Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

Представник позивача 28.07.2025 звернувся до суду із зазначеним позовом та просив стягнути з відповідача суму заборгованості за договором позики № 4784749 від 12.05.2023 року в розмірі 26 240,20 грн та понесені судові витрати. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що 12 травня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] (далі-відповідач) укладено договір позики № 4784749, підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора. За договором позики ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало відповідачу позику у відповідному розмірі на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування нею. Згідно з договором позики, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Підписанням цього договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті https:// clickcredit.ua/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги. 27.10.2023 між TOB «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (після перейменування ТОВ «Свеа Фінанс») було укладено договір факторингу № 01.02-64/23, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору факторингу у порядку та строки встановлені договором факторингу. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-64/23 від 27.10.2023, заборгованість відповідача за договором позики (станом на дату відступлення права вимоги) складала: 26 240,20 грн. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося жодного нарахування Однак, всупереч умовам кредитних договорів відповідач не виконав свого зобов`язання. Оскільки відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість не погашає, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами, а також судові витрати по справі. Ухвалою суду\~від 29\~липня 2025\~року прийнято\~до розгляду\~позовну заяву\~та призначено\~судове засідання\~у справі,\~розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 19.08.2025 до суду, через систему «Електронний суд» надійшла заява представника позивача ТОВ «Свеа Фінанс» Паладич А.О. про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме відшкодування витрат на правничу допомогу. Представник позивача просила суд прийняти та долучити до матеріалів справи заяву про зменшення позовних вимог, стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором № 4784749 від 12.05.2023 в розмірі 26240,20 грн та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою суду від 02.09.2025 було прийнято заяву представника позивача про зменшення позовних вимог. Ухвалено в подальшому розглядати справу з урахуванням уточнених позовних вимог. Представник позивача будучи належно повідомленим про час та місце судового розгляду справи, направив до суду з заяву про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судові засідання 02.09.2025, 29.09.2025 та 21.10.2025 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзиву на позов не надав. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Враховуючи позицію позивача, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи положення ч.4 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.17 Закону України"Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (AlimentariaSandersS.A.v.Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Згідно ч.8 ст.178ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Судом встановлено, що 12 травня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і відповідачем укладено договір позики №4784749, який було підписано електронним підписом позичальника з використанням одноразового ідентифікатора q9y6BwY58A, за умовами якого відповідачу було надано позику у розмірі 7000,00 грн, строком кредитування 15 днів до 27 травня 2023 року, зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 2,5% в день. Згідно з договором позики, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Підписанням цього договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті https:// clickcredit.ua/informaciya з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" (п. п. 5.1. п. 5 Договору позики) (а.с. 15-19). Згідно довідки ТОВ «ФК «Фінекспрес» від 20.05.2025 №КД-000031049/ТНПП ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» здійснило переказ коштів на платіжну картку (маска картки) № [NUMBER] у розмірі 7000,00 грн (а.с.51). Відповідно до розрахунку заборгованості наданого ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів», у відповідача наявний борг на суму 26240,20 грн, з яких: 7000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 19240,20 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.46-50). 27\~жовтня 2023\~року між\~ТОВ «1\~Безпечне агенство\~необхідних кредитів»\~і ТОВ\~«Росвен Інвест\~Україна» (нині ТОВ «Свеа Фінанс») було укладено договір факторингу № 01.02-64/23, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступає) ТОВ «РосвенІінвест Україна» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Росвен Інвест Україна» приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство нерухомих кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.53-65). Оплата за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу № 01.02-64/23 від 27.10.2023 складала 1 045011,09 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції № 9361 від 31.10.2023 (а.с.70). Відповідно до копії рішення єдиного учасника товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» №1 від 25.03.2024 року, вказане товариство змінило назву з «Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» на «Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА Фінанс» (а.с.83-84). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-64/23 від 27.10.2023, ТОВ «Фінансова компанія «Свеа Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 26240,20 грн, з яких: 7000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 19240,20 грн. - сума заборгованості за відсотками ( а.с. 74). Всупереч умовам договору позики відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «Свеа Фінанс», ні на рахунки попереднього кредитора. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч.2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч.4, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до цього Закону, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України визначено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. У відповідності до ст. 76 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За приписами ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ч. 1 ст. 79 ЦПК України та ч. 6 ст. 81 ЦПК України докази мають відповідати ознакам достовірності, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, своєчасно первісним кредиторам грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом не повернув, чим порушив ст. 526 ЦК України та умови договору, разом з тим, первісний кредитор своє право вимоги до відповідача за договором відступлення передав - позивачу, у якого відповідно виникло право стягнення з відповідача на свою користь заборгованості за користування кредитними коштами. Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст. ст.76-81 ЦПК України на спростування даних обставин як на підтвердження своїх заперечень проти позову. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного між фінансовою установою та відповідачем договору дана фінансова установа (первісний кредитор) надала позичальнику суму позики, а останній зобов`язувався повернути надану позику в повному обсязі у визначений договором строк. За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За положенням ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З розрахунків заборгованості вбачається, що відповідач [PERSON] не виконав взяті на себе за договором позики № 4784749 від 12.05.2023 зобов`язання, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість по договору з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 26240,20 грн, з яких: 7000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту та 19240,20 грн - заборгованості за процентами від суми позики. За положеннями частин 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Верховний Суд України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 висловив таку правову позицію: «... боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в Договорі позики, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до суду разом з договорами факторингу № 01.02-64/23 від 27.10.2023 було надано відповідні документи, які підтверджують заборгованість відповідача за договором позики № 4784749 від 12.05.2023 року, а саме: копію договору позики № 4784749 від 12.05.2023, копію додатку № 1 до договору від 12.05.2023, з графіком розрахунків та орієнтовної сукупної вартості кредиту, копію акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу від 27.10.2023, копію витягу з реєстру боржників від 27.10.2025 року, розрахунку заборгованості за даним договором, платіжну інструкцію про оплату за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу № 01.02-64/23 від 27.10.2023. Отже, ТОВ «Свеа Фінанс»» на підставі вказаної документації довело належним чином, що набуло право грошової вимоги за договором позики № 4784749 від 12.05.2023 року. При оцінці договору факторингу № 01.02-64/23 від 27.10.2023 укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Свеа Фінанс» (до перейменування ТОВ «Росвен Інвест Україна») відповідно, суд керується закріпленим у ст.204 ЦК України принципом правомірності правочину та зауважує, що цей договір ніким не оспорювався та у встановленому порядку недійсним не визнавався, а відтак, суд приймає його до уваги. На підставі наведеного вище суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем до відповідача [PERSON] вимог по договору позики № 4784749 від 12.05.2023 року. Згідно положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Отже, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс»» підлягають до повного задоволення. Вирішуючи згідно вимог ст. 264 ЦПК України питання щодо розподілу між сторонами судових витрат, суд керується наступним. Так, згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та інші, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.ч. 1, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено судом, позивач поніс судові витрати у виді судового збору за подання цієї позовної заяви в розмірі 2422, 40 грн (а.с.14). Отже, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved