Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

21 квітня 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 08 серпня 2015 року у Корабельному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис №378. Від шлюбу мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Проте сімейні відносини не склалися та з грудня 2024 року припинені. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, через що виникали сварки та непорозуміння. Спори щодо місця проживання дитини та поділу спільного майна подружжя відсутні. У зв`язку з цим позивачка вважала неможливим збереження шлюбу та просила про його розірвання. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище. Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та справу в порядку спрощеного позовного провадження призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 29 липня 2025 року сторонам надано строк на примирення в три місяці, у зв`язку з чим провадження по справі зупинено. Ухвалою суду від 29 жовтня 2025 року провадження у справі відновлено та справу призначено до судового розгляду. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Додатково в заяві зазначала, що наданий строк на примирення позитивних результатів не приніс. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги визнав повністю. Додатково в заяві зазначав, що наданий строк на примирення позитивних результатів не приніс, спорів щодо місця проживання дитини та поділу спільного майна подружжя з його боку немає. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації та доказів про взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 206 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому, суд встановив, що 08 серпня 2015 року у Корабельному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції сторони зареєстрували між собою шлюб, актовий запис №378. Від шлюбу мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем не склалися та припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім`ю. Наданий сторонам строк на примирення позитивних результатів не приніс. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність у них спільного бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved