Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 24247 грн., стягнення судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 30.04.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту №48717-04/2023, відповідно до умов якого Товариство надало Відповідачу фінансовий кредит в розмірі 5000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Відповідач, у свою чергу, не виконав умов кредитного договору. Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, у зв`язку з чим ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» вимушене звернутись із даним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у судовому порядку з метою захисту та поновлення порушених прав, а саме повернення кредитних коштів, відсотків у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором. Станом на дату звернення до суду з позовною заявою заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 24247 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 5000 грн.; заборгованість за відсотками 19247 грн. заборгованість за неустойкою 0 грн. 03.07.2023 року ТОВ «Фінансова Компанія «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», уклали Договір факторингу №3072023. ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Фінансова Компанія «ІНВЕСТРУМ», включно і до [PERSON] за кредитним договором №48717-04/2023 від 30.04.2023 року. 29.01.2024 року ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», уклали Договір факторингу №29012024 від 29.01.2024 р. ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», включно і до [PERSON] за кредитним договором №48717-04/2023 від 30.04.2023 року (а.с.1-7). 30.07.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.63). Представник позивача просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника ТОВ «ФК «Кредит Капітал», позов підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. На підставі ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] 30.04.2023 року підписав одноразовим ідентифікатором W8551 заяву анкету клієнта на отримання фінансового кредиту (а.с.23). 30.04.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №48717-04/2023 відповідно до якого товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 5000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається на 360 днів. Дата надання кредиту 30.04.2023 року, наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день вказаного строку кредитування, дата погашення кредиту 23.04.2024. За користування кредитом товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки фіксована. Денна процентна ставка становить 2,50% та застосовується в межах строку кредитування, вказаного у п.1.2 договору. Згідно п.1.6 договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки №5363-54хх-ххх-3386 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Договір підписаний електронним підписом [NUMBER] (а.с.26 зворот-31). У паспорті споживчого кредиту, який підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором W8551 визначено інформацію та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію та контактні дані кредитодавця, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, інші важливі правові аспекти (а.с.24-26). Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в додатку №1 до договору про надання фінансового кредиту №48717-04/2023 у якому передбачено графік платежів (а.с.31 зворот). Відповідно до довідки про ідентифікацію нею підтверджено, що клієнт [PERSON] ідентифікований ТОВ «ФК «Інвеструм», номер телефону на який було відправлено ідентифікатор 380996897858 (а.с.33). Відповідно до листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 16.04.2025 року за договором на переказ коштів №ФК-150920 від 2020-09-15, укладеним між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «ФК «Інвеструм», 30.04.2023 року о 22:15:02 успішно перераховано кошти\~ на платіжну картку клієнта на суму 5000, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua-230927473, призначення платежу зарахування 5000 грн. на картку [NUMBER] (а.с.34). Розрахунок заборгованості, долучений до матеріалів справи, містить інформацію, щодо заборгованості за кредитним договором 48717-04/2023 від 30.04.2023 яка складається з: 5000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 19247 грн. прострочені відсотки за кредитом, 3 грн. - оплат всього (а.с.34 зворот - 36). Відповідно до договору факторингу №3072023 від 03.07.2023 року в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Клієнт ТОВ "ФК "Інвесструм" передав фактору ТОВ "Стар Файненс Груп", а Фактор прийняв і зобов`язується оплатити Клієнту права вимоги за грошовими зобов`язаннями у загальному розмірі: 320 904 260,80 грн. (триста двадцять мільйонів дев`ятсот чотири тисячі двісті шістдесят гривень вісімдесят копійок), що виникли у Клієнта за кредитними договорами (далі - Основні договори), укладеними між боржниками (далі - Боржники) та Клієнтом (а.с.38-39). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №3072023 від 03.07.2023 року ТОВ «Стар Файненс Груп» отримало в тому числі право вимоги до [PERSON] за договором №48717-04/2023 сума заборгованості за основною сумою боргу 5000 грн., сума заборгованості по відсотках 8122 грн., загальна сума заборгованості 13122 грн. (а.с.40). Згідно листа ТОВ «ФК «Інвеструм» від 10.07.2023 року №48717-04/2023-001 [PERSON] проінформовано про відступлення права вимоги за його кредитним договором ТОВ «Стар Файненс Груп» (а.с.37). Відповідно до договору факторингу №29012024 від 29.01.2024 року на умовах, встановлених цим Договором та у відповідності до гл. 73 ЦК України, Фактор ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» передає грошові кошти в розпорядження Клієнта ТОВ «Стар Файненс Груп» (ціна договору) за плату, а Клієнт відступає Факторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами (Портфель Заборгованості) (а.с.41-46). Відповідно до платіжної інструкції ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» оплатило ТОВ «Стар Файненс Груп» відступлення права вимоги згідно договору факторингу №29012024 від 29.01.2024 року (а.с.47 зворот). Згідно акту прийому-передачі від 29.01.2024 року до договору факторингу №29012024\~ від 29.01.2024 року за статтею 8 договору факторингу клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників клієнта від 29.01.2024 року складений у письмовій формі згідно із додатком №1 до договору та електронній формі згідно із додатком 1-1 до договору (а.с.47). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №29012024 від 29.01.2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» отримало в тому числі право вимоги до [PERSON] за договором №48717-04/2023 сума заборгованості за основною сумою боргу 5000 грн., сума заборгованості по відсотках 19247 грн., загальна сума заборгованості 24247 грн. (а.с.46 зворот). Згідно листа ТОВ «Стар Файненс Груп» від 31.01.2024 року №48717-04/2023-002 [PERSON] проінформовано про відступлення права вимоги за його кредитним договором ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (а.с.37 зворот). Крім того ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» скеровано [PERSON] досудову вимогу №23330886 від 16.05.2025 року (а.с.48). Згідно листа АТ КБ «ПриватБанк» у відповідь на ухвалу суду на [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] емітовано картку № [NUMBER] на яку 30.04.2023 здійснено переказ коштів у сумі 5000 грн. (а.с.79). Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно положень статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі. З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19. В п. 1 ст. 629 ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В п. 1 ст. 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтями 1048, 1050 ЦК України встановлено, що у випадку встановлення договором обов`язку позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов`язання, за змістом якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. У відповідності із ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно із ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно зі статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. За правилом статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. З кредитного договору №48717-04/2023 від 30.04.2023 року, укладеного між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, який без здійснення входу відповідачем на сайт товариства не був би укладений і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Зазначене відповідає висновкам, що викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21). Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» такі правочини вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі. Позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору №48717-04/2023 від 30.04.2023 року та отримання [PERSON] коштів у сумі 5000 грн. Отже, як встановлено судом, позикодавець, перерахувавши відповідачу грошові кошти, виконав умови кредитного договору №48717-04/2023 від 30.04.2023 року, натомість [PERSON] свої зобов`язання з повернення коштів за договором належним чином не виконав, що підтверджується розрахунком заборгованості. Докази, які б спростовували вищевикладене, в матеріалах справи відсутні. Зокрема, розрахунок заборгованості, долучений до матеріалів справи, містить інформацію, щодо заборгованості [PERSON] за договором позики №48717-04/2023 від 30.04.2023 року, зі змісту даного розрахунку вбачається, що [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за вказаним договором здійснив платіж 3 грн., який зараховано в оплату по відсотках. Оскільки відповідачу надано в кредит грошові кошти у розмірі 5000 грн. шляхом перерахування суми позики на банківську картку, вказану ним, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту згідно кредитного договору №48717-04/2023 від 30.04.2023 року в розмірі 5000 грн. Щодо стягнення процентів за користування кредитом. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення позики, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками в розмірі 19247 грн. Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому законодавство визначає різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Частиною четвертої статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), постановах Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 754/16771/17 (провадження № 61-12636св21), від 01 вересня 2022 року у справі № 225/3427/15-ц (провадження № 61-18053св21) зазначено: «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». За умовами кредитного договору №48717-04/2023 від 30.04.2023 року сторони погодили строк кредитування 360 днів відсоткова ставка 2,5%. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог ч.1 цієї статті, є нікчемним. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пунктом 17 розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Аналізуючи умови договору ТОВ «ФК «Інвеструм» суд зазначає, що розмір нарахованих відсотків у межах такого мав би становити 44947 грн., з яких: За підрахунками суду, проценти розраховуються наступним чином: З 30.04.2023 року (дати укладення договору) до 22.04.2024 року (359 днів) х підлягає стягненню 2,5% х 5000 грн. = 44875 грн.; За 23.04.2024 року (1 день) х підлягає стягненню 1,5% х 5000 грн. = 75 грн. При цьому відповідачем сплачено 3 грн. заборгованості по нарахованих процентах. Однак, з урахуванням позовних вимог та принципу диспозитивності, з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» слід стягнути заборгованість за процентами - в розмірі 19247 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню та з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №48717-04/2023 від 30.04.2023 року в розмірі 24247 грн., з яких: 5000 грн. - заборгованість за кредитом, 19247 грн. - заборгованість за процентами. Відповідно до ч.1. ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з Відповідача слід стягнути на користь Позивача понесені судові витрати у розмірі 2 422,40 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн., надану за договором\~ №0103 від 01.03.2024 року (а.с.50 зворот) на замовлення відповідно до договору про надання правової (правничої) допомоги №0103 від 01.03.2024 року (а.с.51), суду також додано детальний опис наданих послуг за договором (а.с.51 зворот), рахунок оплату (а.с.52). Правову допомогу надав адвокат Адвокатського об`єднання «АПОЛОГЕТ» Усенко М.І. на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордеру на надання правничої допомоги (а.с.52 зворот-53). Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно керуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі № 910/21570/17, від 14 листопада 2018 року у справі № 921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11 грудня 2018 року у справі № 910/2170/18, від 10 жовтня 2019 у справі № 909/116/19, від 18 листопада 2021 року у справі № 910/15621/19, постанова ВП ВС від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Враховуючи категорію справи, а також обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, обсягу наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність,\~

Outcome: dismissed