Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області через свого представника адвоката Коренко Т.В. з позовом до Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, третя особа Четвертої миколаївської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Державний реєстратор прав на нерухоме майно Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області про встановлення належності правовстановлюючого документу. Свої вимоги обґрунтувала тим,що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті була відкрита спадкова справа. Спадкове майно складється з земельної ділянки площею 1,3532 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована у Миколаївському районі, Комсомольської сільської ради, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 822695. Позивачу, донці померлого [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 30 червня 2015року, у спадковій справі державним нотаріусом Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори Південного Міжрегіонального Управляння Міністерства юстиції (м.Одеса) Грачовою Л.І., зареєстроване в реєстрі №1-165 відповідно до якого позивач успадкувала вищезазначену земельну ділянку площею 1,3532 га, кадастровий номер 4824281500:05:003:0302. Позивач 17.02.2023року звернулась до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області із заявою про проведення реєстраційних дій. Рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій № 66458977 від 17.02.2023, видане державним реєстратором було відмовлено у зв`язку із наявними суперечностями між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, а саме у Свідоцтві про право на спадщину за законом допущено помилку у кадастровому номері. Вище вказана помилка позбавляє позивача, як власника земельної ділянки, вільно розпоряджатись нею. Вочевидь, помилка допущена у написанні невірної цифри є наслідком описки. Нотаріальна процедура виправлення недоліків нотаріального акту передбачає виправлення їх самим нотаріусом. За загальним правилом позасудовий спосіб виправлення помилок у документах відбувається шляхом звернення до органу, що видав документ. Такий орган може виправити помилку лише у тому разі, якщо в документах, на підставі яких він видавався, даної помилки не було, і помилка була допущена саме з вини органу, який видав документ (у разі виявлення орфографічних або технічних помилок). Позивач звернулась до Четвертої миколаївської державної нотаріальної контори Південного Міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м. Одеса) із відповідною заявою, однак їй було відмовлено у виправленні помилки у зв`язку з тим, що нотаріус який видавав свідоцтво про право на спадщину вже не працює. Враховуючи вищевикладене та відсутність у позивача можливості здійснити виправлення технічної помилки в свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі, виданого державним нотаріусом, а саме кадастровий номер земельної ділянки, позивач змушена звертатися до суду з позовом для відновлення та реалізації свого право на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Ухвалою суду від 22.07.2024 відкрито провадження у даній справі та постановлено дану справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. \~ \~ \~ \~Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 21.05.2025року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. Представником позивача [PERSON] -адвокатом Коренко Т.В. сформовано в системі «Електроннимй суд» заяву про розгляд справи без їх з позивачем участі, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився,при цьому подав заяву про розгляд справи без участі. Представники третьої\~особи в\~судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Клопотання про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. За змістом статей\~15\~і\~16\~Цивільного кодексу (далі - ЦК)\~України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини\~перша\~та\~друга\~статті\~5 ЦПК України). \~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. \~\~\~\~\~\~\~\~Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Згідно із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Судом встановлено, що [PERSON] , помер [INFO] , про що 02.12.2014 року Виконачим комітетом Комсомольської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області складено відповідний актовий запис № 13, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . \~ \~ \~ \~В матеріалах спадкової справи № 57/2015 містяться подані нотаріусу для вчинення нотаріальної дії правовстановлюючі документи на земельну ділянку, що входить до спадкового майна. Так,\~згідно з\~Державним актом\~на право\~власності на\~земльну ділянку\~серії ЯК\~№ 822695 від 23.02.2012 [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 1,3532га, кадастровий номер 4824281500:05:000:0302, яка розташована Миколаївська область Миколаївський район,Комсомольська сільська рада з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельну ділянку видано на підставі розпорядження Миколаївської районної державної адміністрації від 29.12.2011 року №657-р. Відповідно до Витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4801459112015 від 17.06.2015 проведено державну реєстрацію земельної ділянки, яка належить [PERSON] на підставі Державного акту від 23.02.2012 ЯК № 822695, яка розташована Миколаївська область Миколаївський район, Комсомольська сільська рада, площею 1,3532га, із цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за кадастровим номером 4824281500:05:000:0302. Таким чином, судом встановлено, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, зокрема, земельна ділянка кадастровий номер 4824281500:05:000:0302. Разом з\~тим,\~згідно з\~свідоцтвом про\~право на\~спадщину за\~законом від\~30.06.2015року,\~зареєстрованого в\~реєстрі за\~№ 1-165\~від 24.12.2014,\~виданого державним\~нотаріусом Четвертої\~миколаївської державної\~нотаріальної контори\~Миколаївської області\~ Грачовою\~Л.І.,\~ [PERSON] \~є власником\~земельної ділянки,\~площею 1,3532га,\~розташованої Миколаївська\~область Миколаївський\~район,\~Комсомольська сільська\~рада,\~належної спадкодавцю\~ [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] \~на підставі\~Державного акту\~на право\~власності на\~земельну ділянку\~серія ЯК\~№ 822695,\~кадастровий номер земельної\~ділянки 4824281500:05:003:0302. Право на спадщину зареєстровано нотаріусом в Державному реєстрі\~\~речових прав на нерухоме майно за спадкоємцем [PERSON] \~\~щодо земельної ділянки\~\~з кадастровим номером земельної ділянки\~4824281500:05:003:0302,\~відповідно до\~Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі. \~ \~ \~ \~Таким чином, державним нотаріусом Грачовою Л.І. видано правовстановлюючий документ та зареєстровано право власності на майно, яке на момент смерті заповідача (спадкодавця) не належало, а саме допущено помилку в зазначенні кадастрового номера земельної ділянки вказано 4824281500:05:003:0302, замість 4824281500:05:000:0302. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 39844128 від 30.06.2015, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та у державному реєстрі іпотек відсутні відомості щодо об`єкту нерухомості, а саме земельної ділянки із кадастровим номером 4824281500:05:000:0302. Відповідно до листа Четвертої миколаївської державної нотаріальної контори № 78/01-16 від 02.03.2023 щодо внесення виправлень до свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після померлого [INFO] [PERSON] , у якому зазначено кадастровий номер земельної ділянки, який не відповідає відомостям,заначеним в наданих для оформлення спадщини документах,щодо належності спадкодавцю вказаного нерухомого майна дійсно допущено помилку. Однак внести виправлення в свідоцтво про право на спадщину може лише той нотаріус,який видав свідоцтво. На теперішній час [PERSON] в державні нотаріальній конторі не працює тому внести відповідні виправлення не може. Також не має права вносити виправленні і завідувач нотарільної контори,оскільки таке не передбачено ні Правилами ведення нотаріального діловодства, ні ЗУ «Про нотаріат». Так, Правила ведення нотаріального діловодства, затверджені\~Наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження правил ведення нотаріального діловодства» № 3253/5 від 22.12.2010\~встановлюють порядок ведення нотаріального діловодства в конторах (далі - контора),\~\~нотаріальних архівах (далі - нотаріальний архів), нотаріусами. Відповідно до Правил ведення нотаріального діловодства у разі виявлення нотаріусом у тексті нотаріального документа, який створений ним у результаті вчинення нотаріальної дії технічної помилки, яка не змінює змісту документа та не впливає на права особи(іб) щодо якої (их) було вчинено нотаріальну дію (описка, друкарська або граматична помилка), нотаріус може виправити таку помилку. Помилка у тексті нотаріального документа виправляється у всіх примірниках такого документа одночасно. Виправлення помилки повинно відповідати відомостям, що містяться в документах, які були подані нотаріусу для вчинення нотаріальної дії, або отримані безпосередньо з єдиних та державних реєстрів. Виправлення технічної помилки застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису, із зазначенням дати та проставленням свого підпису і печатки на такому застереженні. При цьому всі виправлення мають бути зроблені таким чином, щоб можна було прочитати як виправлене, так і помилково написане, а потім закреслене. На теперішній час державний нотаріус Четвертої миколаївської державної нотаріальної контори, яка видала свідоцтво про право на спадщину за законом вже не працює. Позивачу відмовлено у внесені виправлення до свідоцтва про право на спадщину. Таким чином позивач позбавлена можливості виправити помилку у спосіб, визначений Правилами ведення нотаріального діловодства, затверджених\~наказом Міністерства юстиції України 22.12.2010 № 3253/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.12.2010 за № 1318/18613. Отже, невірне зазначення в свідоцтві про право на спадщину за законом кадастрового номеру земельної ділянки стало підставою для звернення до суду з позовом про встановлення факту, що свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на об`єкт нерухомого майна, а саме земельну ділянку кадастровий номер 4824281500:05:003:0302 стосується об`єкта нерухомого майна, а саме земельну ділянку із кадастровим номером 4824281500:05:000:0302. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)). Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23)). Відповідно до статті\~1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття\~1218 ЦК України). Відповідно до положень статті\~1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із частиною\~першою\~статті\~1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до статті\~1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Стаття\~1258 ЦК України\~встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до частини першої\~статті\~1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята\~статті\~1268 ЦК України). Частиною першою\~статті\~1297 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя\~статті\~1296 ЦК України). Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1ст.125 Земельного Кодексу України, право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, як визначено у ст.81 Земельного Кодексу України. Даний факт має юридичне значення.\~Встановити даний факт іншим порядком, крім судового, можливості немає, оскільки державний нотаріус, який видав оспорюваний документ, вже не працює, а встановлення даного факту позивачу необхідне для реалізації свого права власності на розпорядження нерухомими майном. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (частина друга статті 328 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа - добросовісний набувач - внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (див. рішення ЄСПЛ у справах "Рисовський проти України" від 20 жовтня 2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява №29979/04), "Кривенький проти України" від 16 лютого 2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07)). Враховуючи викладене, беручи до уваги відсутність заперечень з боку відповідача щодо встановлення даного факту, відсутність можливості в позасудовому порядку встановити даний факт, обумовленість заявленої вимоги настанням юридичних наслідків у вигляді можливості позивача реалізувати своє право власності на розпорядження нерухомим майном, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову. \~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного та

Outcome: approved