Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернулося до суду з позовною заявою до відповідачки [PERSON] , про стягнення заборгованості за договором позики № 75932121 від 03 серпня 2021 року в розмірі 18 756, 80 гривень та судових витрат по справі. В позовній заяві позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (далі - ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ») вказує про те, що 03 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та [PERSON] було укладено договір позики № 75932121 (ануїтет), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 8 480, 00 грн. на строк позики - 64 дні зі сплатою процентів у розмірі 1.6 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідачка належним чином зобов`язання щодо повернення основної суми боргу за договором та заборгованості за процентами не виконала. 21.12.2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали Договір факторингу № 2112 від 21.12.2021 року, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики № 75932121 від 03.08.2021. 31.03.2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали Договір факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023 року за умовами якого Позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75932121 від 03.08.2021 р.. Відповідно до Реєстру прав вимог від 31.03.2023 року до договору факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 18 756, 80 грн., з яких: 8 480,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 10 276, 80 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідачка [PERSON] не здійснила жодного платежу дня погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», ні на рахунки первісного кредитора. Позивач ТОВ«ФІНПРОМ МАРКЕТ» просить стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь заборгованість в сумі 18 756, 80 гривень, що складається з: 8480,00 гривень заборгованості за основною сумою боргу, 10276, 80 гривень заборгованості за відсотками, та понесені судові витрати. 18.08.2025 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 15.09.2025 року судом постановлено ухвалу про витребування доказів у вказаній справі, відповідно до клопотання позивача. В судове засідання представник позивача не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. (а. с. 75, 93, 101, 103). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнала повністю, згідна на стягнення з неї заборгованості за кредитним договором та судових витрат по справі, понесених позивачем. /а. с. 105/. Відзиву на позов відповідачка не подавала. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами по справі. В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та/чи клопотань по суті справи до суду не подавали. Судом не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 03.08.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики № 75932121 (ануїтет), за умовами якого позикодавець надав відповідачці грошові кошти у розмірі 8 480, 00 грн., строк позики - 64 дні зі сплатою процентів у розмірі 1.6 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису nC1BW4PIХ1В, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу - [INFO]) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін. (а. с. 24 зв. с.). Як вбачається із копії платіжної інструкції № 3861с1-e715-416d-9245-92а445017с44 «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» 03.08.2021 року перерахувало на картковий рахунок маска картки [NUMBER] грошові кошти в сумі 8 480 гривень (а. с. 38). На підтвердження факту перерахування позикодавцем коштів, наданих у позику відповідачці [PERSON] судом досліджено інформацію № 20.1.0.0.0/7-250923/64652-БТ від 29.09.2025 року та виписку за договором № б/н за період з 03.08.2021-06.08.2021, які надано суду АТ КБ «Приватбанк» на виконання вимог ухвали суду від 15.09.2025 року. З вказаної інформації вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] . На вказану картку 03.08.2021 року надійшов грошовий переказ в розмірі 8 480,00 грн. (а. с. 98-99). Судом досліджено розрахунок суми заборгованості [PERSON] за договором позики № 75932121 від 03.08.2021 за період з 03.08.2021 по 22.10.2021 перед первісним кредитором - ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" Згідно даного розрахунку вбачається, що розрахунок здійснено 3 03.08.2021 року по 22.10.2021 року включно і загальна заборгованість станом на 22.12.2021 становить 18 756,80 грн. Первісним кредитором заборгованість нараховано в межах строку дії кредиту - 64 днів і на підставі п. 6.7 Правил надання грошових коштів у позику, який передбачає у разі невнесення чергового ануїтетного платежу, до складу якого входить частина позики, позичальнику на таку частину нараховується процентна ставка, у розмірі, передбаченому договором позики, за кожен день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем сплати такого ануїтетного платежу, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів по кожному подібному ануїтетному платежу. Таким чином, відповідачці [PERSON] нараховано проценти в межах дії умов кредитного договору. У подальшому проценти [PERSON] перед новими кредиторами не нараховувались, про що підтверджує розрахунок суми заборгованості [PERSON] на а.с. 6. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 610 ЦК України, визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ст. 1056 ЦК України встановлено, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦПК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. За приписом ст. 3 цього Закону електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Вказані правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні статей 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Правилами абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, що закріплено положеннями ст. 205, ст. 207 ЦК України. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09. 2020 року у справі №732/670/19, від 23.03. 2020 року у справі №404/502/18, від 07.10.2020 року - №127/33824/19. У силу ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Отже, електронний договір має містити всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним в зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 12.01. 2021 року у справі №524/5556/19, провадження №61-16243 св 20. Судом досліджено довідку про ідентифікацію, видану ТзОВ «1Безпечне Агенство Необхідних Кредитів», якою підтверджується, що відповідачка [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , з якою укладено договір №75932121 від 03.08.2021 р., ідентифікована товариством. Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора). Одноразовий ідентифікатор: nC1BW4PX1B. Час відправки ідентифікатора позичальнику: 03.08.2021 19:36:05. Електронна пошта, на яку направлено ідентифікатор: [INFO] (а. с. 36 зв. с.). На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що договір № 75932121 від 03.08.2021 року укладений між ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису у формі одноразового ідентифікатора, шляхом направлення його на електронну адресу відповідачки тобто його укладання між сторонами підтверджено належними та допустимими доказами. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, оскільки відповідачкою не надано доказів неукладання договору. 21.12.2021 ТзОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали договір факторингу № 2112 за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики № 75932121 від 03.08.2021 року (а. с. 39-48). 31.03..2023 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали Договір факторингу № 310323-ФМ за умовами якого Позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики № 75932121 від 03.08.2021. (а. с. 50-53). Так, згідно п.5.2. зазначеного вище Договору факторингу встановлено, що перехід від клієнта до позивача/фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі реєстру заборгованостей, після чого позивач стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідних прав вимог. Підписані сторонами акти прийому-передачі реєстру заборгованостей підтверджують факт переходу від клієнта до позивача відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору. Зокрема, доданими до матеріалів справи актами прийому-передачі, реєстром боржників, підтверджується перехід вимоги за кредитним договором № 75932121 від 03.08.2021 року, укладеним із [PERSON] . Докази повного погашення відповідачкою заборгованості перед позивачем чи первісним кредитором у матеріалах справи відсутні. Підстави заміни кредитора у зобов`язанні визначені ст. 512 ЦК України, відповідно до якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч.3 ст.512 ЦК України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (ст.ст.1077-1078 ЦК України). Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Всупереч умовам кредитного договору, відповідачка свого зобов`язання не виконала. Після відступлення права грошової вимоги до ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ Якимюк О. Т. не здійснила жодного платежу на погашення заборгованості. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того, ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. У порушення норм закону та умов договору відповідачка [PERSON] зобов`язання належним чином не виконала, тому з неї слід стягнути на користь ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованість в сумі 18 756,80 грн., яка складається із 8 480,00 гривень заборгованості за тілом позики, та 10 276,80 гривень заборгованості за нарахованими та не сплаченими процентами. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 гривень (а. с. 1). Щодо стянення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Між ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» та адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною укладено договір про надання правничої допомоги N?01-11/24 від 01.11.2024 року. Відповідно до п.п. 4.1. даного договору сторони визначили, що клієнт сплачує на користь адвоката винагороду, зокрема у розмірі 3 500,00 грн. за вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції/аналіз судової практики та збір документів/доказів по малозначній справі для формування позовної заяви (500,00 грн.) та підготовку/складання позовної заяви до Боржника за договором позики у малозначній справі (3 000,00 грн.), що разом складає 3 500,00 грн (а. с. 60-62). Відповідно до витягу з акту N? 15-П від 26.06.2025 року про приймання-передачі наданої правничої допомоги до Договору про надання правничої допомоги N?01-11/2024 від 01.11.2024 року, вбачається, що адвокатом надано позивачу професійну правничу допомогу, зокрема за вивчення/збір документації та складання позовної зави до [PERSON] - вартість зазначених послуг складає 3 500,00 грн., яка була сплачена ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» в повному обсязі та підтверджується платіжним документом (а.с. 63-65). На підставі наведеного, відповідно до правил ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви до суду в розмірі 2 422,40 гривень, а також 3 500 гривень витрат на професійну правничу допомогу. Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved