Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

12 серпня 2025 року представниця позивачки [PERSON] - адвокат Юрченко Аліна Валентинівна звернулася до Козельщинського районного суду Полтавської області зі позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що подружжя разом не проживає зі січня 2024 року, спільного господарства не ведуть. Основною причиною розпаду сім`ї є різниця характерів сторін та відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Повідомила, що спільні діти позивачки та відповідача є повнолітніми, але відповідач категорично відмовляється від розірвання шлюбу через органи ДРАЦС. Також просила судові витрати залишити за позивачкою та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 20 серпня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання на 24.09.2025 (а.с. 26-27). У зв`язку з перебуванням головуючої судді у нарадчій кімнаті в іншій справі (№ 533/845/23) судовий розгляд справи перенесено на 21.10.2025. У судове засідання 21.10.2025 учасники справи не з`явилися, всі були належним чином повідомлені про місце, дату та час судового засідання. Представниця позивачки подала заяву про розгляд справи без її часті та без участі позивачки, позовні вимоги підтримують у повному обсязі (а.с.30). Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення (а.с. 38). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, установив таке. 18 червня 1994 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб у Чапаївській сільській раді Козельщинського району Полтавської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 1, що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб від 18 квітня 2007 року серії [NUMBER] (а.с. 9). Відповідно до ч. 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 110, 111, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, суд уважає, що позовна вимога позивачки про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки можливості відновлення подружніх стосунків між сторонами судом не встановлено, подальше спільне проживання суперечить інтересам подружжя, а примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З врахуванням позиції позивачки суд вважає, що останній необхідно після розірвання шлюбу залишити право іменуватися прізвищем « [PERSON] ». На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачкою при зверненні до суду судового збору, про що свідчить квитанція про сплату судового збору (а.с. 1, 2). Позивачка просила суд судові витрати залишити за нею. З врахуванням принципу диспозитивності суд не здійснює розподіл судових витрат та не стягує з відповідача судові витрати на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved