеріали справи не містять. Відтак, саме заборгованість в сумі 26839,00 грн підлягає стягненню з відповідача. Також судом встановлено, що 03.07.2023 р. між ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ" та ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" укладено Договір факторингу №3072023, згідно п.1.1 якого, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Клієнт передав Фактору, а Фактор прийняв і зобов`язується оплатити Клієнту права вимоги за грошовими зобов`язаннями у загальному розмірі 320904260,80 грн, що виникли у Клієнта за Основними договорами, укладеними між боржниками та Клієнтом. На підставі цього договору Фактор стає Новим кредитором в зобов`язаннях, що виникли із Основних договорів, та отримує права вимоги за Основними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті за Основними договорами, строк платежу за яким настав, а також вимог по Основним договорам, які виникнуть в майбутньому, з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі відповідно дододатка №2 до цього договору (п. 1.2. Договору факторингу №3072023). Відступлення права грошової вимоги і всіх інших прав, належних клієнту за Основними договорами, та їх перехід від Клієнта до Фактора відбувається у дату укладення цього договору та Акту приймання-передачі ( п. 1.4. Договору факторингу №3072023). Позивачем надано суду Акт приймання-передачі від 03.07.2023 відповідно до додатку № 2 до договору факторингу № 3072023 від 03.07.2023 року, відповідно до якого Клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр Боржників Клієнта від 03.07.2023, складений відповідно до умов договору. В момент підписання цього Акту Фактору передаються права вимоги по основним договорам, які зазначені в Реєстрі Боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №3072023 від 03.07.2023 року ТОВ «Стар Файненс Груп» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 13711,5 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5900,00 грн, заборгованість за відсотками 7811,5 грн. 29.01.2024 року між ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та ТОВ "ФК "Кредит-капітал" було укладено Договір факторингу № 29012024. Відповідно до п.1.4 договору факторингу № 29012024 права вимоги переходять до Фактора з моменту набрання чинності даним договором, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості. При цьому виконання Фактором та Клієнтом умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення Права Вимоги. Додаткового оформлення відступлення Права Вимоги у цих випадках не вимагається. Пунктом 13.1 зазначеного договору передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31 грудня 2025 року. Фактор сплачує Клієнту Суму Фінансування шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у розмірі, що станом на дату підписання Сторонами цього Договору складає 1489027,83 гривень (п.7.1 Договору). Згідно з п. 8 договору факторингу № 29012024, в день підписання цього Договору Клієнт готує та передає Фактору в письмовій формі заповнений Реєстр Боржників, складений за формою, встановленою в Додатку №1 до цього Договору. Протягом 3 робочих днів з моменту отримання Фактором електронної форми Реєстру Боржників Фактор формує та надає Клієнту для підписання Акт приймання-передачі Реєстру Боржників (Додаток №2). Протягом 3 робочих днів, з моменту отримання Клієнтом Акту приймання-передачі Реєстру Боржників, уповноважений представник Клієнта підписує вказаний Акт, скріплює печаткою та передає підписаний примірник Акту Фактору. Позивачем надано суду копію платіжної інструкції про сплату ТОВ "ФК "Кредит-капітал" 1489027,83 гривень за відступлення прав вимог по договору №29012024, а також копію Акта приймання-передачі письмового та електронного Реєстру Боржників від 29.01.2024 до договору факторингу № 29012024 від 29.01.2024 року, відповідно до якого Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Боржників Клієнта від 29.01.2024, складений відповідно до умов договору. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №29012024 від 29.01.2024 року ТОВ "ФК "Кредит-капітал" набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 26839 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5900,00 грн, заборгованість за відсотками 20939 грн. Крім того, на адресу позичальника позивачем 21.05.2025 направлено досудову письмову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, а саме погасити заборгованість за кредитним договором №16298-05/2023 від 11.05.2023 у сумі 26839,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Згідно з ч.1 ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. В постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі №5026/886/2012). Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору. У справі, що розглядається, позивачем доведено належними доказами, що право вимоги до відповідача [PERSON] переходило двічі: від первісного кредитора ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ" до ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та від ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" до ТОВ "ФК "Кредит-Капітал". Вказане підтверджено відповідними копіями договорів, актів приймання-передачі Реєстрів боржників, які підписані представниками сторін цих договорів та скріплені печатками підприємств. Також в матеріалах справи наявні належним чином засвідчені витяги з Реєстрів боржників. Відтак, суд приходить до висновку, що до ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" перейшло у встановленому порядку право вимоги за кредитним договором №16298-05/2023 від 11.05.2023, а тому наявні підстави для стягнення на його користь з відповідача заборгованості в розмірі 26839,00 гривень. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК Україниналежними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладені вище обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані, підтверджені належними і допустимими доказами, а тому позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позову, то, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 2422,40 гривень необхідно стягнути з відповідача. Судом встановлено, що 01.03.2024 року між позивачем та АО «Апологет» укладено договір про надання правової допомоги №0103. Предметом вказаного договору є зобов`язання надати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу стороною відповідача надано: договір про надання правової допомоги №0103 від 01.03.2024, замовлення від 15.04.2025 до договору про надання правової допомоги №0103 від 01.03.2024 року, детальний опис наданих послуг від 09.05.2025 за договором про надання правової допомоги №0103 від 01.03.2024 року, рахунок на оплату згідно зазначеного договору на суму 7000 грн. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні відповідача всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved