Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що він є батьком [PERSON] , [INFO] , яку 3[INFO] народила [PERSON] , народження дитини було зареєстровано 21 травня 2019 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом №499 та було видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] , відповідно до якого [PERSON] народилась [INFO] у місті Дніпро, батьком цієї дитини є [PERSON] , оскільки [PERSON] та [PERSON] на час народження дитини підтримували фактичні шлюбні відносини, хоча до цього позивач та [PERSON] перебували у шлюбі. На початку вересня 2022 р. позивач перебував у відпустці у місті Дніпро, коли випадково зустрівся зі [PERSON] в парку культури, де вона гуляла разом із своєю донькою, якій на той час вже було 3 роки і 6 місяців. Позивач та [PERSON] знову стали проживати разом та 16 вересня 2022 р. взяли шлюб, та під час шлюбного життя [PERSON] зізналася про те, що він є батьком дитини. В окремо поданій суду заяві позивач просила суд про розгляд справи у її відсутності, просила суд задовольнити позов. Відповідач -1 позов визнав, про що повідомив суд в окремо поданій суду заяві, також просив суд про розгляд справи у його відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] в окремо поданій суду заяві просила суд про розгляд справи у її відсутності, просила суд задовольнити позов. Процесуальні дії у справі: -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.2024 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі; -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 21.07.2025 р. призначено судову експертизу, клопотання у справі зупинено; -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 02.10.2025 р. поновлено провадження у цивільній справі. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 -80 ЦПК України, 24.11.2018 р. [PERSON] та [PERSON] взяли шлюб, про що Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було вчинено актовий запис №1690, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб. На підставі свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , судом встановлено, що дитина народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] , та [PERSON] 17.05.2019 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] припинений в результаті його розірвання, що підтверджується відповідним свідоцтвом серії [NUMBER] . На підставі висновку експерта №292- МГ від 02.09.2025 р. відділу судово- медичної лабораторії ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово - медичної експертизи» [PERSON] судом встановлено, що [PERSON] може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженою громадянкою [PERSON] , [INFO] . Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999%. Правовідносини між учасниками справи виникли зі спору відносно батьківства дитини та регулюються ст. 125, ст. 134 СК України. Дослідив докази в межах заявлених суду вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно зі ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 Сімейного кодексу України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. За ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність терміном в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналась або могла дізнатись про своє батьківство. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства, зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. За ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Передумовою звернення до суду в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методомточного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (справа «Калачова проти Російської Федерації» № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Отже, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення у процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України. Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами. Добросовісність учасників судового процесу зокрема полягає в тому, щоб при обізнаності з судовими процедурами, правами та обов`язками, правилами поведінки виконувати усі правила та приймати заходи до обізнаності про хід судового процесу при дотриманні судовими органами обов`язку проінформувати про такі процедури та процедурні рішення. Як встановлено судом, судова експертиза була проведена та суду був наданий висновок, згідно з яким [PERSON] може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженою громадянкою [PERSON] , [INFO] . Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999%. Разом з тим, відповідач - 1 позов визнав, про що повідомив суд у відповідній заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В даній справі визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому для суду наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Згідно з абз. 12 п.п. 20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Статтею 134 СК України визначено, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Правова позиція суду, покладена в основу такого результату розгляду справи, ґрунтується на тому, що наданий позивачем письмовий доказ - висновок судової експертизи від 02.09.2025, відповідає вимогам ст.ст. 76 -80 ЦПК України. В той же час, оскільки факт материнства та батьківства є самим близьким ступенем родинних відносин, з яким найчастіше пов`язане виникнення сімейних, цивільних та інших прав та обов`язків, вони фіксуються у книзі записів народжень і у свідоцтві про народження у вигляді відомостей про батьків, та з цього моменту виникає юридичний зв`язок між батьками та дітьми, і запис батьків дитини у книзі реєстрації народжень є доказом походження дитини від цих осіб, аналізуючи встановлені в ході розгляду справи на підставі наданих доказів фактичні обставини спірних правовідносин в контексті наведених вище норм законодавства, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю та визнання [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця міста Дніпро, РНОКПП [NUMBER] , батьком [PERSON] , [INFO] , громадянки України, уродженки міста Дніпра, а також про внесення змін до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , вчиненого Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, за №499 від 21.05.2019 р., вказавши батьком дитини [PERSON] , [INFO] , громадянина України, та змінив дитині прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Вимоги до відповідача - 2 позивачем не заявлені. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач - 1 позов визнав, для суду наявні підстави для розподілу судових витрат у порядку, визначеному ч. 1 ст. 142 ЦПК України.

Outcome: approved