Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 24272 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 квітня 2021 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ТОВ "ФК "СІТІ ФІНАНС ГРУП" укладено договір факторингу №1-28/04/2021, відповідно до умов якого ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" відступило ТОВ "ФК "СІТІ ФІНАНС ГРУП" за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, зокрема право вимоги за кредитним договором № 1152766 від 17 жовтня 2020 року, укладеним з [PERSON] . У подальшому, 28 квітня 2021 року ТОВ "ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП", як новий кредитор, відповідно до умов договору про відступлення права вимоги № 1-28/04/2021, відступило право вимоги за кредитним договором № 1152766 від 17 жовтня 2020 року, укладеним з ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ТОВ "ФК АЙКОНС", у зв`язку з чим останнє набуло права грошової вимоги до відповідачки. 17 жовтня 2020 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та [PERSON] укладено кредитний договір №1152766 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір, відповідач підтвердила, що вона ознайомилася з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання договору. Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору, Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором на наступних умовах: сума кредиту - 7400 грн.; дата надання кредиту 17 жовтня 2020 року; строк кредиту - 30 днів, валюта кредиту - гривні; цільове призначення - на споживчі потреби; стандартна процентна ставка - 1,90 % в день. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 21 березень 2025 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 24272 грн., що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 7400 грн.; заборгованості за комісіями і відсотками - 4218 грн.; простроченої заборгованості за процентами 12654 грн. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 1152766 від 17 жовтня 2020 у розмірі 24272 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп. 15 липня 2025 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу надано строк для подання відзиву на позов. 25 серпня 2025 надійшла заява представника позивача про розподіл судових витрат: просить стягнути з відповідача на користь позивача 10500 грн. витрат на правову допомогу. Представник позивача, подаючи заяву про стягнення витрат на правову допомогу просить справу розглядати без його участі. 18 серпня 2025 року від відповідачки\~ до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідачка зазначає, що позовні вимоги визнає частково, а саме 7400 грн. тіла кредиту та 4218 грн. заборгованості за відсотками, а в задоволенні вимог про стягнення простроченої заборгованості за процентами в розмірі 12654 грн. просить відмовити. Заперечення ґрунтуються на тому, що нарахування відсотків поза межами строку кредитування є незаконним, дія кредитного договору продовжена не була, тому нарахування відсотків після 30 днів користування кредитними коштами є неправомірним. Суд, дослідивши та оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. 17 жовтня 2020 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1152766, який підписано за допомогою електронного підпису позичальника одноразовим ідентифікатором. Згідно з п. 1.2. Договору № 1152766 від 17 жовтня 2020 року, на умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту кредит. Сума кредиту складає: 7400 гривень. 1.3. Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. 1.4. Тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування кредитом залежить від фактичного виконання Клієнтом умов Договору та становить: 1.4.1. Знижена процентна ставка становить\~\~\~ 1,95 % процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом (693,50 процентів річних), застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, якщо в цей строк Клієнт здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою повернення кредиту, що вказана в Графіку платежів. 1.4.2. Стандартна процента ставка складає 1,90 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом (693,50 процентів річних), застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, якщо Клієнт не виконав умови зазначені в пп.1.4.1 Договору для застосування зниженої процентної ставки. 1.5.Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: 1.5.1. за зниженою ставкою 693,50 % річних. 1.5.2. за стандартною ставкою 693,50 % річних. 1.6. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: 1.6.1. за зниженою ставкою 11618 грн. 1.6.2. за стандартною ставкою 11618 грн. 1.7. Обчислення орієнтовної реальної річної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту базується на припущенні, що Договір залишається дійсним протягом погодженого строку та, що Товариство і Споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені Договором. При цьому, орієнтовна реальна процентна та орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою застосовані виходячи з умов застосування цієї ставки, що передбачені Договором, але у межах погодженого строку виконання Споживачем зобов`язань за Договором. 1.8. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Згідно п.2.1 кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку Клієнта, зазначену Клієнтом в Особистому кабінеті, що має наступні реквізити № [NUMBER] . Сторонами договору № 1152766 погоджено графік платежів та загальна вартість кредиту, що підтверджується Додатком №1 до Договору № 1152766 від 17 жовтня 2020 року. Відповідно до паспорту споживчого кредиту від 17 жовтня 2020 року, підписаного кредитодавцем ТОВ «Лінеура Україна» та позичальницею [PERSON] , відповідачка проінформована про тип кредиту, валюту кредиту, суму, строк кредитування, орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту, порядок повернення кредиту. Вище наведені умови кредитного договору № 1152766 від 17 жовтня 2020 року відповідають наданій [PERSON] інформації в паспорті споживчого кредиту інформації, яка є чинною на момент укладення кредитного договору. З інформаційної довідки №2643_250521092902 від 21 травня 2025 року, наданої для ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», вбачаєтся, що ТОВ «Універсальні платіжні рішення» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Для цього підприємство внесене в державний реєстр фінансових установ (свідоцтво серія ФК №342 від 02 жовтня 2012 року) та отримало Ліцензію Національного банка України №21/788-рк від 01 травня 2023 року; між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» укладено договір на переказ коштів ФК-19/03-21 від 12 березня 2019 року; проінформовано, що до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 17 жовтня 2020 року 21:16:03 на суму 7400 грн., маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 69603997, призначення платежу: Зарахування 7400 грн. на карту № [NUMBER] . 28 квітня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-28/04/2021 відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в Реєстрі боржників. Згідно п.1.1. вказаного Договору факторингу Фактор передає грошові кошти в розпорядження Клієнта (цiна продажу) за плату, а Клієнт відступає Факторові Право грошової Вимоги до Боржників за Кредитними договорами. Згідно п. 1.2 Договору факторингу внаслідок передачі (відступлення) Права Вимоги за цим Договором, Фактор заміняє Клієнта (Первісного кредитора) у Кредитних Договорах, що входять до Портфеля Заборгованості, та набуває прав грошових вимог Клієнта за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за Кредитними договорами. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №01-28/04/2021 від 28 квітня 2021 року в Реєстр включена інформація щодо боржниці [PERSON] , ІПН боржника [NUMBER] , номер кредитного договору 1152766, дата укладення 17 жовтня 2020 року, в сумі 24272 грн., 28 квітня 2021 року між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК АЙКОНС» укладено договір відступлення права вимоги №1-28/04/2021 відповідно до умов якого ТОВ «ФК «СІІТІ ФІНАНС ГРУП» відступило ТОВ «ФК АЙКОНС» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в Реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором № 1152766 від 17 жовтня 2020 року укладеним з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», у зв`язку з чим позивач набув права грошової вимоги до [PERSON] . Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №01-28/04/2021 від 28 квітня 2021 року в Реєстр включена інформація щодо боржниці [PERSON] , ІПН боржника [NUMBER] , номер кредитного договору 1152766, дата укладення 17 жовтня 2020 року, в сумі 24272 грн., 28 березня 2025 року позивачем на адресу відповідачки надіслано вимогу б/н про виконання зобов`язань за кредитним договором, згідно якої [PERSON] повідомляється про те, що на підставі договору факторингу № 1-28/04/2021 від 28 квітня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», та на підставі договору відступлення права вимоги № 1-28/04/21 між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК АЙКОНС» право вимоги заборгованості за кредитним договором № 1152766 від 17 жовтня 2020 року відступлене ТОВ «ФК АЙКОНС» (44334170). Заборгованість [PERSON] по Кредитному договору перед ТОВ «ФК АЙКОНС» на дату відступлення склала 24272 грн, заборгованість за сумою кредиту становить 7400 грн, заборгованість за комісіями і відсотками - 4218 грн, заборгованість за простроченими відсотками 12654 грн. Відповідно до умов Кредитного договору кінцевий строк погашення кредиту 16 листопада 2020 року, проте всупереч його умовам, заборгованість на дату цього листа не погашена. У разі невиконання цієї Вимоги, Кредитор буде вимушений вживати заходів для захисту своїх прав та інтересів, в порядку, передбаченому чинним законодавством України. Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За загальним правилом (частина 1 статті 12 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України та статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. В силу статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Підписаний [PERSON] кредитний договір за формою відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію». Договір підписаний позичальником одноразовими ідентифікаторами, які є аналогами власноручного підпису. При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки викладені в постановах Верховного Суду (частина четвертастатті 263 ЦПК). У постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 623/2936/19 сформовано наступну правову позицію. Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з частинами першою, другою статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Положенням про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України, затвердженим Постанова Правління Національного банку України № 151 від 13 грудня 2019 року (чинним на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що цифровий власноручний підпис - власноручний підпис фізичної особи, створений на екрані електронного сенсорного пристрою та нерозривно пов`язаний з електронним документом, підписаним цим підписом. Отже, відповідачка, підписавши кредитний договір, не лише погодила його умови, але й скористалась кредитом. Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, що передбачено статтею 629 ЦК України. Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторони. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач звертаючись до суду просив суд стягнути з відповідачки прострочену заборгованість за тілом кредиту 7400 грн., заборгованість за комісіями і відсотками 4218 грн., та прострочену заборгованість за процентами в розмірі 12654 грн. Відповідачка [PERSON] у відзиві на позовну заяву позовні вимоги визнала частково, в частині заборгованості за тілом кредиту та комісіями і відсотками на загальну суму 11618 грн. Ч. 1 ст. 82 ЦПК України зазначає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. З досліджених матеріалів справи судом встановлено, що між відповідачкою та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було укладено кредитний договір № 1152766 від 17 жовтня 2020 року, погоджено умови кредитування та на його виконання відповідачка отримала кредит у розмірі 7400 грн, і вказані обставини відповідачкою визнаються та відповідно до положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Позивачем надано відповідні докази, які підтверджують перехід права вимоги за кредитним договором № 1152766 від 17 жовтня 2020 року від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» до ТОВ «ФК АЙКОНС». Позивачем суду надано виписку з особового рахунку за кредитним договором № 1152766 від 17 жовтня 2020 року відповідно до якого заборгованість відповідачки за вказаним договором станом на 21 березня 2025 року складає 24272 грн, з яких: 7400 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12654 грн - сума простроченої заборгованості за відсотками, 4218 грн. сума строкової заборгованості за процентами. Відповідачкою не спростовано ні факт переходу права вимоги до позивача ні розмір кредитування ні факт отримання кредитних коштів. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку щодо невиконання відповідачкою своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в неї боргових зобов`язань за вказаним кредитним договором. Відповідачка вз`яті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала, після закінчення строку кредиту за договором не повернула грошові кошти та не сплатила проценти за користування ними. Таким чином, враховуючи, що відповідачкою не виконано грошові зобов`язання в строк, передбачений умовами кредитного договору, суд вважає вимоги позивача, який є новим позикодавцем, щодо стягнення з відповідачки на його користь заборгованості за кредитним договором № 1152766 від 17 жовтня 2020 року за основною сумою боргу в розмірі 7400 грн обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Щодо вимог про стягнення заборгованості за процентами, то суд зазначає наступне. Згідно договору № 1152766 від 17 жовтня 2020 року п 1.4.1. Знижена процентна ставка становить 1,90% процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом (693,50 процентів річних), застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, якщо в цей строк Клієнт здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою повернення кредиту, що вказана в Графіку платежів. 1.4.2. Стандартна процента ставка складає 1,90% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (693,50 процентів річних), застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, якщо Клієнт не виконав умови зазначені в пп.1.4.1 Договору для застосування зниженої процентної ставки. У відповідності до п.3.1. нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто методфакт/факт. 3.2. До періоду розрахунку процентів включається день надання та не включається дата повернення кредиту, вказана в Графіку платежів, крім випадку, якщо в межах строку надання кредиту, визначеного у пункті 1.3 Договору, відбулася пролонгація строку кредиту відповідно до Розділу 4 Договору, де проценти нараховуються і в дату повернення кредиту, вказану в Графіку платежів, і в нову дату повернення, якщо інше не визначено у відповідному додатковому договорі. 3.3. Розмір процентної ставки, встановлений в п.1.4 Договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії Договору та не може бути збільшений Товариством в односторонньому порядку. Клієнт розуміє та надає згоду Товариству, що використання стандартної процентної ставки відповідно до пп.1.4.2. Договору є наперед обумовленим та не є односторонньою зміною умов Договору, оскільки, умови про встановлення різних процентних ставок за цим Договором застосовуються автоматично за домовленістю Сторін, та не вимагають підписання Сторонами будь-яких інших додаткових документів, крім цього Договору. Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц\~ (провадження № 14-154цс18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) вказано, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. Позивач у позові будь-яких позовних вимог в порядку ст. 625 ЦК не заявляв. Встановленими умовами кредитного договору № 1152766 від 17 жовтня 2020 року, графіком платежів та паспорта споживчого кредиту строк кредитування становить 30 днів, тобто по 16 листопада 2020 року включно. Таким чином, строк кредитування за договором закінчився 17 листопада 2020\~ року. Відповідачці нараховувалися проценти після закінчення строку кредитування, визначеного кредитними договором № 1152766 від 17 жовтня 2020 року і позивачем не надано суду доказів, а матеріали справи таких не містять, щодо пролонгації строку кредитування відповідно до розділу 4 кредитного Договору. Суд відхиляє доводи позивача щодо обгрунтованості нарахування процентів за кредитним договором № 1152766 від 17 жовтня 2020 року після настання терміну повернення кредиту, оскільки вказані умови договору суперечать положенням ст.ст. 1048, 1050 ЦК України та сталим правовим висновкам Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18). Крім того, суд зауважує, що розмір заборгованості за кредитом, який був переданий в порядку відступлення права вимоги сам по собі не свідчить про обґрунтованість нарахування такої заборгованості та суперечить наведеним вище положенням Цивільного кодексу України. Відповідно до наданої позивачем виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 1152766 від 17 жовтня 2020 року розмір заборгованості відповідача за строковими відсотками становить 4218 грн. Водночас, позивачем не надано суду обгрунтованого розрахунку заявленого до стягнення з відповідачки розміру таких відсотків. Верховний Суд у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі №911/19/19 висловив правову позицію, за якою суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Отже, обґрунтований розрахунок заборгованості повинен надавати суду можливість здійснити його перевірку. З огляду на наведене, такий розрахунок повинен містити, зокрема: обчислення суми боргу, ставки проценту, початок періоду нарахування основного боргу або процентів, закінчення періоду нарахування основного боргу або процентів, кількість днів прострочення, нарахування основного боргу або процентів, розрахунок основного боргу або процентів, розмір основного боргу або процентів та порядок нарахування відповідних сум за кожним відмінним критерієм заборгованості (додавання, множення, нарахування процентів, підсумок тощо) та підстави такого нарахування, передбачені умовами договору. Відповідно до положень частини третьої ст. 12 та частини першої ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Позивачем не наданий розрахунок заборгованості, а наявна у матеріалах справи виписка з особового рахунку не містить порядку нарахування процентів, як складової частини заборгованості відповідача, чим виключена можливість здійснення судом перевірки такого розрахунку, а тому безпідставно вважати доведеною загальну суму процентів за кредитним договором у розмірі 12654 грн. прострочених відсотків та 4218 грн. відсотків. Зважаючи на умови кредитування суд вважає, що заборгованість відповідачки за відсотками становить 4218 грн. (7400 грн кредиту х 1,9% стандартна процентна ставка х 30 днів строк кредитування). Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Враховуючи, що боржниця, отримавши кошти у кредит, не виконувала належним чином вз`яті за кредитним договором зобов`язання, що призвело до утворення заборгованості, та приймаючи до уваги те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, боржник має нести цивільно-правову відповідальність за не виконання чи неналежне виконання зобов`язання. За вказаних обставин, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме до стягнення з відповідачки підлягає заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 11618 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 7400 грн, заборгованість за відсотками 4218\~ грн. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити за безпідставністю. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково то з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1159 грн. 50 коп. Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідачки понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10500,00 грн. Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В обґрунтування розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 10500 грн. до матеріалів справи надано копії наступних документів: договір про надання правової допомоги від 16 червня 2025 року, копію довіреності від 16 червня 2025 року; копію акту про отримання правової допомоги від 11 серпня 2025 року, з якого вбачається, що адвокат\~\~\~ Пархомчук С.В. надав ТОВ "ФК "АЙКОНС" такі юридичні послуги: - зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла між ТОВ «ФК АЙКОНС» та [PERSON] в рамках кредитного договору №1152766 від 17 жовтня 2020 року, кількість 1 год., вартість послуги 2000 грн.; - складення та подання до суду позовної заяви (підготовка доказів/додатків до позовної заяви), моніторинг та аналіз судової практики, кількість 2,5 год., загальна вартість послуги 5000 грн.; - інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг "Єдиного реєстру судових рішень" щодо процесуального статусу судової справи, 1,5 год., загальною вартістю 3000 грн., - канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції, вартістю 500 грн. Копію рахунку на оплату юридичних послуг у розмірі 10500 грн.; платіжну інструкцію №11950 від 11 серпня 2025 року про сплату ТОВ "ФК Айконс" адвокату Пархомчуку С.В. за юридичні послуги у розмірі 10500 грн. Відповідно до ч. 5,6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідачка клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу до суду не надала. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 5025 грн. 91 коп. Таким чином з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 11618 грн., судовий збір в сумі 1159 грн. 50 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 5025 грн. 91 коп., а всього 17803 грн. 41 коп. На підставі наведеного,

Outcome: partial