Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

30 січня 2025 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов вищезазначений позов, в якому позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №4652203 від 26.09.2021 року в сумі 46 712,47\~ гривень, витрати на сплату судового збору в сумі 2\~422,40 гривень, витрати на правову допомогу в сумі 13\~000,00 гривень. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач посилається на те, що 26.09.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №4652203 за умовами якого остання отримала кредит в сумі 8\~000,00 гривень, зобов`язалася повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений договором термін. Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору. В свою чергу відповідач не виконав свої зобов`язання, грошові кошти не повернув, проценти за користування коштами не сплатив. 13.01.2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 13-01/2022-79, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит №4652203 26.09.2021 року. Пізніше ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за вищевказаний договором про споживчий кредит ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 року. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №4652203 від 26.09.2021 року, що підлягає стягненню з відповідача станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 46\~712,47 гривень, з яких заборгованість: за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 7\~151,00 гривень, за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 37\~961,47 гривень, 1\~600,00 гривень. У зв`язку з тим, що строк повернення грошових коштів за договором настав, але відповідач не виконує свої зобов`язання з приводу повернення заборгованості, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.02.2025 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, в прохальній частині позову просив розглядати справу у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про день, час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила, неодноразово надавала заяви про відкладення розгляду справи, відзиву, заперечень до суду не надала, у зв`язку з чим, суд розглядає справу за відсутності відповідача та ухвалює заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України, без фіксування процесу технічними засобами, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що 26.09.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №4652203, за умовами якого остання отримала кредит шляхом перерахування грошових коштів на банківській картковий рахунок позичальника. За умовами договору №4652203 від 26.09.2021 року позикодавець надав відповідачу грошові кошти у сумі 8\~000,00 гривень. Строк кредитування складає 15 днів, кредит мав бути повернутий у термін до 11.10.2021 року. Комісія за надання кредиту складає 1 600,00 гривень, яка нараховується за ставкою 20% від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом складають 1 800,00 гривень, які нараховуються за ставкою 1,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору. Згідно довідки ТОВ ФК «Елаєнс» ТОВ «МІЛОАН» перерахував грошові кошти у розмірі 8\~000,00 гривень на рахунок відповідача [PERSON] картка № [NUMBER] . В свою чергу відповідач не виконала свої зобов`язання, грошові кошти не повернула, проценти за користування коштами не сплатила. 13.01.2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 13-01/2022-79, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит №4652203 26.09.2021 року. На підставі договору факторингу №13-01/2022-79 від 13.01.2022 року, укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал», з урахуванням додаткових угод, останнє набуло права вимоги заборгованості до [PERSON] за кредитним договором №4652203 від 26.09.2021 року. Факт набуття у ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитним договором №4652203 від 26.09.2021 року підтверджується реєстром боржників до договору факторингу від 13.01.2022 року, актом приймання-передавання реєстру боржників за договором факторингу від 13.01.2022 року та платіжним дорученням № 321170001 від 14.01.2022 року про перерахування грошових коштів. 10.03.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладений договір № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги. Реєстром боржників до договору № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 року та актом прийому-передачі від 10.03.2023 року підтверджується перехід права до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №4652203 від 26.09.2021 року в розмірі 46\~712,47 гривень, з яких заборгованість: за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 7\~151,00 гривень, за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 37\~961,47 гривень, 1\~600,00 гривень. Заборгованість відповідачем погашена не була ані попереднім кредиторам, ані позивачу. Таким чином, викладене свідчить, що відповідач [PERSON] не виконала взятих на себе зобов`язань, внаслідок чого у неї виникла заборгованість у загальному розмірі 46\~712,47 гривень. Згідно\~ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Відповідно до ст. 1082 ЦК України божник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений документ сформований в системі іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі\~ст. 514 цього Кодексу\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах,що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог\~статті 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні,новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким чином, позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набув право належного кредитора до відповідача [PERSON] за кредитним договором №4652203 від 26.09.2021 року. Вищезазначений договір був укладений з відповідачем [PERSON] у вигляді електронного правочину за допомогою електронного підпису Відповідача та одноразового ідентифікатору у порядку Закону України «Про електронну комерцію». Укладенням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись правил, які регламентують порядок надання грошових коштів у позику фізичним особам. За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно- телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. б ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, суд дійшов висновку, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій наданий кредит, строки та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. На підтвердження розміру заборгованості, позивачем надається розрахунок заборгованості. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №4652203 від 26.09.2021 року, що підлягає стягненню з відповідача станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 46\~712,47 гривень, з яких заборгованість: за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 7\~151,00 гривень, за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 37\~961,47 гривень, 1\~600,00 гривень. Відповідачем, наданий стороною позивача розрахунок заборгованостей не спростований, власних розрахунків останнім не подано, тому даний розрахунок судом приймається, як достовірний. На час розгляду справи відповідачем не надано доказів сплати боргу та не спростовано зазначених позивачем обставин. Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України) За змістом ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із частиною 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом\~ст. 1056-1 ЦК України\~процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статтею 1049 ЦК України\~передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 цього Кодексу. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши вищевикладене, суд дійшов до висновку, що факт невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань за вищевказаним кредитним договором доведений, внаслідок чого виникла заборгованість у загальному розмірі 46\~712,47 гривень, вказана заборгованість відповідачем не спростована, тому позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 13\~000,00 гривень, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Позивачем на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу надано договір №02-09/20234-8 про надання правової допомоги від 02.09.2024 року; заявка на надання юридичної допомоги № 46 від 01.11.2024 року; витяг з акту № 3 про надання юридичної допомоги від 29.11.2024 року; платіжна інструкція № 0481460001 від 13.12.2024 року. Отже, позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу пов`язану зі зверненням до суду з даним позовом надано належні докази, однак виходячи з критеріїв розумності, справедливості, співмірності, відшкодуванню підлягають понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 9 000,00 гривень. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2\~422,40 гривень.

Outcome: approved