Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

представник позивача звернувся до суду із позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 56 289,82 грн. та судові витрати у розмірі 3028,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 07.11.2022 року між Акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1/1450061Р. Відповідно до умов Договору Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 25 159 грн 24 коп. Банк свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією № REF3222800 від 07.11.2022 року. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18.03.2024 року. Станом на дату смерті Позичальника, а саме на [INFO] , заборгованість за кредитним договором становила 11 472 грн 62 коп. З метою реалізації прав кредитора у спадкових правовідносинах 10.04.2024 року Позивач звернувся до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Олефір Р.В. з претензією до спадкоємців померлого боржника у порядку статті 1281 Цивільного кодексу України. 22.04.2024 року на адресу банку надійшла відповідь нотаріуса, згідно з якою заведено спадкову справу № 68/2024 до майна померлого [PERSON] , місце проживання якого на момент смерті було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Також повідомлено, що 16.04.2024 року нотаріусом отримано претензію кредитора АТ «Креді Агріколь Банк» № 10451/1258 від 10.04.2024 року. Крім того, 18.02.2025 року Позивач направив на ім`я спадкоємця [PERSON] письмову вимогу про погашення заборгованості в порядку, передбаченому статтями 1281, 1282 Цивільного кодексу України. Станом на день подання позову заборгованість за кредитним договором не погашена, а спадкоємець з метою виконання боргових зобов`язань перед банком не звертався. З огляду на порушення умов кредитного договору та невиконання відповідачем зобов`язань, позивач змушений звернутися до суду з вимогою про стягнення заборгованості. У зв`язку з наведеним просить позов задоволити. Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 13.05.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 28.07.2025 року ухвалено витребувати у Приватного нотаріуса львівського районного нотаріального округу Львівської області Олефіра Р. В., (81100, Львівська область, м. Пустомити, вул. Грушевського, буд. 52), належним чином завірену копію спадкової справи №68/2024, заведену після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідач у визначений строк відзиву на позовну заяву не подав. В матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 07 листопада 2022 року між Акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1/1450061Р. Відповідно до умов вказаного договору банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 25 159 грн 24 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № REF3222800 від 07.11.2022 року. Зобов`язання банку за кредитним договором виконано у повному обсязі. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18.03.2024 року. Станом на день смерті позичальника заборгованість за кредитним договором становила 11 472 грн 62 коп. Станом на час розгляду справи заборгованість за кредитним договором не погашена, доказів виконання спадкоємцем боргових зобов`язань перед кредитором суду не надано. Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 15.03.2024 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №1/1450061Р від 07 листопада 2022 року становить 11 472,62 грн., яка складається із простроченої заборгованості 11 063,28 грн., відсотків 409,34 грн. Приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Олефіром Р. В., заведено після смерті [PERSON] , який помер [INFO] спадкову справу №68/2024. Судом встановлено, що 10 квітня 2024 року АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» звернулося до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Олефір Р.В. з претензією до спадкоємців померлого боржника у порядку статті 1281 Цивільного кодексу України. Згідно з відповіддю приватного нотаріуса від 22 квітня 2024 року, заведено спадкову справу № 68/2024 до майна померлого [PERSON] , місце проживання якого на момент смерті було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Також встановлено, що 16 квітня 2024 року нотаріусом отримано претензію кредитора АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» № 10451/1258 від 10.04.2024 року. Крім того, 18 лютого 2025 року банком направлено письмову вимогу на ім`я [PERSON] щодо сплати заборгованості в порядку, передбаченому статтями 1281, 1282 Цивільного кодексу України. Зазначена вимога була повернута без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з частиною першою статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Частиною третьою статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч. 1ст. 1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до відомостей спадкової справи №68/2024 після смерті [PERSON] , однак до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Олефіра Р. В. із заявою про відмову від прийняття спадщини за законом звернулась відповідачка [PERSON] , жінка померлого, [PERSON] , мати померлого, [PERSON] , сестра померлого, [PERSON] , батько померлого. Разом з тим, згідно відповіді «Про надання інформації по спадковій справі № 68/224» № 64/02-14 від 18.02.2025 року вбачається, що станом на 18 лютого 2025 року ніхто із спадкоємців померлого [PERSON] не звертався з приводу прийняття спадщини, на цей час по спадковій справі не було видано жодного свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи спір, суд враховує наступні положення законодавства, що регулює спірні правовідносини. Згідно з частиною першою статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язане з його особою i у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно зі статтею 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Отже, спадкоємці померлого позичальника, який не виконав умови договору позики, прийнявши спадщину, в силу статей 1281,1282 ЦК України зобов`язані у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора. Наведені норми законодавства свідчать, що спадкоємець відповідає перед кредитором тільки в межах своєї частки у спадщині, тобто у спадкоємця виникає зобов`язання задовольнити вимоги кредитора лише в межах майна, одержаного у спадщину. У спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцем (кредитором) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб`єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва. Борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами - кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Обов`язок доказувати борги померлого покладається на самого кредитора. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов`язаний надати документи, що підтверджують його вимоги. При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року (справа № 306/2000/16-ц), яку суд враховує при вирішенні цієї справи. За законодавством спадкоємці, що прийняли спадщину, повинні виконати боргові зобов`язання в межах дійсної вартості майна, одержаного ними у спадщину. Вартість спадщини визначається на час відкриття спадщини. Отже, умовою відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця є факт прийняття спадщини. Аналогічні роз`яснення надані в абз. 2 п. 32 Постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Оскільки боржник помер, то відповідати перед кредитором на підставі статей 1281,1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», як позивач, зобов`язаний довести, що саме відповідач є спадкоємцею померлого [PERSON] , прийняла після нього спадщину та вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину. Позивач в своєму позові зазначає, що спадкоємцем у порядку, передбаченому ст. 1261 ЦК України, першої черги є відповідач. Відповідно частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з вимогами статей 12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки встановлено, що відповідач до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася, а навпаки подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини за законом, а спадкова справа заведена на підставі заяв про відмову від спадщини за законом матері померлого [PERSON] , його сестри [PERSON] та батька [PERSON] , відтак відсутні спадкоємці, які у встановленому законодавством порядку прийняли спадщину після спадкодавця [PERSON] та отримали у спадщину майно, в межах вартості якого може бути задоволено вимоги кредитора спадкодавця. Крім того, позивачем не доведено наявність спадкового майна після смерті [PERSON] , а відтак, можливість визначення розміру частки відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, у зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення з відповідача боргу за кредитним договором від 07.11.2022 року № 1/1450061р у розмірі 11 472 гривень 62 копійок. З огляду на викладені обставини, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості, що становить 11 472 гривень 62 копійок є недоведеними та не підлягають до задоволення. Здійснюючи розподіл судових витрат, суд зазначає, що такі витрати в силу вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача, як сторони, якій відмовлено в задоволенні позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed