Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-23 00:00:00

у вересні 2024 року до Солом`янського районного суду міста Києва, звернувся [PERSON] , в особі представника - адвоката Чехович Т. Г. з позовом до [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Легкий Вадим Володимирович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 08 липня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] (на дату укладення Договору - [PERSON]) було укладено та нотаріально посвідчено Договір між батьками про проживання, виховання дитини та сплату аліментів на дитину. Відповідно до п.4.3 Договору: «Аліменти сплачуються Платником у вигляді виплати грошової суми, розмір якої за домовленістю сторін становить 50% (п`ятдесят відсотків) від заробітної плати Платника, але не менше 50% (п`ятдесят відсотків) встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку». Відповідно до пункту 4.4. Договору: «Виплата аліментів здійснюється Платником щомісячно, 50% (п`ятдесят відсотків) від заробітної плати Платника не пізніше 2 числа поточного місяця та 50% (п`ятдесят відсотків) від авансу Платника не пізніше 16 числа поточного місяця». Відповідно до п.4.6 Договору Сторони домовились, що кошти будуть сплачуватись Платником виключно шляхом їх перерахування на поточний (картковий) рахунок Одержувача. З врахуванням наведених положень Договору, Позивачем, щомісячно, здійснювались відповідні відрахування, що підтверджується банківськими виписками та розрахунковими листами. 17 липня 2024 року Позивачем від Відповідача отримано Лист, датований 05.07.2024 року. Зазначеним Листом Відповідач повідомила Позивача про наявність заборгованості (без жодного підтвердження) по аліментах у розмірі 164 125, 00 (сто шістдесят чотири тисячі сто двадцять п`ять) гривень 00 копійок за 2022 - 2023 роки та вимагала її сплати протягом 5 (п`яти) днів. При цьому повідомила, що у випадку невиконання даної вимоги, вона звернеться до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. 20.07.2024 року Позивачем надано Відповідь на Лист Відповідача. Зазначеною Відповіддю (надісланою на адресу Відповідача та нотаріуса, що посвідчував Договір) [PERSON]. повідомив Відповідача про те, що «з моменту укладення Договору і по сьогоднішній день аліменти сплачувались виключно відповідно до умов Договору: після отримання заробітної плати/авансу, я перераховував 50 % від отриманої суми Вам. Зазначене підтверджується відповідними банківськими виписками». До Відповіді були додані відповідні банківські виписки. Незважаючи на наведене, 17 вересня 2024 року банківські рахунки Позивача були арештовані на підставі Постанови про арешт коштів боржника по виконавчому провадженню № [NUMBER] по виконанню Виконавчого напису № 2341 виданий 05.09.2024 року приватним нотаріусом Київського міського округу - Легким Вадимом Володимировичем. З копії виконавчого напису нотаріуса № 2341 від 05.09.2024 року вбачається, що позивач не сплатив «у встановлені строки за Договір між батьками про проживання, виховання дитини та сплату аліментів на дитину, … - аліменти за період 2022-2023 роки, строк платежу за якими настав 23.07.2024». Загальна сума заборгованості за Виконавчим написом складає 171 125, 00 (сто сімдесят п`ять тисяч сто двадцять п`ять) гривень 00 копійок, з яких: 164 125, 00 гривень заборгованість по сплаті аліментів за 2022-2023 року та 7 000, 00 гривень нотаріальні витрати за вчинення Виконавчого напису. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМ України від 29.06.1999 року за № 1172 для одержання виконавчого напису на стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Аналіз наведених норм права дає підставу стверджувати про те, що нотаріус, при вчиненні Виконавчого напису зобов`язаний перевірити наявність безспірної заборгованості боржника. У даному випадку Позивачем, щомісячно, з моменту укладення Договору і по день подання даного позову, аліменти сплачувались виключно відповідно до умов Договору: після отримання заробітної плати/авансу, Позивач перераховував Позивачу 50 % від отриманої суми. Зазначене підтверджується квитанціями АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», виписками по картковому рахунку за 2022 та 2023 року АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ», розрахунковими листами. Відповідно, на дату вчинення Виконавчого напису у Позивача була відсутня безспірна заборгованість зі сплати аліментів. Враховуючи наведене вище, Позивач вважає Виконавчий напис № 2341 виданий 05.09.2024 року приватним нотаріусом Київського міського округу - Легким Вадимом Володимировичем незаконним та вчиненим із грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів, а тому таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, Виконавчий напис було видано без перевірки сум, тобто відповідність розрахунків заборгованості нотаріусом не перевірялася. З врахуванням вище викладеного просив визнати Виконавчий напис № 2341 вчинений 05.09.2024 року приватним нотаріусом Київського міського округу - Легким Вадимом Володимировичем, незаконним та таким, що не підлягає виконанню. 20 вересня 2024 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи передані судді Тесленко І.О. Фактично справу передано судді згідно реєстру передачі справ 23 вересня 2024 року. Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлявся запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Відповідь на запит надійшла до суду 18 жовтня 2024 року. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2024 року справу прийнято до провадження та постановлено вищевказану справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання. 13 листопада 2024 року від позивача [PERSON] через «Електронний суд» надійшла заява про забезпечення позову. 18 листопада 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву який обґрунтований наступним. «08» липня 2022 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір між батьками про проживання, виховання дитини та сплату аліментів на дитину (надалі також - «Договір»), який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Шаповаленком А.І. Відповідно до п.4.3. Договору Аліменти сплачуються Платником у вигляді виплати грошової суми, розмір якої за домовленістю сторін становить 50% (п`ятдесят відсотків) від заробітної плати Платника, але не менше 50% (п`ятдесят відсотків) встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно із п. 4.4. Договору, виплата аліментів здійснюється Платником щомісячно, 50% (п`ятдесят відсотків) від заробітної плати Платника не пізніше 2 числа поточного місяця та 50% (п`ятдесят відсотків) від авансу Платника не пізніше 16 числа поточного місяця. Відповідно до п .4.7. Договору Платник зобов`язується сплачувати аліменти передбачені цим договором та Сімейним кодексом України, Одержувачу своєчасно і у відповідному розмірі, а також своєчасно сповіщати Одержувача про зміну місця свого проживання. Згідно із п. 5.7. Договору сторони підтвердили, що цей Договір не носить характеру фіктивного або удаваного правочину, не приховує інший правочин і відповідає дійсним намірам Сторін створити для себе юридичні наслідки. Відтак, укладавши Договір, сторони розуміли наслідки своїх дій та довгостроковість домовленостей. Щодо повідомлення Позивача про наявність заборгованості зі сплати аліментів. Як було вказано вище, Позивач зобов`язався здійснювати виплату аліментів в розмірі 50% (п`ятдесят відсотків) від заробітної плати. В результаті запиту Відповідача, Позивач в 2022 році надав Довідку про заробітну плату №13/5-25/691 від 21.07.2022 року із визначенням заробітної плати за період з лютого 2022 року по червень 2022 року включно. За період 2022 - 2023 роки Позивачем кожного місяця сплачувались аліменти у різному розмірі. Відповідач неодноразово просила надати Позивача інформацію про отриману заробітну плату, проте отримувала відмову. Надалі Відповідачеві стало відомо, що Позивач змінив місце роботи, відтак, Відповідач звернулась до Позивача з проханням надати інформацію щодо розміру заробітної плати останнього (звернення додається). Позивач відмовив у наданні такої інформації (відповідь надається). З метою з`ясування ситуації, Відповідач звернулась до Державної податкової служби України та ГУ ДПС у м. Києві з проханням надати інформацію щодо заробітної плати останнього, проте було отримано відмову (відповідь ДПС України №46112/6/26-15-12-06-11 від «07» травня 2024 року та відповідь ГУ ДПС у м. Києві №/6/26-15-12-06-11 від 15 листопада 2024 року додається). Таким чином, Відповідач неодноразово зверталась до Позивача з метою врегулювання ситуації щодо сплати аліментів та надання пояснень щодо різного розміру таких аліментів, проте так і не отримала будь якої інформації. Вказане суперечить положенню п. 4.4. Договору, тому Відповідач вимушений був вчиняти дії передбачені законодавством з метою спонукати Позивача виконувати зобов`язання належним чином. В результаті того, що Позивач уникав надавати повну та вичерпну інформацію про розмір своєї заробітної плати, а кожного місяця перераховувались різні суми аліментів на дитину, Відповідачем було нараховано борг зі сплати аліментів виходячи із середнього арифметичного значення заробітної плати Позивача за місяць - 71 453 грн. 20 коп., визначеного з урахуванням наданої Довідки про заробітну плату №13/5-25/691 від 21.07.2022. Відповідно до п.4.5. Договору, сплата аліментних платежів починається за місяць в якому відбулось розірвання шлюбу (набуття чинності рішення суду про розірвання шлюбу). Оскільки рішення про розірвання шлюбу між Позивачем та Відповідачем набрало законної сили у жовтні 2022 року, борг зі сплати аліментів нараховувався від жовтня місяця 2022 року, в загальному з урахуванням Довідки про доходи Позивача за 15 місяців (2022-2023 роки). 71 453 грн. 20 коп. х 15 місяців = 1 071 798,00 грн. (розмір заробітної плати, яку в середньому отримав Позивач за 15 місяців). 1 071 798 грн. - 50 % (згідно Договору) = 535 899, 00 грн. (розмір аліментів, які необхідно було сплатити Позивачем). Таким чином, віднявши фактично сплачені кошти (аліменти) від розміру аліментів, які необхідно було сплатити Позивачу, виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 164 125, 00 (сто шістдесят чотири тисячі сто двадцять п`ять) гри. 00 коп. за 2022-2023 роки. 535 899,00 грн. - 73 427,00 грн. - 298 347 грн. = 164 125 грн. 00 коп. Наявність заборгованості у Позивача та невиконання ним своїх обов`язків за укладеним Договором додатково підтверджується також отриманою інформацією в межах відкритого виконавчого провадження. Так, «17» вересня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павлюком Назаром Васильовичем прийнято Постанову про відкриття виконавчого провадження за [NUMBER] на підставі заяви про примусове виконання Виконавчого напису №2341, виданого приватним нотаріусом Київського міського округу - Легким Вадимом Володимировичем. Також, приватним виконавцем здійснено ряд запитів до державних та податкових органів з метою встановлення наявності грошових коштів на рахунках та майна зареєстрованого на ім`я Позивача. Державною податковою службою України надано відповідь на запит №226926155 від «17» вересня 2024 року «про джерела та/або суми доходів, нарахованих податковими агентами на користь боржників - фізичних осіб...», яка додається до відзиву. Відповідно до інформації наданої у відповіді на запит, Позивач отримав дохід: у вигляді заробітної плати від податкового агента - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» у сумі 185 531, 49 (сто вісімдесят п`ять тисяч п`ятсот тридцять одна гривня, 49 коп.), із вирахуванням податку - 152 135, 82 (сто п`ятдесят дві тисячі сто тридцять п`ять грн., 82 коп.) за 3 квартал 2023 року; - у вигляді заробітної плати від податкового агента - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» у сумі 347 284.18 (триста сорок сім тисяч двісті вісімдесят чотири гривні, 18 коп.), із вирахуванням податку - 284 773,03 (двісті вісімдесят чотири тисячі сімсот сімдесят три гривні, 03 коп.) за 4 квартал 2023 року; Отже, якщо Позивачем сукупно за шість місяців (3 та 4 квартали 2023 року) було отримано прибуток у розмірі 436 908, 85 (чотириста тридцять шість тисяч дев`ятсот вісім грн, 85 коп.) (ця сума встановлена з вирахуванням утриманих податків), то сума перерахованих аліментів повинна була становити за цей період - 218 454,42 (двісті вісімнадцять тисяч чотириста п`ятдесят чотири грн, 42 коп.), проте фактично перерахована Позивачем сума аліментів згідно документів, доданих як Позивачем, так і Відповідачем за 3 та 4 квартали 2023 року становить - 152 610, 00 (сто п`ятдесят дві гривні шістсот десять грн., 00 коп.). Відтак, є підстави вважати, що Позивачем порушено умови Договору та здійснено оплату аліментних платежів не в 50 % від отриманої заробітної плати. Тому існують всі підстави вважати, що ні Відповідачем, ні Третьою особою порушень щодо вчинення виконавчого напису здійснено не було, адже Позивач не дотримується вимог Договору та здійснює виплату в розмірі, нижчому ніж це передбачено Договором. Щодо твердження Позивача у позові абз. 6 ст. 2: «Зазначеним листом Відповідач повідомила Позивача про наявність заборгованості (без жодного підтвердження) по аліментах у розмірі 164 125, 00 (сто шістдесят чотири тисячі сто двадцять п`ять) гривень 00 копійок за 2022 - 2023 роки та вимагала її сплати протягом 5 (п`яти) днів..» - слід зауважити, що при підписанні договору між сторонами було обумовлено розмір аліментів, які повинні сплачуватись Позивачем. Розмір заборгованості підтверджується даними про доходи Позивача, зокрема підтверджуючим документом може слугувати Довідка про заробітну плату №13/5-25/691 від 21.07.2022 року, яка містить інформацію про значно більші доходи ніж сплачувались Позивачем фактично за 2022 та 2023 роки. Позивач самостійно підписав вказаний договір і взяв на себе зобов`язання зі сплати аліментів у розмірі визначеному Договором та у строки, які ним передбачені. Згідно із п. 4.4. Договору останнім днем виконання зобов`язання по сплаті аліментів Позивачем кожного місяця, не допускаючи при цьому порушення умов Договору, є 02 та 16 число кожного місяця. Не здійснюючи оплату в повному обсязі у передбачені Договором строки, Позивач свідомо йшов на порушення умов Договору, відтак вимога щодо сплати заборгованості протягом 5 (п`яти) днів є обґрунтованою та такою, що не суперечить ні вимогам Договору, ні законодавства. Крім того, не дивлячись на той факт, що у вимозі, яка була отримана Позивачем «17» липня 2024 року дійсно було визначено строк оплати 5 (п`ять) днів, вчинено нотаріальний напис було лише 05 вересня 2024 року. До цього часу батько дитини - Позивач ніяк не реагував на отриманий лист від Відповідача, ні усно коли забирав дитину до себе в межах прав, визначених Договором, ні в режимі надіслання інформації на будь які, вказуючи при цьому, що вимога є спірною. Тому як у Відповідача, так і у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що Позивач не погоджується із надісланим листом. Щодо заперечень Позивача про наявність заборгованості зі сплати аліментів. Позивачем у позовній заяві зазначено, що «20» липня 2024 року ним подано «Відповідь на Лист» Відповідача, у якій зазначається наступна інформація абз. 9 ст. 2: «Зазначеною Відповіддю (надісланою на адресу Відповідача та нотаріуса, що посвідчував Договір) [PERSON]. повідомив Відповідача про те, що «з моменту укладення Договору і по сьогоднішній день аліменти сплачувались виключно відповідно до умов Договору: після отримання заробітної плати/авансу, я перераховував 50 % від отриманої суми Вам. Зазначене підтверджується відповідними банківськими виписками» (надалі також - «Відповідь на лист»). «Відповідь на Лист» Позивачем надіслано належним чином (цінним листом з описом вкладення) лише на адресу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу - Шаповаленка А.І., який посвідчував Договір, що підтверджується квитанцією та описом, які було додано до позовної заяви. Проте, Шаповаленко А.І. не є стороною у зобов`язанні зі сплати аліментів. Підстави для надіслання вказаному нотаріусові «Відповіді на листа» не вказано в позовній заяві. Натомість, із доданого Позивачем до матеріалів справи фіскального чеку №0100114473507 стало відомо, що «22» липня 2024 року на адресу Відповідача також було відправлено листа, який на відміну від листа надісланого Шаповаленко А.І. не містив ні опису, ні накладної, що унеможливлює дослідження змісту такого листа. Таким чином, зрозуміти і встановити, що саме було надіслано на адресу Відповідача немає можливості. Більше того, Відповідачем не було отримано вказане відправлення, що підтверджується Трекінгом відправлень із сайту Укрпошта за №0100114473507, який додається до Відзиву. Також Відповідачу не надходило жодних повідомлень про те, що саме та на яку адресу надсилалось відправлення за №0100114473507, що підтверджується скрін-копією повідомлень від Укрпошти з месенджеру, яка додається до Відзиву. Відтак, дізнатись про наявність будь якого надісланого листа, нехай навіть листа який би містив «Відповідь на лист» у Відповідача не вбачалось можливості, адже про таку відправку стало відомо лише отримавши матеріали позовної заяви та ознайомившись з ними. Представником Відповідача було надіслано на адресу АТ «УКРПОШТА» адвокатський запит №061124-1 від 06 листопада 2024 року з метою отримання інформації та засвідчених копій документів, що стосується відправлення за №0100114473507 та належного повідомлення Відповідача про надіслання відправки на її адресу. В результаті розгляду запиту АТ «УКРПОШТА» надало відповідь №1.10.004.-32037-24 від 13 листопада 2024 року з якої стало відома наступна інформація: - за повідомленням керівника відділення №1 м. Київ з індексом 01001, рекомендований лист №0100114473507 від 22.07.2024 року на ім`я [PERSON] ( [ADDRESS] ) прийнятий до пересилання без опису вкладення та без зазначення мобільного телефону адресата у відділенні №1 м. Київ та направлений за призначенням. - за повідомленням керівника відділення №35 м. Київ з індексом 03035, вищезазначений лист надійшов 23.07.2024 року до відділення №35 м. Київ. Даний лист доставлявся 24.07.2024 року згідно вказаної на конверті адреси, але не був вручений, оскільки двері квартири ніхто не відчинив. Повідомлення про надходження відправлення вкладено до поштової скриньки адресата. Оскільки за одержанням вищезазначеного відправлення до відділення №35 м. Київ адресат не звернувся, лист повернутий 06.08.2024 року відправнику за закінченням встановленого строку його зберігання. Відтак, відправник «Відповіді на лист» не вчинив належних та необхідних дій, які б сприяли належному отриманню Відповідачем вказаного листа, аби остання мала змогу ознайомитись із запереченням на вимогу. Не було вказано ні опису, ні контактного номера телефону. При цьому, відправка була здійснена на відділення з індексом 03035, знаючи при цьому, що Відповідач фактично проживає в іншому місці. Таким чином, Позивач був поінформований про наявність заборгованості з його сторони, а також те що вона може бути стягнута у безспірному порядку, проте не вчиняв жодних дій для належного повідомлення Відповідача про наявність спору щодо аліментів, які сплачувались в недостатньому розмірі. Враховуючи відсутність заперечень зі сторони Позивача, Відповідач звернувся до приватного нотаріуса (Третя сторона у справі) для стягнення заборгованості у безспірному порядку. Щодо стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Стаття 18 Цивільного кодексу України передбачає можливість захисту цивільних прав нотаріусом шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі, але у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст.39 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ (надалі також - Закон № 3425-ХІІ), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст. 87 Закону № 3425-ХІІ, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону № 3425-ХІІ визначені умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Статтею 90 Закону № 3425-ХІІ передбачено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до п.3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Згідно із п.3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 передбачено, що Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Пунктом п.3.5 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 визначено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. Спірний виконавчий напис відповідає вимогам статті 88 Закону України «Про нотаріат», пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 «Про затвердження переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29 червня 1999 року, Главі 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, так як вчинений з урахуванням наявності документів, що підтверджують безспірність заборгованості. Лист з вимогою щодо погашення заборгованості зі сплати аліментів був надісланий Позивачеві в липні 2024 року. Отримано вказаний лист особисто Позивачем «17» липня 2024 року (згідно з інформації за тренінгом №0304911516070 із сайту Укрпошта). Враховуючи те, що виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Київського міського округу - Легким Вадимом Володимировичем «05» вересня 2024 року Позивач з дати отримання листа і до безпосередньо вчинення виконавчого напису, не звернувся до Відповідача із заявою про те, що розмір вимог є спірним. Таким чином, Відповідачем з метою одержання виконавчого напису було надано Третій особі, всі передбачені законом документи на підтвердження безспірності наявного права вимоги, а виконавчий напис видано в порядку та формі, яка повністю відповідає вимогам закону. Відтак, не існує жодних правових підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та, відповідно, для задоволення позовних вимог Позивача. Сума боргу, нарахована за виконавчим написом, є безспірною, права Позивача не порушуються. Щодо наданих Позивачем банківських виписок. З метою обґрунтування своїх позовних вимог, Позивачем до позовної заяви додано виписки ГУ з обслуговування клієнтів по рахунку № [NUMBER] за 2022 та 2023 роки, а також розрахункові листи за 2022 та 2023 роки. Вказані документи не можуть слугувати допустимими доказами, враховуючи те, що вони не містять обов`язкових реквізитів. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.12 р. № 578/5, згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання операції та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Зазначений перелік обов`язкових реквізитів кореспондується із ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Пунктом 2.3. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України 24.05.1995 № 88, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 р. за № 168/704 визначено, що первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Пунктом 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України 24.05.1995 № 88, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 р. за № 168/704 визначено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу - одержувача тощо. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 15 грудня 2015 року (провадження № 21-426ба15), договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку, а свідчить про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, в той час як первинні документи складаються лише за фактом надання послуг. Про факт отримання та повернення коштів свідчать банківські виписки про зарахування чи повернення грошей із поточного рахунку, а також прибуткові та видаткові касові ордери у разі внесення грошей до каси товариства. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 червня 2020 року в справі № 169/506/17 (провадження № 61 -37213св18). Отже, неможливо надати правову оцінку випискам та розрахунковим листам, які надані Позивачем, оскільки ці документи не підписані та їх копії не посвідчені у встановленому законодавством порядку. З врахуванням наведеного просила відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Легкий Вадим Володимирович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в повному обсязі. 18 листопада 2024 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, клопотання про витребування доказів та відзив на позовну заяву. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 20 листопада 2024 року заяву [PERSON] про забезпечення позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Легкий Вадим Володимирович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задоволено; зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 2341, вчиненого 05 вересня 2024 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легким Вадимом Володимировичем про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості у розмірі 171 125 грн. у виконавчому провадженні № [NUMBER]. 03 грудня 2024 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив яка обґрунтована наступним. Щодо відсутності безспірності заборгованості. За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Отже, для вчинення виконавчого напису необхідна присутність основної умови - наявність документів, що підтверджують безспірність заборгованості. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). 29 червня 1999 року постановою Кабінету Міністрів України № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до Переліку у випадку стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами для одержання виконавчого напису подаються а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як вбачається із доказів, долучених до позовної заяви, Позивачем постійно сплачувалися грошові кошти на виконання умов Договору. Відтак, вважаємо, що у Відповідачем не могло бути надано нотаріусу документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відсутність таких документів є самостійною підставою для визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню. Щодо відсутності заборгованості та доказів її розміру За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (частина друга статті 181 СК України). Грошове зобов`язання представляє собою зобов`язання по сплаті грошових коштів. Згідно приписів чинного законодавства та умов Договору зобов`язання Позивача зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця (50% (п`ятдесят відсотків) від заробітної плати Платника не пізніше 2 числа поточного місяця та 50% (п`ятдесят відсотків) від авансу Платника не пізніше 16 числа поточного місяця). Отже, зобов`язання зі сплати аліментів буде вважатися простроченим та виникне заборгованість відносно кожного платежу окремо. Сторонами визнається, що обов`язок зі сплати аліментів виник у Позивача у жовтні 2022 року. Відповідачем також підтверджується отримання аліментів у період з вересня 2022 року по грудень 2023 року (включно) 371 774,00 (триста сімдесят одна тисяча сімсот сімдесят чотири) гривні 00 копійок. Акцентують увагу суду, що сума заборгованості визначена Відповідачем на підставі особисто проведених математичних розрахунків, та не підкріплена жодними доказами, тобто є нічим іншим як припущенням відповідача. У відзиві представник відповідача вказує, що під час проведення таких розрахунків стороною відповідача за основу було взято довідку про заробітну плату від 21.07.2022 року, за якою було вираховано середній заробіток у розмірі 71 453,20 грн. Звертають увагу суду на ту обставину, що означена довідка стосувалася іншого трудового періоду, а саме періоду з лютого по червень 2022 року. В той же час, спірним періодом є жовтень 2022 - грудень 2023. Посилання у відзиві на позовну заяву представника Відповідача, що під час виконання оскаржуваного Виконавчого напису приватним виконавцем в межах виконавчого провадження № 7603897 було отримано інформацію від Державної податкової служби України не можуть братися до уваги, оскільки зазначені дії було вчинено та інформацію отримано після вчинення виконавчого напису. В той же час перевіряючи законність Виконавчого напису необхідно послуговуватися доказами, що підтверджують фактичні обставини, які існували на момент його вчинення. Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278гс18) висловлена позиція, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. На підтвердження недотримання нотаріусом наведених вище положень законодавства акцентують увагу суду на наступному. У Виконавчому написі визначено заборгованість як «несплачені у встановлені строки…… 164 125,00 (сто шістдесят чотири тисячі сто двадцять п`ять) гривень 00 копійок - заборгованість по сплаті аліментів за 2022-2023 роки». Як було доведено вище, аліментні зобов`язання мають періодичний характер та мають виконуватися щомісячно. Відтак і заборгованість за ними має обліковуватися щомісячно. З оскаржуваного Виконавчого напису неможливо встановити характер заборгованості, за який конкретний період в розрізі місяців вона виникла та обліковується, розмір цієї заборгованості за конкретний місяць. Більше того, можна зробити висновок, що заборгованість обліковується за весь 2022 календарний рік. Водночас, аліментні зобов`язання виникли лише з жовтня 2022 року. Зазначене вказує на невідповідність оскаржуваного Виконавчого напису приписам законодавства, що є самостійною підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Як вбачається з матеріалів справи Позивачем добросовісно виконувалися умови договору у спірний період. Відповідачем підтверджується отримання аліментів у розмірі 372 654,00 (триста сімдесят дві тисячі шістсот п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок за період з жовтня 2022 року по грудень 2023 року (включно), тобто до моменту звернення до нотаріуса за вчиненням Виконавчого напису. З довідок про заробітну плату та розрахункових листів, виданих роботодавцем Позивача вбачається, що останній у спірний період працював та отримував заробітну плату у Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України». Стороною Позивача було здійснено узагальнення наданої інформації у: Таблиці 1 «Заробітна плата та платежі за період з жовтня по грудень 2022 року» з якої вбачається, що з жовтня 2022 року по грудень 2022 Позивачем було перераховано Відповідачу 73 473,00 грн. Таблиці 2 «Заробітна плата та платежі за період з січня по грудень 2023 року», з якої вбачається, що з січня 2023 року по грудень 2023 Позивачем було перераховано Відповідачу 299 181,00 гривень. З наведених таблиць наочно вбачається, що відсутня будь-яка заборгованість Позивача перед Відповідачем у момент вчинення оскаржуваного Виконавчого напису. Водночас наголошують, що Позивачем у добровільному порядку було перераховано грошові кошти в якості авансування сплати майбутніх аліментів у наступному розмірі: Дата Сума платежу 16.08.2022 - 11 075,00, 19.08.2022 - 4 100,00, 01.09.2022 - 2 751,00, 16.09.2022 - 12 183,00, 30.09.2022 - 12 279,00, Всього - 42 388,00. Отже, станом на момент звернення Відповідача до третьої особи із заявою про вчинення виконавчого напису у Позивача перед Відповідачем не лише не існувало невиконаних зобов`язань за Договором. Навпаки, існувала переплата у розмірі 42 388,00 грн. З врахуванням наведеного просив визнати Виконавчий напис № 2341 вчинений 05.09.2024 року приватним нотаріусом Київського міського округу Легким Вадимом Володимировичем, незаконним та таким, що не підлягає виконанню. 09 грудня 2024 року Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва клопотання представника відповідача [PERSON] про розгляд справи за правилами загального позовного провадження задоволено, здійснено перехід до розгляду цивільної справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 27 січня 2025 року. В позовній заяві представником позивача Чехович Т.Г. було заявлено клопотання про витребування у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Легкого Вадима Володимировича документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис №2341 від 05.09.2024 року, оскільки позовна заява подана з приводу визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва 27 січня 2025 року клопотання представника позивача Чехович Т.Г., підтриманого в судовому засіданні представником позивача [PERSON] , задоволено; витребувано у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Легкого Вадима Володимировича (місцезнаходження: 02140, місто Київ, вул. Гришка, буд. 4, приміщення 10) належним чином засвідчені копії документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис №2341 від 05.09.2024 року; клопотання відповідача [PERSON] , про витребування доказів, - задоволено частково; витребувано у Державної податкової служби України інформацію про податкового агента та суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь [PERSON] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) податковим агентом, та/або суми доходів, отриманих самозайнятими особами, і суму утриманого ними податку, а також суму річного доходу, задекларованого [PERSON] в податковій декларації про майновий стан і доходи за період з 01 липня 2022 року по 31 грудня 2023 року. 24 лютого 2025 року на виконання Ухвали Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 27 січня 2025 року до суду надійшов лист від Державної податкової служби України з додатками. 03 травня 2025 року на виконання Ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 27 січня 2025 року до суду від Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Легкого Вадима Володимировича надійшли копії документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 30 червня 2025 року підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Легкий Вадим Володимирович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - закрито; призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача з`явився вказав що на момент вчинення виконавчого напису заборгованості у позивача не було. Вважав що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання з`явився вказав що позов задоволенню не підлягає. Зазначила, що суд може у випадку встановлення не вірної суми у виконавчому написі скасувати його частково. Третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Легкий Вадим Володимирович, в судове засідання не з`явився, 03 травня 2025 року надав суду лист у якому просив розглянути справу без його участі, заперечень проти позовних вимог не має. Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства. Судом встановлено що 08 липня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про проживання, виховання дитини та сплату аліментів на дитину, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шаповаленко А.І., зареєстрований в реєстрі за №848. (т. 1 а.с. 11 - 13). Відповідно до умов вказаного договору у зв`язку з тим, що дитина, на підставі цього договору постійно проживає разом зі своєю матір`ю - [PERSON] , Платник надає Одержувачу утримання (аліменти) для Дитини, а також здійснює інші виплати, у термін, у розмірі, формі та порядку, що їх встановлено цим договором. Аліменти сплачуються Платником у вигляді виплати грошової суми, розмір якої за домовленістю сторін становить 50% (п`ятдесят відсотків) від заробітної плати Платника, але не менше 50% (п`ятдесят відсотків) встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Виплата аліментів здійснюється Платником щомісячно, 50% (п`ятдесят відсотків) від заробітної плати Платника не пізніше 2 числа поточного місяця та 50% (п`ятдесят відсотків) від авансу Платника не пізніше 16 числа поточного місяця. Сторони домовились, що кошти будуть сплачуватись Платником виключно шляхом їх перерахування на поточний (картковий) рахунок Одержувача. Згідно листа відповідача №05/07-24 від 05 липня 2024 року вказано що позивачем не виконано у повному обсязі взяті на себе зобов`язання встановлені п. 4.3 вказаного договору, а саме: не сплачено аліменти у сумі, визначеній умовами договору. Сума заборгованості складає 164 125,00 за 2022-2023 року (т. 1 а.с. 14). Відповідно до відповіді на лист від 20 липня 2024 року позивач вказував що твердження про порушення ним зобов`язань по сплаті аліментів безпідставні, неаргументовані та не підтверджені жодним доказом (т. 1 а.с. 15). Судом також досліджено накладну, опис та квитанцію що підтверджує надсилання вказаної відповіді на лист відповідача, рекомендованим повідомленням приватному нотаріусу Шаповаленко А.І. та [PERSON] (т. 1 а.с. 16 - 18). 05 вересня 2024 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легким В.В., вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №2341 яким запропоновано стягнути з [PERSON] несплачені у встановлені строки за договором про проживання, виховання дитини та сплату аліментів на дитину - аліменти за період 2022 - 2023 року, строк платежу за якими настав 23.07.2024 року, всього сума стягнення 171 125,00 грн. Як вбачається з постанови про арешт коштів боржника ВП [NUMBER] від 17.09.2024 року, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павлюком Н.В., накладено арешт на грошові кошти що належать боржнику (т. 1 а.с. 19). Згідно довідки про заробітну плату від 25.11.2024 року №13/8.1-11/2310 та від 22.11.2024 року №13/8.1-11/2304 видану [PERSON] , що він дійсно працював в АТ «Державний ощадний банк України» з 18 жовтня 2016 року по 26 лютого 2024 року, остання займана посада Начальник відділу, надано інформацію про заробітну плату останнього в період з жовтня 2022 року по грудень 2023 року (т. 1 а.с. 154 - 156). Як вбачається з платіжних інструкцій та виписки по картковому рахунку наданим позивачем, останнім виконувались умови вказаного договору та сплачувались кошти на рахунок [PERSON] , призначення платежу: аліменти (т. 1 а.с. 23 - 28, 157 - 187). Судом також досліджено розрахункові листи позивача в період з жовтня 2022 року по грудень 2023 року (т. 1 а.с. 29 - 32, 188 - 194), довідку про заробітну плату позивача в період з лютого 2022 року по червень 2022 року (т. 1 а.с. 97), відповідь на запит №226926155 від 17.09.2024 до Департаменту податкової служби України (т. 1 а.с. 98 - 99), відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми нарахованих доходів за період з 3 кварталу 2022 року по 4 квартал 2023 року (т. 1 а.с. 241) та копії документів на виконання ухвали суду від 27 січня 2025 року надані Легким В.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу на підставі яких було вчинено виконавчий напис №2341 від 05.09.2024 року (т. 2 а.с. 1 - 15). Інших доказів суду надано не було. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року № 3425-XII передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року № 3425-XII (чинною на момент виникнення спірних правовідносин), нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року № 3425-XII). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, зі змінами та доповненнями до нього. У статті 87 Закону України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року № 3425-XII визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року № 3425-XII, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з підпунктами 1.1., 1.2. пункту 1, підпунктами 3.1., 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. У постанові від 13.10.2021 року у справі № 554/6777/17-ц Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10.11.2021 року у справі № 758/14854/20, учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. З матеріалів справи вбачається, що позивачем було направлено відповідь на лист відповідача, яку рекомендованим поштовим відправленням також було подано приватному нотаріусу Шаповаленко А.І. (яким було посвідченого відповідний договір) та стягувачу [PERSON] . У зазначеній відповіді позивач прямо наголосив, що твердження про порушення ним договірних зобов`язань є безпідставними, неаргументованими та жодним доказом не підтверджені. Однак, з приводу вчинення виконавчого напису відповідач звернувся до іншого нотаріуса, що позбавило можливості позивача надати свої заперечення щодо заборгованості до вчинення відповідного виконавчого напису нотаріусу - Легкому В.В., що призвело до не врахування останнім відсутності безспірності заборгованості, яку у своїй заяві вказав відповідач. Отже нотаріусом не було з`ясовано наявність заперечень боржника щодо вчинення виконавчого напису, що виключає можливість вважати заборгованість безспірною та свідчить про порушення порядку вчинення виконавчого напису. Крім того, виконавчий напис нотаріуса було вчинено на підставі договору між сторонами про проживання, виховання дитини та сплату аліментів на дитину. Разом з тим, суд приходить до висновку про відсутність у цьому випадку ознак безспірності зобов`язання, що є обов`язковою умовою для вчинення виконавчого напису. Позивач послідовно зазначає, що ним належним чином та в повному обсязі виконувались договірні зобов`язання щодо сплати аліментів. З матеріалів справи вбачається, що позивач здійснював платежі по сплаті аліментів відповідно до умов вказаного договору, а тому стверджувана відповідачем заборгованість не є очевидною, беззаперечною чи такою, що підтверджується належними документами. З копій документів наданих приватним нотаріусом на підставі яких було вчинено виконавчий напис №2341 від 05.09.2024 року вбачається що відповідач не надав нотаріусу документів, які б об`єктивно та однозначно підтверджували наявність і точний розмір безспірної заборгованості, будь - якого розрахунку. Відповідачем на підтвердження існування заборгованості позивача було надано лише заяву, у якій викладено його суб`єктивні твердження. Водночас будь-який розрахунок заборгованості за договором, який би давав можливість встановити підстави виникнення боргу, період його нарахування, розмір платежів та порядок їх визначення, матеріали справи не містять. Доказів, що підтверджують фактичні обставини, на які посилається відповідач, ним також не надано. Надання однієї лише заяви не може вважатися належним і достатнім доказом безспірності вимог. Такий документ не підтверджує ні факту виникнення боргу, ні його розміру, ні настання строку виконання зобов`язання. Нотаріус мав оцінити, що за відсутності розрахунку та інших первинних документів вимоги не можуть бути визнані безспірними. Крім того, у виконавчому написі нотаріуса зазначено про стягнення із [PERSON] заборгованості зі сплати аліментів за 2022 - 2023 роки. Водночас укладений між сторонами договір про проживання, виховання дитини та сплату аліментів був посвідчений приватним нотаріусом Шаповаленко А. І. лише 08 липня 2022 року, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 06 вересня 2022 року, яке набрало законної сили 07.10.2022 року. Однак, у виконавчому написі не конкретизовано ні початкову, ні кінцеву дату періоду, за який начебто утворилася заборгованість, а також не наведено розрахунку за відповідні місяці чи конкретні суми, що підлягають стягненню за кожен із них. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми нарахованих доходів за період з 3 кварталу 2022 року по 4 квартал 2023 року вбачається що крім доходів у вигляді заробітної плати позивач отримував інші доходи. У договорі між позивачем та відповідачем встановлено що аліменти сплачуються у вигляді грошової суми, розмір якої за домовленістю сторін становить 50% від заробітної плати. Отже, розмір аліментів прямо прив`язаний виключно до суми заробітної плати та не залежить від інших видів доходів, які позивач міг отримувати протягом відповідного періоду. У виконавчому написі, як і в наданих відповідачем документах, відсутні відомості, які би підтверджували, яким чином визначено суму заборгованості та чи враховано в ній саме ті доходи, з яких за умовами договору мали сплачуватися аліменти. Отже, нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було дотримано обов`язкових умов безспірності заборгованості, зокрема не перевірено обґрунтованість та достовірність суми боргу, а також не з`ясовано наявність заперечень з боку боржника. В матеріалах, поданих для вчинення напису, не підтверджено, що заборгованість сформована відповідно до умов договору та є безспірною. Дослідивши матеріали справи, надавши об`єктивну оцінку зібраним доказам у справі, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача та визнання виконавчого напису №2341 від 05 вересня 2024 року таким, що не підлягає виконанню. Щодо стягнення судових витрат, судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 133 ПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Із матеріалів справи вбачається, що при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір за вимогу немайнового характеру у розмірі 1 211,20 грн. та за заяву про забезпечення позову у розмірі 605,60 грн. що разом становить 1 816,80 грн., що підтверджується платіжними інструкціями №9052-7076-8390-2900 від 18 вересня 2024 року та №2555-2045-9913-1957 від 13 листопада 2024 року, які містяться в матеріалах справи (а.с. 5, 73). У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, стягненню із відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 1 816,80 грн. Також, представником позивача в судових дебатах було вказано, що стороною позивача були понесені витрати на професійну правничу допомогу та вказав що ним буде подана заява про стягнення додаткових витрат. З врахуванням наведеного, суд роз`яснює, що відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved