Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до Чернівецького районного суду міста Чернівців із позовною заявою до [PERSON] , про розірвання шлюбу. У позовній заяві зазначено, що між позивачем та відповідачкою 02.07.2010 року було зареєстровано шлюб, у якому народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач вказував, що спільне подружнє життя з відповідачкою не склалося, оскільки між сторонами втрачено взаєморозуміння, повагу та довіру. Між ними систематично виникали конфлікти, які призвели до фактичного припинення сімейних відносин та унеможливили подальше спільне проживання. Сторони тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні обов`язки не виконують, у зв`язку з чим сімейне життя фактично припинене, а шлюб існує лише формально. Крім того, позивач зазначив, що між сторонами відсутній спір щодо визначення місця проживання дитини. За досягнутою згодою сторін неповнолітній син проживає разом із батьком, перебуває на його повному утриманні та вихованні. Також позивач наголошував на необхідності встановлення факту його самостійного виховання та утримання неповнолітнього сина, оскільки це має істотне правове значення, зокрема для можливості вільного пересування з дитиною без додаткової документальної згоди матері, зняття дитини з реєстрації місця проживання та реєстрації за новим місцем проживання, забезпечення відпочинку та оздоровлення дитини, а також для оформлення та отримання передбачених законодавством соціальних виплат. З огляду на викладене, позивач просив суд: розірвати шлюб між сторонами; визначити місце проживання неповнолітнього сина разом із батьком; встановити факт того, що він самостійно виховує та утримує неповнолітню дитину. У судове засідання позивач не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання також не з`явилася. Надала письмову заяву, у якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала повністю та заперечень щодо їх задоволення не висловила. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 02.07.2010 року виконавчим комітетом Ярівської сільської ради Хотинського району Чернівецької області, актовий запис №02. У шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Як встановлено судом у ході розгляду справи, спільне подружнє життя сторін не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя та життєві інтереси, що супроводжувалося постійними конфліктами між ними. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинені. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше збереження сім`ї сторін є неможливим, оскільки сімейні відносини між ними остаточно припинилися, а шлюб на теперішній час має виключно формальний характер. Враховуючи наведені обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до переконання, що сім`я сторін остаточно розпалася, а її збереження є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Щодо вирішення питання про залишення дитини проживати разом із батьком та встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком дитини суд зазначає наступне. Так Верховний Суд у складі колегії суддів третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно із вимогою про розірвання шлюбу. Між сторонами укладено нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Літун М.В. договір від 10.09.2025 року згідно якого батьки досягли згоди щодо місця проживання їх сина, а саме разом із батьком, який буде його самостійно утримувати та виховувати. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до характеристики з навчального закладу «Інтеграл» та довідки сімейного лікаря № 138 від 18 липня 2025 року встановлено, що безпосереднім вихованням неповнолітнього сина та піклуванням про стан його здоров`я фактично займається батько. Зазначені докази підтверджують, що неповнолітній син проживає разом із батьком, перебуває на його утриманні та вихованні. Крім того, суд бере до уваги, що відповідачка визнала позовні вимоги у повному обсязі, що свідчить про відсутність спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини. Також судом враховано письмові пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] , які були досліджені в судовому засіданні та оцінені у сукупності з іншими доказами у справі. Зі змісту зазначених пояснень убачається, що свідкам відомі обставини сімейного життя сторін, фактичне припинення між ними шлюбних відносин, окреме проживання сторін, а також факт проживання неповнолітнього сина разом із батьком та здійснення ним самостійного утримання і виховання дитини. Наведені письмові пояснення узгоджуються з обставинами, викладеними у позовній заяві, не суперечать іншим доказам у справі та додатково підтверджують обґрунтованість заявлених позовних вимог. Встановлення факту самостійного виховання та утримання сина необхідне позивачу для забезпечення можливості пересуватися з сином без згоди матері, зняття дитини з реєстрації з місця проживання та реєстрації за новим місцем проживання, можливості забезпечити сина відпочинком та оздоровленням, оформлення та отримання належних соціальних виплат. Виходячи з того, що із змісту заяв по суті наданих як позивачем так і відповідачкою жодного сумніву щодо відсутності спору з приводу того з ким із батьків буде проживати дитина, у суду не виникає, обидві сторони справи згідні з тим, що [PERSON] після розірвання шлюбу залишається й надалі проживати разом із батьком та перебуватиме на його утриманні та вихованні, а також необхідність позивача у встановленні даного факту, суд вважає, що дане питання можливо вирішити одночасно із вимогою про розірвання шлюбу.

Outcome: approved