Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позов мотивований тим, що 29.08.2017 сторони зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою. Останнім часом відповідач не бере участі в вихованні дитини та не надає коштів на її утримання, хоча має можливість матеріально допомагати, але добровільно не бажає цього робити. За вказаних обставин також просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від усіх доходів відповідача, щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також понесені судові витрати. Ухвалою суду від 05.09.2025 призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено розгляд справи по суті. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначила, що проти винесення заочного рішення не заперечує. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення-повідомлення\~на офіційному\~веб-порталі\~судової влади\~України і\~шляхом направлення кореспонденції за його зареєстрованим місцем проживання. Відповідач отримав відправлену кореспонденцію, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 0610279361825, проте правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Також повторно на його адресу було направлено судову повістку яку відповідач отримав отримала 26.09.2025, що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 061081919442. Враховуючи зазначене вище та положення ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] 29.08.2017 зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про що складено відповідний актовий запис №2314. Сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно довідки про склад сім`ї від 14.07.2025 №013, виданої ОСББ «Брацлавська -20» за адресою: [ADDRESS] проживають, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З довідки №3 від 28.08.2025, виданої директором ТОВ «Профі Дентал» [PERSON] , працює в ТОВ «Профі Дентал» з 13.01.2017 по теперішній час. На даний момент займає посаду Сестра медична. Дохід за період з 01.02.2025 по 31.07.2025 склав 50769,83 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із частиною 1 статті 183 цього ж Кодексу частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня встановлено прожитковий мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення. Для дітей віком до 6 років прожитковий мінімум становить 2920,00 грн для дітей віком від 6 до 18 років 3196,00 грн. Дитині [PERSON] , [INFO] , на день ухвалення рішення суду виповнилося 6 років. Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд звертає увагу, що відповідач доказів належного виконання своїх обов`язків по утриманню дитини не надав, а тому суд дійшов висновку про їх невиконання та порушення відповідного права, яке підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання дитини (аліментів). Визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа та має можливість надавати матеріальну допомогу, а дитина потребує такої допомоги. Суд бере до уваги, що відповідач доказів надання допомоги, неможливості утримувати дитину, відомостей про незадовільний стан здоров`я, підтвердження того, що у нього на утриманні знаходяться інші особи, суду не надав. Суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, інші встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача. При визначені розміру аліментів судом враховані всі повідомлені обставини, передбачені ст. 182 СК України. Днем подачі до суду позовної заяви про стягнення аліментів суд вважає 31.07.2025, що підтверджує відбиток штампу на описі вкладенні до повідомлення 2100100318140. Таким чином, аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто в даній справі з 31.07.2025. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 1 211,20 грн. Щодо розподілу судових витрат, то суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно положень ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно із ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує ряд обставин, визначених ч. 3 ст. 141 ЦПК України. Позивачем заявлено про врахування судових витрат понесених нею, які складаються з поштових витрат у розмірі 140,00 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн. На підтвердження цих обставин суду надано угоду №13 від 25.07.2025, яка укладена між [PERSON] і адвокатом Собчук Д.Г., відповідно до якої адвокату доручено складення позовної заяви про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] . Сума оплати на виконання доручення становить 3000,00 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку з чим, слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у сумі 3000,00 гривень на відшкодування витрат на правничу допомогу. Щодо відшкодування поштових витрат, то суд зауважує, що витрати на поштові відправлення заявлені у розмірі 140,00 грн, не є судовими витратами в розумінні\~ст. 133 ЦПК України, а тому такі витрати не підлягають розподілу за наслідками розгляду справи. Також суд зауважує, що суд ухвалював рішення за відсутності учасників справи. Відповідно до положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На відповідне застосування вказаних положень також звернула увагу Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 5 вересня 2022 року в справі №1519/2-5034/11.

Outcome: approved