Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-23 00:00:00

Адвокат Герасимчук О.О., який діє від імені та в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами. Стислий виклад позиції позивача 18.03.2009 року сторони зареєстрували шлюб. Під час шлюбу у них народилась дочка, [PERSON] , [INFO] . Спільне життя сторін не склалось. Вони перестали розуміти та любити один одного, з`явились розбіжності у поглядах на сімейне життя та сімейні обов`язки щодо ведення сімейного господарства, виховання дитини та спільного побуту. Наразі вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо. Всі спроби сторін знайти компроміс не дали жодних результатів. Їх шлюб носить формальний характер, примирення, подальше сімейне життя та збереження шлюбу позивач вважає неможливими. Рух справи в суді Позовна заява надійшла до Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області 26.06.2025 року. Ухвалою судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області 01.07.2025 року цивільну справу передано за підсудністю до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області. 23.07.2025 року матеріали справи надійшли до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями розподілена судді Подоляк Я.М. Ухвалою судді Подоляк Я.М. від 25.07.2025 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду по суті вимог. Позиція учасників справи Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судові засідання, призначені на 17.09.2025 та 24.10.2025 року, не з`явився. Про розгляд справи повідомлялася шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв`язку на адресу місця його проживання, зареєстровану в установленому порядку, при цьому, поштове відправлення з судовою повісткою на 17.09.2025 року повернулось на адресу суду з відміткою про невручення у зв`язку з відстуністю адресата за вказаною адресою. Відповідач причини неявки не повідомив, відзив на позов він нього на адресу суду не надходив. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити по справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступного. Фактичні обставини справи, встановлені судом Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , 18.03.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінили прізвище на [PERSON] , про що складено актовий запис №80. Відповідно до копій свідоцтва серія [NUMBER] про народження [PERSON] , [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Побудувати спільне життя сторонам не вдалось, одруження виявилось не вдалим. Вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Позивач не бажає примирення з відповідачем та не має наміру на збереження шлюбу, тому наполягає на його розірванні. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 2, 3, 4 ст.56 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Висновки суду Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з означеним позовом і, оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 968 грн 96 коп. Крім того, представник позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. Так, однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Ч. 2 ст. 137 цього Кодексу встановлено, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Ч. 3 ст. 137 цього Кодексу встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження обставин понесення позивачем витрат на правничу допомогу суду подані: копію договору про надання правової допомоги від 03.03.2025, укладеного між позивачем та адвокатом Герасимчуком О.О, за умовами п.1.1. якого адвокат за дорученням клієнта зобов`язується надавати останньому професійну правничу допомогу, включаючи представництво й інші види адвокатської діяльності щодо захисту прав, свобод та інтересів клієнта в усіх органах державної влади і місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організаціях, перед посадовими і службовими особами, перед фізичними особами-підприємцями і громадянами, в судах України усіх рівнів та інстанцій щодо розірвання шлюбу, укладеного між клієнтом та [PERSON] , а клієнти зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та інші платежі, визначені договором. Згідно умов п.3.1 договору клієнт сплачує адвокату за надання правової допомоги гонорар в розмірі 5000,00 грн за розгляд справи в суді першої інстанції; копію ордеру на надання правничої допомоги від 24.06.2025 року; копію свідоцтва про право на заняття адвокатської діяльності №603 від 18.08.2008 року. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Водночас, ч. 4 ст. 137 ЦПІК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Таким чином, із врахуванням складності справи, яка, із відповідно до фактичних обставин та позицій сторін, а також те, що розгляд справи проведено в порядку спрощеного позовного провадження, без особистої участі сторін та представника позивача, суд доходить до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на правничу допомогу у сумі 5 000 грн не відповідає критеріям, співмірності, визначеним у ч. 4 ст. 137 ЦПК України, у зв`язку із чим підлягає зменшенню до суми у розмірі 3 000 грн.

Outcome: approved