Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просила визнати спільним майном подружжя будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , 2 транспортні засоби - саморобні трактори, державні номерні знаки [NUMBER] та МА 06360, визнати за нею право власності на 2/3 частки вказаного будинку та транспортний засіб (саморобний трактор), державний номерний знак [NUMBER] , а також стягнути з відповідача судові витрати по справі. Свої вимоги мотивувала тим, що з 01.05.1993 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 07.10.2024 року. В період перебування у шлюбі в них народилося четверо дітей, двоє з яких ще є неповнолітніми. За час перебування у шлюбі вони набули різне майно, зокрема, будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, площею 154 м2, що знаходиться в [ADDRESS] , а також два транспортні засоби - саморобні трактори, державні номерні знаки [NUMBER] та МА 06360. Відповідно до звіту з незалежної оцінки житлового будинку від 23.04.2025 року, його ринкова вартість становить 665\~760,00 грн., а орієнтовна вартість саморобних тракторів 210\~000,00 грн. кожний. Оскільки вони з відповідачем не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна подружжя, то виникла необхідність у зверненні до суду з цим позовом. В судовому засіданні представник позивачки згідно ордера на надання правничої допомоги серії АТ № 1101424 від 16.05.2025 року (а.с. 37) адвокат Білянський Н.С. заявлені позовні вимоги підтримав з викладених у позовній заяві підстав та просив позов задоволити в повному обсязі. Відповідач відзиву на позов не подавав, на неодноразові виклики в судове засідання не з`явився та про причини своєї неявки суд не повідомив, хоч був належно повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом направлення йому судових повісток рекомендованими листами з повідомленням про вручення від 09.07.2025 року, 01.08.2025 року та 02.10.2025 року, однак, повістки повернулися до суду в зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с. 70,91,108). Також [PERSON] викликався в судове засідання шляхом поміщення оголошень про виклик його до суду на сайті Долинського районного суду Івано-Франківської області 09.07.2025 року, 31.07.2025 року, 11.08.2025 року та 01.10.2025 року (а.с. 57,74,79,95). За таких обставин суд 20.10.2025 року постановив ухвалу про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України,\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тлумачення вказаної норми свідчить про те, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте в період шлюбу. Разом з тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Згідно ст. 63 Сімейного кодексу України,\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 70 даного Кодексу,\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною 3\~цієї статті передбачено, що за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою\~статті 70 СК України\~в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК України). Аналіз наведених вище норм сімейного законодавства України дає підстави для висновку про те, що майно, яке набуте подружжям під час перебування у шлюбі, є об`єктом права спільної сумісної власності цього подружжя та у випадку вирішення питання про його розподіл підлягає поділу між сторонами у рівних частках. Водночас за наявності обставин, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 70 Сімейного кодексу України, які стосуються неналежного виконання одним із подружжя батьківських обов`язків та неналежного матеріального забезпечення сім`ї, частку іншого з подружжя у такому майні може бути збільшено. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07 вересня 2020 року в справі № 522/4240/15-ц (провадження № 61-9859св20) та від 24 вересня 2020 року в справі № 570/685/19 (провадження № 61-4508св20). Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі з 01.05.1993 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають четверо дітей, однак, сімейне життя у них не склалося, тому 07.10.2024 року шлюб було розірвано заочним рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області (а.с. 13-14). Судом також встановлено, що під час перебування у шлюбі сторонами набуто певне майно, а саме: будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , 2 транспортні засоби - саморобні трактори, державні номерні знаки АТ 06981 та МА 06360. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 421413206 від 07.04.2025 року (а.с. 23-24), власником вказаного вище будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами є відповідач [PERSON] . Підставою виникнення права власності стало рішення виконавчого комітету Рахинянської сільської ради № 34 від 27.03.2008 року. Як вбачається з відповіді Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області № 12/5412-25 від 29.09.2025 року на адвокатський запит представника позивачки (а.с. 99), згідно даних уніфікованої автоматизованої електронно-облікової системи відомостей, станом на 29.09.2025 року за [PERSON] , [INFO] , зареєстровано наступну техніку: трактор колісний, самостійно складений, 2006 року випуску, заводський номер [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] (свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] від 10.03.2006 року); трактор колісний, самостійно складений, 2010 року випуску, заводський номер [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] (свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] від 27.12.2010 року). За викладених обставин, враховуючи, що спірне майно, а саме: будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , та 2 транспортні засоби - саморобні трактори, державні номерні знаки [NUMBER] і МА 06360, набуте сторонами в період шлюбу, його слід визнат спільним сумісним майном подружжя, частки яких є рівними, та поділити це майно в рівних частках, визнавши за [PERSON] та [PERSON] право власності в рівних частках по 1/2 ідеальній частці за кожним на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , та транспортні засоби два саморобні трактори, державний номерний знак [NUMBER] і державний номерний знак [NUMBER] . При цьому, суд не вбачає підстав для відступлення від засади рівності часток подружжя та збільшення частки позивачки у праві власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , оскільки жодних доказів на підтвердження того, що відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дітей, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї чи що розмір аліментів, які одержують неповнолітні діти, є недостатнім для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування, не надано. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивачки слід стягнути 6\~538,40 грн. сплаченого нею судового збору згідно платіжної інструкції № 0.0.4371817921.1 від 16.05.2025 року (а.с. 6). На підставі\~викладеного,\~ст.ст.\~368,372\~Цивільного Кодексу\~України,\~ст.ст.\~57,60-63,69,70\~Сімейного кодексу\~України,\~

Outcome: approved