Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

У червні 2025 року представник позивачки [PERSON] [PERSON] через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», третя особа Луганський відділ державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною було вчинено виконавчий напис № 40858 на підставі ст.\~87\~ЗУ «Про\~нотаріат» про стягнення з позивачки на користь відповідача заборгованості в сумі 12988,88 грн. Про те, що на виконанні у Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавче провадження № 68424292 з примусового виконання зазначеного виконавчого напису позивачка дізналася випадково в липні 2022 року під час відкриття рахунку в АТ КБ «Приватбанк». На переконання позивачки, виконавчий напис є незаконним, оскільки вчинений приватним нотаріусом з порушенням порядку вчинення виконавчих написів, що є самостійною та достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (стала правова позиція, викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року по справі №910/10374/17). Не було перевірено факт безспірності заборгованості, а також порушено вимоги закону в частині вчинення виконавчого напису за кредитним договором, який не посвідчено нотаріально. Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 10.07.2025 прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 10.07.2025 витребувано від Київського державного нотаріального архіву належним чином засвідчені копії документів, поданих Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», на підставі яких було вчинено виконавчий напис №40858 від 22.12.2021 про стягнення заборгованості з [PERSON] , у тому числі копію засвідченого належним чином вказаного виконавчого напису №40858 від 22.12.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. На виконання зазначеної ухвали на адресу суду 20.08.2025 надійшла відповідь від 31.07.2025 за вих. № 2265/01-21, у якій повідомлено, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. передала на державне зберігання до Київського державного нотаріального архіву документи нотаріального діловодства та архіву лише за період з 2011 по 2017 роки. Ухвалою суду від 28.07.2025 від відповідача ТОВ «Фінпром Маркет» витребовувалися належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис №40858 від 22.12.2021 про стягнення заборгованості з [PERSON] , а також належним чином засвідчену копію виконавчого напису №40858 від 22.12.2021 про стягнення заборгованості з [PERSON] . На виконання вищевказаної ухвали суду від 28.07.2025 відповідачем ТОВ «Фінпром маркет» було надіслано виписку з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості, строку, за який провадиться стягнення та відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором №500466264 від 06.03.2014, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк», а також копію договору факторингу №530/1 від 10.12.2021, за яким було відступлено право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №500466264 від 06.03.2014. Відповідачем було також повідомлено, що оригінал вказаного кредитного договору №500466264 від 06.03.2014 було надано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. для формування нотаріальної справи, копія в матеріалах кредитної справи не збереглась. Також оригінал виконавчого напису, виданого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. за № 40858 від 22.12.2021 про стягнення із боржника [PERSON] було направлено до Луганського ВДВС у Луганському районі Луганської області для відкриття виконавчого провадження, а його копія в матеріалах кредитної справи не збереглась. Крім того, оригінали матеріалів, що підтверджують повідомлення про порушення кредитних зобов`язань надано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. для формування нотаріальної справи, їх копії в матеріалах кредитної справи не збереглись. 22.07.2025 від відповідача на адресу суду надійшли клопотання про врегулювання спору за участю судді та заява про визнання ним позову. 25.07.2025 від представника позивачки Галамаги Д.А. на адресу суд надійшла відповідь на відзив, в якій він відхилив запропоновані відповідачем умови з вирішення спору в мировому порядку, які передбачають обов`язок позивачки перерахувати на рахунки відповідача суму 2338,00 грн як частину мінливої заборгованості за кредитним договором, який, на думку позивачки, не укладався. Щодо заяви відповідача про визнання позову, то представник погоджується з прохальною частиною цієї заяви про визнання й задоволення позовних вимог та покладення судових витрат за розгляд цієї справи на відповідача, але в сумі, зазначеній у квитанції про сплату судового збору, що складає 1 816,80 грн. Позивачка та її представник у судове засідання 23.10.2025 не з`явилися. Від представника позивачки Галамаги Д.А. до суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач явку повноважного представника у судові засідання не забезпечив, причин неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Третя особа в судові засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, від її представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 40858, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованість в сумі 12988,88 грн. Відповідачу ТОВ «Фінпром Маркет» було відступлено право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 500466264 від 06.03.2014 на підставі договору факторингу № 530/1 від 10.12.2021, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Позика» та ТОВ «Фінпром Маркет». Судом також\~встановлено,\~що 01.02.2022 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 68424292 з примусового виконання виконавчого напису № 40858 від 22.12.2021, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості в сумі 12988,88 грн. За загальним правилом статей 15, 16 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів міститься у главі 14 Закону України «Про нотаріат» та главі 16 розділу ІІ Порядку. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» ). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Згідно з п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку № 296/5 передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку № 1172, а якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус має право витребувати їх у стягувача, а якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в цьому Переліку, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи (підпункт 2.2 пункту 2 та підпункт 3.6 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку № 296/5). Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Проте у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постановах від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження №14-278гс18), постанові Верховного Суду від 15 лютого 2023 року у справі № 947/10174/21 (провадження № 61-11444св22). Аналіз зазначених вище норм законодавства України вказує про те, що відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем - безспірною. Натомість захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання повідомлень-письмової вимоги про усунення порушень боржнику, та спрямоване на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти стягненню на кошти боржника. У постанові Верховного Суду від 29 січня 2019 року в справі № 910/13233/17 зазначено, що підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнанні їх. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не бере, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення, надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. Недоведення відповідачем належними та допустимими доказами направлення позивачу та отримання ним вимоги про усунення порушень за договором позики грошових коштів є самостійною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає задоволенню (постанова Верховного Суду від 10 січня 2023 року у справі № 619/4933/20). Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами направлення позивачці та отримання нею вимоги про усунення порушень за кредитним договором №500466264 від 06.03.2014 та те, що це договір був посвідчений нотаріально. Досліджуючи питання наявності заборгованості перед стягувачем, суд враховує, що ані сам кредитний договір, ані виконавчий напис нотаріуса до суду надані не були, що взагалі унеможливлює встановлення факту того, що за виконавчим написом № 40858 від 22.12.2021 стягнута заборгованість саме за кредитним договором № 500466264 від 06.03.2014. Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З огляду на викладене, враховуючи визнання позову відповідачем, беручи до уваги, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог діючого законодавства, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис нотаріуса визнанню таким, що не підлягає виконанню. У відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України за результатами розгляду справи, з урахуванням визнання позову відповідачем, з нього на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в загальній сумі 1574,56 (605,60 грн за заяву про забезпечення позову + 968,96 грн за подачу позову) : 2 = 787,28 грн. Решта 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору в сумі 787,28 грн підлягає поверненню з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved