Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

У липні 2025 року ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 13 800,00 грн. та судових витрат. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що 27.10.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір №27.10.2024-100001963, відповідно до умов якого, позивач надав відповідачу кредит в розмірі 6 000,00 грн. шляхом перерахування коштів на картку, строком на 124 календарних днів з встановленими відсоткам и за користування кредиту. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, в результаті утворилася заборгованість у розмірі 13 800,00 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6 000,00 грн., заборгованості по процентам в розмірі 3 720,00 грн., заборгованість за додаткову комісію у розмірі 1 080,00 грн., заборгованість по неустойці у розмірі 3 000,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених у позові, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки до суду не повідомив. Оскільки, представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, суд, згідно ст. 280 ЦПК України може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що 27.10.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір №27.10.2024-100001963, відповідно до умов якого, позивач надав відповідачу кредит в розмірі 6 000,00 грн. шляхом перерахування коштів на картку, строком на 124 календарних днів з встановленими відсоткам и за користування кредиту. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до розрахунку позивача, заборгованість відповідача становить 13 800,00 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6 000,00 грн., заборгованості по процентам в розмірі 3 720,00 грн., заборгованість за додаткову комісію у розмірі 1 080,00 грн., заборгованість по неустойці у розмірі 3 000,00 грн. Позивач повідомляє, що відповідачем була проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору на суму 2 400,00 грн. від 27.11.2024 , при цьому, під час формування довідки про заборгованість та суми позовної вимоги було враховано факт оплати та змінено суму заборгованості. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При цьому, відповідачем жодних належних доказів на спростування позовних вимог не надано. Суд не погоджується з твердженням представника позивача, що з 24.01.2024 року кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань, з огляду на наступне. З 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 , в Україні введено режим воєнного стану. Відповідно до Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктами 18 і 19 (в редакції Закону № 3450-IX від 08.11.2023) такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З огляду на зазначене, суд вважає за потрібне відмовити позивачу у стягненні з відповідача неустойки у розмірі 3 000,00 грн. Також суд вважає за потрібен відмовити позивачу у задоволенні вимог в частині стягнення додаткової комісії у розмірі 1 080,00 грн., оскільки позовна заява не містить обґрунтувань можливості стягнення додаткової комісії з посиланням на пункти кредитного договору. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню, а саме у сумі 9 720,00 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6 000,00 грн., заборгованості по процентам в розмірі 3 720,00 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати.

Outcome: partial