Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

Позов мотивовано тим, що 30.03.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] було укладено Договір №2020138 у порядку, визначеному ЗУ «Про електронну комерцію». Згідно умов договору сума позики складає 2200 грн., процентна ставка фіксована та становить 1,99% від суми позики за кожен день користування коштами. 11.08.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло грошової вимоги за кредитними договорами до позичальників, у том числі і за договором №2020138. Крім того, 23.03.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Договір позики №1716511, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 5000 грн. строком на 30 днів. 27.06.2022 ТОВ «Лінеура Україна» відступило на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за договором №1716511. В подальшому, 23.05.2024 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено Договір факторингу №23/05/24, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за Договором №2020138 у розмірі 6813,40 грн. та за Договором №1716511 у розмірі 16400 грн. Після відступлення позивачу права грошової вимоги, відповідачка не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «Факторинг Партнерс», ні на рахунки попередніх кредиторів. На даний час відповідачка продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «Факторинг Партнерс», у зв`язку з чим позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості в загальному розмірі 23213,40 грн. та судові витрати у справі. Ухвалою судді від 16.09.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Представник позивача у позові просив розглянути справу в його відсутність, заперечень проти ухвалення заочного рішення не заявляв. Відповідач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлявся належним чином згідно з вимогами ЦПК України. При цьому з огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд взяв до уваги правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, відповідно до якого направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. До суду від відповідача не надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, у встановлений судом строк відзив на позов до суду не подав. За відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач відзив на позов до суду не надіслав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Такий висновок суду, зважаючи, що відповідачем не подано відзив на позовну заяву та не повідомлено про причину невчинення нею своєчасно такої процесуальної дії, узгоджується також із положеннями частини восьмої статті 178 вказаного Кодексу. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін не надходили. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ст. 280 ч.1 п.4 ЦПК України суд ухвалює проводити розгляд справи у заочному порядку та ухвалює заочне рішення по справі на підставі наявних у ній доказів. У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом ч.ч. 4, 5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Датою ухвалення рішення у даній справі є 21.10.2025, тобто дата складання повного тексту рішення. Судом встановлено, що 30.03.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] було укладено Договір позики №2020138, згідно умов якого відповідачці було надано кредит у розмірі 2200 грн. строком на 30 днів, до 29.04.2021. Базова процентна ставка фіксована 1,99% в день від суми кредиту (а.с.9). Сторонами погоджено Графік платежів, у якому визначено розмір та дату внесення позичальником платежів та встановлено, що загальна вартість кредиту за весь строк кредитування становить 2 642,20 грн. Укладаючи вищевказаний кредитний договір відповідачка та ТОВ «МАНІФОЮ» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідачка підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Видача грошових коштів у сумі 2200 грн. [PERSON] підтверджується долученою до справи довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 06.11.2024 про перерахування 30.03.2021 коштів на банківську картку № [NUMBER] (а.с.17). Відповідно до наданого первісним кредитором ТОВ «МАНІФОЮ» розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 11.08.2021 заборгованість відповідачки за кредитом №2020138 складає 6813,40 грн., з яких 2200 грн. - основний бог та 4613,40 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.18). Також, судом встановлено, що 11.08.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №11-08/2021, відповідно до якого ТОВ «МАНІФОЮ» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників (а.с.22). Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому - передачі Реєстру боржників від 11.08.2021, підтверджує факт переходу від ТОВ «МАНІФОЮ» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною Договору факторингу (а.с.22 зворот). Відповідно до Витягу з реєстру боржників від 11.08.2021 до Договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Договором №2020138 в сумі 6813,40 грн. (а.с.22 зворот-23). Крім того, 23.03.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Договір №1716511 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Договір укладено у електронній формі за допомогою ІТС Товариства. Згідно умов вказано Договору сума кредиту складає 5000 грн., строк кредиту - 30 днів (п. 1.2 та п. 1.3 Договору). Згідно з п. 1.4.1 та 1.4.2. стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день, знижена процентна ставка - 1,90%. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною процентною ставкою складає 7850 грн., за зниженою процентною ставкою - 7850 грн. (п.1.6.1, 16.2 Договору). Кошти надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , реквізити якої надані споживачем (п. 2.1). Також, договором передбачена авто пролонгація кредиту, яка не може бути більшою 120 календарних днів, включаючи період, визначений в п. 1.3 (п.4.2 Договору) (а.с.12-13). У Додатку №1 до Договору, сторонами погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів (а.с.13). Укладаючи вищевказаний кредитний договір відповідачка та ТОВ «Лінеура Україна» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідачка підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Також до матеріалів справи надано Паспорт споживчого кредиту, в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (а.с.13-13 зворот). Видача грошових коштів у сумі 5000 грн. [PERSON] підтверджується долученою до справи довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 01.03.2024 про перерахування 23.03.2021 коштів на банківську картку № [NUMBER] (а.с.19). Відповідно до наданого первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 27.06.2022 заборгованість відповідачки за кредитом №1716511 складає 16400 грн., з яких 5000 грн. - основний бог та 11400 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.19 зворот-20). 27.06.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №27062022, згідно з умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників (а.с.24). Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому - передачі Реєстру боржників від 27.06.2022, підтверджує факт переходу від ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною Договору факторингу (а.с.24). Відповідно до Витягу з реєстру боржників від 27.06.2022 до Договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Договором №11716511 в сумі 16400 грн. (а.с.24 зворот). Також, судом встановлено, що 23.05.2024 між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено Договір факторингу №23/05/2024, згідно з умовами якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» передає ТОВ «Факторинг Партнерс» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «Факторинг Партнерс» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників (а.с.25-26). Відповідно до Витягів з реєстру боржників №1 від 23.05.2024 та №3 від 23.05.2024, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Договором №2020138 в сумі 6813,40 грн. та за Договором №1716511 у сумі 16400 грн. (а.с.27,28). Розрахунок заборгованості за Договором позики №2020138 та за Договором №1716511 надано позивачем станом на 02.09.2025, згідно якого вбачається, що після відступлення права вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань (а.с.15,16). Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов`язання згідно із ст.526 ЦК України має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Крім того, ч.2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно правового висновку Великої Палатою Верховного Суду №202/4494/16-ц від 31.10.2018 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд робить висновок, що 23.03.2021 виникли договірні відносини між первісним кредитором ТОВ «Лінеура України», правонаступником якого є позивач, та відповідачем у зв`язку з укладенням Договору №1716511 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. [PERSON] , будучи вільною в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаною з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписала кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Згідно вказаного договору [PERSON] отримала у позику грошові кошти у розмірі 5000 грн. Даний договір був укладений в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», що повністю підтверджується матеріалами справи. Суми, які підлягають стягненню, відповідають умовам Договору та строку його дії, а саме 30 днів згідно п. 1.3 Договору (що в грошову виразі становить 2850 грн.), проте у зв`язку із простроченням погашення кредиту відбулася автопролонгація Договору та проценти нараховувалися ще протягом 90 днів (що в грошовому виразі становить 8550 грн.), що відповідає п.4.2 Договору. Тобто, сума нарахованих процентів відповідає наданим стороною позивача розрахункам та умовам Договору та становить 11 400,00 грн. Тому в цій частині суд позовні вимоги задовольняє. Щодо Договору позики №2020138, укладеного між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] , суд зазначає наступне. Згідно вказаного договору відповідачці було надано кредит у розмірі 2200 грн. строком на 30 днів. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку не повернуті і правонаступник первісного кредитора вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів. Доказів повної або часткової сплати заборгованості по кредиту матеріали справи не містять, тому суд дійшов висновку про наявність заборгованості відповідача за основним тілом кредиту у розмірі 2200 грн. Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення суми заборгованості за відсотками суд звертає увагу, що Договором визначений строк дії Договору - 30 днів. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Доказів укладення будь-якої Додаткової угоди щодо продовження строку позики матеріали справи не містять. Відтак, проценти за користування кредитом в межах строку дії договору складають 1313,40 грн. (2200 грн. х 1,99% / 100% х 30 днів). Подальше поза строком кредитування нарахування процентів за користування відповідачкою кредитними коштами було безпідставним. В підсумку суд задовольняє позовні вимоги частково. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то і розмір судових витрат в цій справі зі сплати судового збору та на правову допомогу суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно згідно зі ст.ст. 131, 141 ЦПК України. Судом встановлено, що понесені ТОВ «Факторинг Партнерс» витрати на правничу допомогу в розмірі 13000 грн. підтверджуються матеріалами справи: Договором про надання правничої допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024; заявкою на надання юридичної допомоги від 01.08.2025, Витягом з акту про надання юридичної допомоги від 31.08.2025 (а.с.34,36-38). Позовні вимоги задоволено судом на 86%, тому з відповідачки підлягає стягненню пропорційні сума судового збору в розмірі 2083,26 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 11180 грн.

Outcome: partial