Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

21 липня 2025 року [PERSON] , діючи через представника адвокатку Гренджа В.Ю., звернувся до суду із цією заявою. В обґрунтування заяви зазначав, що [PERSON] , [INFO] , яка доводиться йому бабою та з якою він проживає однією сім`єю є особою похилого віку й страждає на психічне захворювання, внаслідок якого не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. З наведених підстав заявник просив визнати [PERSON] недієздатною, установити над нею опіку й призначити його опікуном. 23 липня 2025 року ухвалою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області було прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження в справі. Ухвалою суду від 01 серпня 2025 року було призначено судово-психіатричну експертизу та зупинено провадження в справі. Ухвалою суду від 13 жовтня 2025 року було поновлено провадження в справі. В судовому засіданні представниця заявника [PERSON] адвокатка Гренджа В.Ю. заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити заяву про визнання недієздатною [PERSON] , [INFO] й установити над нею опіку, призначивши опікуном заявника. Орган опіки та піклування Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області подав заяву про розгляд справи без участі представника органу, за наявними матеріалами, заяву по суті визнає. Представник особи, щодо якої вирішується питання визнання недієздатною [PERSON] , адвокат Рішко С.І. в судовому засіданні заявив, що уважає за доцільне визнати [PERSON] недієздатною та установити над нею опіку. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта від 11.09.2025 за № 371 участь [PERSON] у судовому засіданні під час розгляду справи, враховуючи її психічний стан є недоцільною. Суд, з`ясувавши позиції учасників та повно й всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, перевіривши їх на відповідність критеріям належності, допустимості й достовірності та на предмет достатності у їх взаємозв`язку дійшов таких висновків. Окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ст. 293 ЦПК України). Відповідно до пункту 1 частини 2 зазначеної норми процесуального закону справи про визнання фізичної особи недієздатною розглядаються судами в порядку окремого провадження. Згідно з положеннями статті 30 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України (ч. 1 і 2 ст. 39 ЦК України). Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (ч. 1 ст. 40 ЦК України). Статтею 41 Цивільного кодексу України регламентовані правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун (стаття 1184 цього Кодексу) Розглядаючи цю справу в порядку окремого провадження, відповідно до положень глави 2 розділу IV ЦПК України, з врахуванням положень ст. 298 ЦПК України, за наявності, на підставі медичної документації, достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи [PERSON] , для встановлення її психічного стану ухвалою суду від 01.08.2025 було призначено судово-психіатричну експертизу. Відповідно до статті 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. На підставі ухвали суду від 01.08.2025 було проведено судово-психіатричну експертизу [PERSON] , результатом якої є висновок судово-психіатричного експерта № 371 від 11.09.2025. Висновок відповідає вимогам статті 102 ЦПК України, містить докладний опис проведених експертною комісією досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені на вирішення експертизи, складений у порядку, визначеному законодавством Згідно з відомостями висновку судово-психіатричного експерта № 371 від 11.09.2025 [PERSON] , [INFO] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у формі біполярного афективного розладу, затяжний депресивний епізод на фоні хронічної ішемії мозку ІІІ ст. з помірними інтелектуально-мнестичними порушеннями (F32), що позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Висновок судово-психіатричного експерта є повним, чітким та обґрунтованим, не суперечить наявним у справі доказам, відтак не викликає сумнівів у його правильності. На підставі відомостей висновку судово-психіатричної експертизи у взаємозв`язку з іншими доказами по справі суд доходить висновку про наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною. Положеннями статті 300 ЦПК України передбачено, що суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Опіка встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (стаття 55 ЦК України). Згідно з ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над фізичними особами, які визнані недієздатними. У відповідності до приписів частини першої статті 60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Статтею 63 Цивільного кодексу України визначено, що опікуном може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном лише за її письмовою заявою. Опікун призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. [PERSON] є внуком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] [INFO] (матері заявника), свідоцтвом укладення шлюбу від 09.05.1992, внаслідок якого мати заявника змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] та свідоцтвом про народження заявника повторним від 24.12.2014. З свідоцтва про смерть від 13 грудня 2014 слідує, що [PERSON] (мати заявника та донька [PERSON] ) померла [INFO] . З подання опікунської ради при виконавчому комітеті Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області з питань забезпечення прав повнолітніх осіб, які потребують опіки (піклування) про доцільність призначення [PERSON] , [INFO] , опікуном бабусі [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області від 30 липня 2025 року № 227, вбачається, що Орган опіки й піклування визнав доцільним призначити [PERSON] , [INFO] опікуном його бабусі [PERSON] , [INFO] . Надаючи оцінку вказаному поданню органу опіки та піклування, суд констатує наступне. Статтею 55 ЦК України визначено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Отже, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі, згідно вимог ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Заявник [PERSON] , має повну дієздатність, перебуває в сімейних відносинах із [PERSON] , постійно проживає з нею та здійснює за нею постійний догляд, що підтверджується актом обстеження від 07.07.2025. Чоловік [PERSON] [PERSON] [INFO] не може виконувати обов`язки опікуна через похилий вік. [PERSON] , [INFO] внучка [PERSON] є особою з інвалідністю і не може здійснювати обов`язків опікуна. Інші особи, окрім [PERSON] , які могли здійснювати опіку над [PERSON] не встановлені. [PERSON] не має незнятих чи непогашених судимостей і за станом здоров`я може вести постійний сторонній догляд, що підтверджується відповідними витягом з ІАС та висновком за результатом медичного огляду, проведеного сімейним лікарем. Суд не встановив обставин, які б свідчили про те, що призначення опікуном [PERSON] може суперечити інтересам [PERSON] . Відтак, на переконання суду, [PERSON] в повній мірі відповідає вимогам установленим до опікуна, а тому призначення його опікуном [PERSON] буде відповідати інтересам останньої та узгоджуватись з положеннями статті 63 Цивільного кодексу України. На підставі статей 39-41, 55, 60, 63 ЦК України та

Outcome: approved