Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги наступним, 06 вересня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено Кредитний договір (оферту) № 05.09.2024-100000492, згідно з умовами якого Позичальнику надано кредит у розмірі 4000,00 грн, строком на 140 днів. Факт видачі кредитних коштів підтверджується квитанцією від 06.09.2024 року. Умови договору: дата видачі кредиту 06.09.2024; сума кредиту 4000,00 грн; строк користування 140 днів; дата повернення 23.01.2025; процентна ставка фіксована 1% за кожен день користування; комісія за надання кредиту 20% від суми кредиту (800,00 грн); неустойка 40,00 грн за кожен день прострочення виконання зобов`язання. Договором передбачено можливість пролонгації строку кредитування за ініціативою Позичальника шляхом подання відповідного звернення до Кредитодавця в паперовій або електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора. Кредит надавався для особистих (споживчих) потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю. Кошти були перераховані на банківський рахунок Позичальника 4441-11XX-XXXX-3123, що підтверджується платіжними документами. Позивачем свої обов`язки за договором виконано у повному обсязі, надавши Позичальнику кредитні кошти. Позичальник, у свою чергу, зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати процентів та комісійних не виконав. Станом на 23 січня 2025 року утворилася заборгованість у розмірі 11 110,90 грн, яка складається з: основного боргу (тіло кредиту) 4000,00 грн; нарахованих процентів 5040,00 грн; комісії 470,90 грн; неустойки 1600,00 грн. Водночас Відповідач частково визнав борг, здійснивши 29.09.2024 року платіж у сумі 1289,10 грн, що враховано при формуванні довідки про заборгованість. Факт часткової сплати підтверджує наявність грошового зобов`язання. Позичальник [PERSON] під час укладення договору був ідентифікований за допомогою системи BankID Національного банку України, а також підписав договір за допомогою одноразового ідентифікатора (електронного підпису), чим підтвердив згоду з умовами договору. ТОВ «Споживчий центр» є абонентом системи BankID НБУ з 26 жовтня 2020 року, що підтверджується відповідними даними з офіційного сайту Національного банку України. Таким чином, факт укладення кредитного договору, отримання Позичальником грошових коштів та невиконання ним умов договору належним чином підтверджено наявними доказами. У зв`язку з порушенням Позичальником договірних зобов`язань, Кредитодавець просить суд: стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 05.09.2024-100000492 у розмірі 11 110,90 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак у прохальній частині позовної заяви просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач був повідомлений про розгляд справи належним чином. Відтак, на підставі наявних у справі доказів суд вважає можливим ухвалити заочне рішення відповідно до статті 280 ЦПК України. Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2025 року було постановлено здійснити заочний розгляд справи відповідно до ст. 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, надані докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. З наявних у матеріалах справи доказів убачається, що представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Із досліджених судом матеріалів справи встановлено, що 06 вересня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» (далі Кредитодавець) та [PERSON] (далі Позичальник) було укладено Кредитний договір (оферту) №05.09.2024-100000492, за умовами якого Позичальнику надано кредит у розмірі 4 000,00 грн строком на 140 днів. Факт укладення зазначеного договору та отримання Позичальником кредитних коштів підтверджується копією кредитного договору (оферти), квитанцією від 06.09.2024 року, а також платіжними документами, наявними у матеріалах справи, які свідчать про перерахування коштів на банківський рахунок Позичальника 4441-11XX-XXXX-3123. Згідно з умовами кредитного договору (що підтверджується його копією у матеріалах справи): дата видачі кредиту 06.09.2024; сума кредиту 4 000,00 грн; строк користування 140 днів; дата повернення 23.01.2025; процентна ставка фіксована, 1% за кожен день користування; комісія за надання кредиту 20% від суми кредиту (800,00 грн); неустойка 40,00 грн за кожен день прострочення виконання зобов`язання. Крім того, договором передбачено можливість пролонгації строку кредитування за ініціативою Позичальника шляхом подання відповідного звернення до Кредитодавця у паперовій або електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора. З поданих доказів убачається, що кредит було надано для задоволення особистих (споживчих) потреб Позичальника, не пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності. Надання кредитних коштів підтверджується матеріалами справи, тоді як доказів їх повернення у встановлений строк Відповідач суду не подав. Кредитодавець свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши Позичальнику узгоджену суму кредиту, що підтверджується платіжними документами. Водночас Позичальник не виконав зобов`язань щодо своєчасного повернення кредиту, сплати процентів і комісійних платежів, унаслідок чого утворилася заборгованість. Згідно з довідкою про заборгованість станом на 23.01.2025 року, що міститься у матеріалах справи, розмір боргу становить 11 110,90 грн, у тому числі: основний борг (тіло кредиту) 4 000,00 грн; нараховані проценти 5 040,00 грн; комісія 470,90 грн; неустойка 1 600,00 грн. Матеріалами справи також підтверджується, що 29.09.2024 року Відповідач частково виконав грошове зобов`язання, сплативши 1 289,10 грн, що враховано при формуванні загальної суми заборгованості. Факт часткової сплати боргу підтверджується платіжною квитанцією, долученою до справи, та свідчить про визнання Позичальником наявності боргу та прийняття ним умов кредитного договору. З наявних у матеріалах справи доказів убачається, що Позичальник [PERSON] був ідентифікований через систему BankID Національного банку України, що підтверджується відповідною інформацією, наданою позивачем, та даними, отриманими з офіційного вебсайту НБУ. Укладення кредитного договору (оферти) №05.09.2024-100000492 здійснювалося в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора (електронного підпису), що підтверджується копією договору, технічними даними авторизації користувача та відомостями про надсилання коду підтвердження на номер телефону Позичальника, зазначений під час реєстрації в інформаційній системі Кредитодавця. Згідно з пунктом 8.1 кредитного договору, останній набирає чинності з моменту отримання Кредитодавцем акцепту Позичальника, підписаного одноразовим ідентифікатором. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4статті 11 Закону № 675-VIII). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6статті 11 Закону № 675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12статті 11 Закону № 675-VIII. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію`визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів Частиною дванадцятою статті 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.12 Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно п.8.1. Договору цей Договір набирає чинності з дати отримання Кредитодавцем у інформаційній системі Кредитодавця від Позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим Позичальником від Кредитодавця на номер телефону Позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі Кредитодавця. Крім того, ТОВ «Споживчий центр» є офіційним абонентом системи BankID НБУ з 26 жовтня 2020 року, що також підтверджується матеріалами справи. Таким чином, наявні у справі докази копія кредитного договору, відомості щодо авторизації Позичальника через систему BankID НБУ, технічна інформація про застосування одноразового ідентифікатора та довідка про заборгованість підтверджують факт укладення між сторонами електронного кредитного договору, отримання Позичальником кредитних коштів та невиконання ним умов договору. Суд бере до уваги правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, відповідно до якої укладення електронного договору із застосуванням одноразового ідентифікатора є належним підтвердженням волевиявлення сторони на його укладення. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що Позичальник порушив умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 11 110,90 грн. Відповідно до статей 1049, 1054, 525, 526, 530, 610, 611 Цивільного кодексу України, зобов`язання між сторонами має виконуватися належним чином, тобто у повній відповідності до умов укладеного договору, вимог чинного законодавства, а за їх відсутності відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться у подібних правовідносинах. Так, відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у визначеному розмірі та на умовах, передбачених договором, а позичальник, у свою чергу, повернути отриману суму кредиту та сплатити проценти за користування нею у строки, встановлені договором. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі у строк та в порядку, що визначені договором. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно з статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства та вимог добросовісності. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначений строк його виконання, то воно має бути виконане саме у цей строк. Невиконання або прострочення виконання грошового зобов`язання є порушенням умов договору. Як передбачено статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно з статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (штрафу, пені); відшкодування збитків; зміна умов зобов`язання; розірвання договору; припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від нього, якщо це передбачено договором або законом. Отже, неналежне виконання Позичальником своїх договірних зобов`язань, а саме: несвоєчасне повернення отриманих кредитних коштів та несплата нарахованих процентів, є порушенням умов кредитного договору і тягне за собою настання правових наслідків, передбачених чинним законодавством та умовами договору. З огляду на викладене, Позичальник, який не виконав зобов`язання щодо повернення кредиту у встановлений строк, зобов`язаний відшкодувати кредитодавцю суму заборгованості, проценти, комісію, а також неустойку (пеню), передбачену умовами договору, що є законним і обґрунтованим наслідком порушення грошового зобов`язання. Оскільки [PERSON] не виконав зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів у визначений договором строк, позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» про стягнення заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати у сумі 2 422 грн 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved