Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

У провадженні суду перебуває справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Перша Кременчуцька державна нотаріальна контора, про звільнення майна з-під арешту. У обгрунтування позову зазначено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] належить квартира [ADDRESS] , зареєстрованого у КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 01.06.2001 за реєстровим № 958, записаний у реєстровану книгу № М-8. Позивач, маючи намір розпорядитись належним йому на праві власності майном, звернувся до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори про надання документів, що стали підставою для накладення арешту. За результатами чого, отримав копії ухвали Автозаводського районнного суду м. Кременчука від 31.07.2003 та лист до неї, адресований нотаріальні конторі. Просить зняти арешт із вказаного майна, оскільки квартира зареєстрована на праві власності за позивачем у 2001, тобто ще до накладення арешту на майно. Крім того, зазначає, що є першим та єдиним власником цієї квартири, відповідач не був власником квартири, тому це обтяження призводить до порушення його прав користування та розпорядження належним майном. 14.07.2025 судом отримана інформація про відсутність зареєстрованого місця проживання відповідача на території Автозаводського району м. Кременчука. Отримати інформацію з Єдиного державного демографічного реєстру судом не вдалося по причині відсутності таких параметрів пошуку як РНОКПП або дати народження, без яких пошук у реєстрі не здійснюється. 15.07.2025 відкрите провадження по справі із призначенням до розгляду у\~порядку спрощеного\~позовного провадження\~з викликом\~сторін 16.09.2025. З 11.08.2025 по 05.09.2025 включно суддя перебувала у щорічній відпустці. 16.09.2025, 23.10.2025 учасники справи не з`явились у судове засідання, повідомлені належним чином про дату, час, місце розгляду справи. У судове засідання сторони, були належним чином повідомлені про час, дату і місце розгляду справи. Від представника позивача 23.10.2025 надійшла до суду заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують, просять їх задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечують. Від третьої особи 12.08.2025 та 12.10.2025 надійшли повідомлення про розгляд справи за відсутності їх представника, покаладаються на розсуд суду. Відповідач у судове засідання не з`являвся, викликався до суду на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а також на підставі п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України за останньою відомою його адресою проживання. Причини неявки відповідача суду невідомі. Відзив до суду не подав. Будь-яких заяв, клопотань від нього не надходило. Представник Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори просив розглянути справу у судовому засіданні за його відсутності. Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ч.1\~ст. 280 ЦПК України. Зважаючи, що судом вжито всіх можливих, розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, зі згоди представника позивача, наявної у позові, суд ухвалив провести на підставі наявних доказів заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження із особливостями, встановленими\~главою 11\~ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору, судом встановлене наступне. [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] належить квартира [ADDRESS] , зареєстрованого у КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 01.06.2001 за реєстровим № 958, записаний у реєстровану книгу № М-8. Зазначене свідоцтво видане 01.06.2001 начальником Управління житлово-комунального господарства Кременчуцької міської ради Холявським Ю.Я. на підставі рішення виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області № 165 від 07.05.2001 про затвердження акта державної технічної комісії по прийняттю в експлуатацію житлового будинку, розпорядження голови міста № 514-Р від 28.04.2001. 31.07.2003 суддею Автозаводського районного суду м. Кременчука постановлена ухвала по справі за позовом [PERSON] до СП "Житло" про повернення матеріальних збитків, згідно якої на зазначену квартиру накладений арешт. Зі змісту цієї ухвали слідує, що ухвала постановлена у зв`язку із тим, що квартира [ADDRESS] була предметом договору на будівництво, укладеного між СП "Житло" та [PERSON] . У позові зазначено, що позивач не був стороною по справі за позовом [PERSON] , як власник цієї квратири. Відомості про арешт цієї квартири внесені до Державного реєстру речових прав на нерхоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомомго майна 02.03.2005 за № 1728306 Першою Кременчуцькою нотаріальною конторою на підставі повідомлення Автозаводського районнного суду м. Кременчука № 16-С від 31.07.2003. Позивач, маючи намір розпорядитись належним йому на праві власності майном, звернувся до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори про надання документів, що стали підставою для накладення арешту. За результатамичого, отримав копії ухвали Автозаводського районнного суду м. Кременчука від 31.07.2003 та лист до неї, адресований нотаріальні конторі. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст. ст.\~15,\~16 ЦК України\~передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (ст.ст.\~12,\~13, 81 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, що мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову (постанови Верховного Суду від 08.08.2019 по справі № 450/1686/17, від 15.07.2019 по справі № 235/499/17). Згідно ст. 1 Першого Протоколу Європейської конвенції з прав людини, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна (ст. 10 Загальної декларації прав людини). Правом власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України). Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-26цс13 від 15.05.2013. Позивач має намір вільно володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Арешт, накладений на майно належне на праві власності позивача, порушує його права. Нававеде свідчить, що безпідставне обтяження майна позивача, належного йому на праві власності з 01.06.2001, тобто ще до винесення 31.07.2003 ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука про арешт його квартири та до внесення 02.03.2005 Першою кременчуцькою нотаріальною конторою відповідних реєстраційних дій щодо реєстрації арешту на майно, перешкоджає позивачеві, як власнику, у реалізації права власності, зокрема прав володіння, користування та розпорядження власністю. Накладення арешту та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обмежує права позивача як власника щодо вільного розпорядження майном. Підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є: (1) накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом Реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна, (2) заява про реєстрацію (вилучення) обтяження об`єкта нерухомого майна, що подається: - державною нотаріальною конторою та приватним нотаріусом, які не є Реєстраторами, у зв`язку з накладенням (зняттям) ними заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна; - судами (крім третейських судів) і слідчими органами у зв`язку з накладенням ними арешту на об`єкти нерухомого майна (звільненням з-під арешту); - органами державної виконавчої служби у зв`язку з накладенням ними арешту на об`єкти нерухомого майна (звільненням з-під арешту) (п. 2.1 Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 №31/5, далі - Положення). Згідно цього Положенням зняття арешту може здійснюватися у будь-якого реєстратора, тобто у будь-якого нотаріуса. Отже, нотаріус при поданні йому заяви за встановленою формою може зняти будь-який арешт, накладений судовими і слідчими органами, крім арештів, накладених органами державної виконавчої служби. При цьому, відповідно до п. 2.1. Положення зняття арешту на об`єкти нерухомого майна, накладеного судами і слідчими органами, відбувається на підставі заповненої цими органами заяви за формою. Таким чином, нотаріус не має права вносити відомості до Єдиного реєстру заборон про зняття арешту на підставі інших документів. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (Постанова Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна»). Суд зазначає, що будь-яке обтяження права власності має переслідувати певну законну мету, бути співмірним та не перевищувати меж права вільного здійснення права власності майном. Державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили (п. 1 ч. 2\~ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Доказів протилежного матеріали справи не містять, суду не надано. Відповідачем протилежного не доведено, наведені позивачем обставини та факти не спростовані. Клопотань, заяв відповідачем не заявлено, у тому числі про участь у засіданні в режимі відеоконференції. Під час розгляду справи, судом забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості (ст. 129 Конституції України). Оскільки позов задоволений у повному обсязі, з відповідача на користь позивача на підставі ч. 1\~ст.141 ЦПК України слід стягнути 1211,20 грн судового збору. \~Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

Outcome: approved