Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

25 липня 2025 року [PERSON] через свого представника адвоката Давиденка К.В. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 27 січня 2016 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис зроблено за № 12. Від шлюбу подружжя має двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Через різні характери та повністю протилежні погляди на майбутнє та модель сімейного життя подружжя не може знайти взаєморозуміння один з одним, у зв`язку з чим припинили сумісне проживання та ведення домашнього господарства. Посилаючись на причини, які спонукали її звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, зазначаючи, що примирення між нею та відповідачем неможливе, подальше спільне проживання та збереження сім`ї суперечить її інтересам, позивачка просила розірвати її шлюб з [PERSON] та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». 25 липня 2025 року у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Дем`янову О.А. Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 12 серпня 2025 року відкрито провадження у справі на призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до вимог ст.ст.\~19,\~279 ЦПК України\~вказана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Позивачка та її представник адвокат Давиденко К.В. у судове засідання не з`явилися. 20.10.2025 року представник позивачки через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивачки у зв`язку з сімейними обставинами. Позовні вимоги просив задовольнити та проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с.16). Відповідач у судове засідання не з`явився. Судом за зареєстрованою адресою проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою пошти «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.15). Також, в матеріалах справи знаходиться рекомендоване поштове повідомлення про вручення йому вказаних документів із власноручним підписом про отримання та датою отримання 30.09.2025 року (а.с.20). Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Крім того, відповідно до вимог ч.10 ст.187 ЦПК України [PERSON] про дату, час і місце розгляду справи 21.10.2025 року повідомлений через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України (а.с.17). На підставі частини 11\~статті 128 ЦПК України\~відповідач з опублікуванням оголошення про виклик вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Таким чином, судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5\~ст. 279 ЦПК України. Положеннями\~ст. 174 ЦПК України\~закріплено, що при розгляді справи судом у порядку спрощеного позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання відповідачем заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої\~статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. За загальним правилом (частина 1статті 12 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 27 січня 2016 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області, про що складено актовий запис № 12 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 27 січня 2016 року (а.с.3). Після реєстрації шлюбу прізвище дружини з « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ». Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей синів [PERSON] , [INFO] , (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 26 липня 2016 року Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №202) та [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 30 вересня 2020 року Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №239) (а.с.6,7). На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їхніх дітей, сторони не бажають зберегти шлюб, клопотання про надання строку на примирення ними не заявлено, тому шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~3\~Сімейного кодексу\~України (далі\~ СК\~України) сім`ю\~складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно із частиною першою\~статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3,4\~ст.56 СК України). За змістом\~ч.2\~ст.104\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 С Кодексу. Відповідно до\~ст. 112 ч. 2 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст. 115 СК України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, клопотання про надання строку на примирення сторонами не заявлено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки та їхніх спільних малолітніх дітей, а тому шлюб між ними необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до\~ст. 113 СК України,\~\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити за собою шлюбне прізвище « [PERSON] » про що вона зазначила у своєму позові. Виходячи із положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суд має вирішити питання про стягнення судового збору, який не був сплачений позивачкою при подачі позову до суду. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивачкою при зверненні до суду з відповідним позовом, не заявлено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача судового збору, то суд залишає сплачений нею судовий збір, за рахунок позивачки.

Outcome: approved