Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

На адресу Приморського районного суду м. Одеси за підсудністю на підставі ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.02.2025 надійшли матеріали цивільної справи за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором №4159657 від 15.05.2021 в розмірі 19971,28 гривень, з яких: - 6000,00 гривень заборгованість за тілом кредиту; - 13680,00 гривень заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; - 96,00 гривень інфляційні втрати; -15,28 гривень нараховані 3%. Крім цього в позовній заяві заявлена вимога про стягнення витрат зі сплат исудового збору в розмірі 2422,40 гривень та витрат на правову допомогу в розмірі 9000,00 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.05.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладений Договір № 4159657. Відповідно до умов договору кредитодавець надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до положень договору: - сума кредиту (загальний розмір) складає: 6000,00 гривень; - стандартна процентна ставка становить 1.9 % в день та застосовується у межах строку кредиту; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою позичальника; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація. Відповідно до умов договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані позичальником Кредитодавцю з метою отримання кредиту. Введення позичальником коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором Договору вважається направленням кредитодавцю повідомлення про прийняття в повному обсязі умов договору. Згідно з умовами договору строк кредиту може бути продовжено, за ініціативою Споживача на кількість днів, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному в Договорі, або в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених Договором. Станом на день звернення з позовом до суду строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 24.01.2022 був укладений договір №24-01/2022, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги №4159657. 10.03.2023 був укладений договір №10-03/2023/01, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитним договором №4159657. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося жодних додаткових нарахування штрафних санкцій та / або відсотків. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позовної заяви передані для розгляду судді Приморського районного суду м. Одеси Чорнусі Ю.В. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.05.2025 відкрите провадження та призначений розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 30.07.2025. У судові засідання 30.07.2025 та 14.10.2025 сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. В позовній заяві представник позивача просив розглядати справу без участі представника ТОВ «Коллект Центр». Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань та відзив на позовну заяву не надав. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.07.2025 клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено, від АТ КБ «ПриватБанк» витребувана інформація для встановлення факту зарахування кредитних коштів на банківську картку відповідача. 18.08.2025 на адресу Приморського районного суду м. Одеси на виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 30.07.2025 надійшли витребувані докази, а саме виписка за договором б/н за період 15.05.2021 25.05.2021. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 (провадження № 61-22682св19) зазначив про те, що у разі, коли наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У зв`язку з неявкою у судові засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), не здійснювалось. На підставі ч. 1 ст. 244 ЦПК України суд 14.10.2025 перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав проголошення судового рішення до 24.10.2025. Повно і всебічно з`ясувавши обставин, дослідивши докази, наявні у справі, суд дійшов таких висновків. Згідно з ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України). Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Приписами ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України). Положеннями ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 1055 ЦК України встановлює вимоги до форми кредитного договору, зокрема кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Кредитор у\~зобов`язанні\~може бути\~замінений іншою\~особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України) Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). \~Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Згідно з п. п. 6, 7 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію"(далі - Закону України 675-VIII) (в редакції, чинній на момент укладення договору) електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч.1 ст. 11 Закону України 675-VIII). Згідно з ч. ч. 3, 12 ст. 11 Закону України 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (абз. 3 ч.1 ст. 12 Закону України 675-VIII). Суд встановив, що 15.05.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладений Договір №4159657 про надання споживчого кредиту. Відповідно до п. 1.2 Договору на умовах, встановлених Договором Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Згідно умов договору сума кредиту (загальний розмір) складає 6000,00 гривень, тип кредиту кредит, строк кредиту 30 днів, тип процентної ставки фіксована (пункти 1.3. 1.5. Договору). Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується на умовах, передбачених п.п. 1.5.1. Договору; знижена процентна ставка складає 0,95 % в день та застосовується відповідно до умов, передбачених п.п. 1.5.2. Договору. Відповідно до п. 1.8. Договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 9420,00 гривень; за зниженою ставкою 7710,00 гривень. Відповідно до п. 2.1. Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту. Згідно з п. 4.1. строк кредиту може бути продовжений: - за ініціативою Споживача на кількість днів, зазначену в п. 1.4. Договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп.4.2. (пп. 4.2.1. 4.2.4.) Договору або; - в порядку автопролонгації , на кількість днів та відповідно до умов, визначених в п. 4.3. (пп. 4.3.1 4.3.2) Договору. Споживач, у випадку якщо заборгованість за кредитом не менше 400,00 гривень (включно) може ініціювати продовження строку користування кредитом, відповідно до п.п. 4.2.2. Договору. Пропозиція (оферта) Споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів (п.п. 4.2.2. Договору). Згідно з п.п. 4.2.4. Договору у випадку акцептування Товариством пропозиції (оферти) Споживача про продовження строку кредиту, новий строк кредиту розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення Споживачем дій, зазначених в пп. 4.2.2. цього пункту Договору, та нова дата повернення кредиту відображається в Особистому кабінеті. Згідно з п.п. 4.3.1. Договору сторони домовились, що у випадку, якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою Споживача, відповідно до п.п. 4.2.2-4.2.4. Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. Відповідно до п. 1 пп. 5.1. Договору Товариство має право вимагати від Споживача повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених Договором. Споживач зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі, передбачені Договором №4159657 від 15.05.2021. Порядок повернення кредиту, сплати процентів передбачений Розділом 6 Договору №4159657 від 15.05.2021. Як вбачається з матеріалів справи Договір №4159657 від 15.05.2021 про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором М896695, 15.05.2021 о 15:59:15 годині. У матеріалах справи містяться таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, паспорт споживчого кредиту, у якому міститься інформація про основні умови кредитування, щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, що є невід`ємною частиною Договору №4159657 від 15.05.2021 про надання споживчого кредиту, підписаних відповідачам за допомогою електронного підпису. Листом АТ КБ «ПриватБанк» від 11.08.2025 №20.1.0.0.0/7 250805/58800-БТ підтверджений факт належності платіжної картки №4149439019326879 відповідачу [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , а також факт перерахування 15.05.2021 грошових коштів в сумі 6000,00 гривень на емітовану картку № [NUMBER] . Також на підтвердження виконання зобов`язання за Договором №4159657 від 15.05.2021 про надання споживчого кредиту позивачем до матеріалів справи долучений інформаційний лист від 05.09.2024 вих. №7/5673 ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» про перерахування коштів згідно з договором з ТОВ «Авентус Україна» №087/20-П від 08.07.2020 та Картка обліку Договору (розрахунок заборгованості) за Договором №4159657 від 15.05.2021 про надання споживчого кредиту [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за період з 15.05.2021 до 23.01.2022, у якому містяться відомості про наявність заборгованості у відповідача у розмірі 19680,00 гривень, з яких: 6000,00 гривень основний борг; 13680,00 гривень проценти. Таким чином, суд вважає наявні у матеріалах справи докази належними, допустимими та у своїй сукупності достатніми для висновку про доведеність отримання відповідачем коштів у кредит від кредитодавця . 24.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (фактор) укладений Договір факторингу №24-01/2022, відповідно до умов якого клієнт-первісний кредитор за плату відступає ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі боржників, що є невід`ємною частиною Договору. У матеріалах справи наявний витяг з Реєстру боржників від 24.01.2022 до Договору факторингу №24-01/2022 від 24.01.2022, в якому відображена інформація про відступлення права вимоги заборгованості за кредитним договором №4159657 від 15.05.2021 до [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , у розмірі 19680,00 гривень, з яких: 6000,00 гривень заборгованість за тілом кредиту; 13680,00 гривень заборгованість за нарахованими процентами. 10.03.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (новий кредитор) укладений Договір №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого первісний кредитор за плату відступає новому кредитору право грошової вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі боржників до договору. З наявного в матеріалах справи Реєстру боржників до Договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 вбачається інформація про відступлення права грошової вимоги до [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за кредитним договором №4159657 від 15.05.2021 в розмірі 19791,28 гривень, з яких: 6000,00 гривень заборгованість за тілом кредиту; 13680 гривень заборгованість за процентами. Суд вважає зазначені документи в своїй сукупності належними та допустимим доказами відступлення права вимоги до відповідача заборгованості за основним боргом та суми заборгованості за процентами за договором про надання споживчого кредиту. В той же час, у матеріалах справи відсутні докази відступлення первісним кредитором - Товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" фактору заборгованості за порушення зобов`язання у розмірі 111,28 гривень. Таким чином, вимога про стягнення цієї суми на користь відповідача є необгрунтованою та не підлягає задоволенню. Відповідач не надав суду доказів виконання зобов`язань за кредитним договором, повернення суми кредиту, а також не надав контррозрахунку заборгованості по процентам у сумі 13680,00 гривень. За таких обставин, позовні вимоги у частині стягнення суми кредиту у розмірі 6000,00 гривень та процентів у розмірі 13680,00 гривень підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 9000,00 гривень. Відповідно до\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч. 2\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з ч. ч. 3-4\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони\~були фактичними\~і неминучими,\~а їхній\~розмір -\~обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20). Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial