Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

В жовтні 2024 року позивач звернулася до суду з даним позовом в якому просила визнати за нею право приватної власності на житлову будівлю - садибний (індивідуальний) житловий будинок, загальною площею 182,6 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS] та забезпечити її право на отримання витягу з Державного реєстру речових прав на житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] шляхом передачі примірника судового рішення до Державного реєстру прав для здійснення реєстрації». В обґрунтування позову позивач зазначила, що в 1998 році їй було виділено земельну ділянку в Садовому товаристві «Сонячне». При визначенні місця побудови будинку з врахуванням позиції сусідів та з метою збереження добросусідських відносин, будинок вона почала будувати на землі, що примикала до її земельної ділянки. В 2003-2004 роках будинок був повністю побудований, у квітні 2003 р. будинок було газифіковано, однак в подальшому виявилося, що земля, на якій збудований будинок не належить товариству. Позивач звернулася з заявою до Жуківської сільської ради про виділення земельної ділянки, на якій побудовано будинок та рішенням №93/1 від 05.07.2007 р. Жуківцівської сільської ради Обухівського району Київської області їй було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою і передачу у власність земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS] площею 0,1540 га з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку. Під час погодження виготовленого проекту землеустрою відділом містобудування і архітектури \~ \~ \~ \~Обухівської районної державної \~ \~ \~ \~адміністрації Київської області від 19.05.2015 року їй було відмовлено в погодженні оскільки проект землеустрою не містить копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці. 03.07.2008 року рішенням №47 Жуківцівської сільської ради Обухівського району Київської області було узаконено самовільно побудований житловий будинок на земельній ділянці розміром 0,1540 га, яка розташована по [ADDRESS] . Рішенням №12 Жуківцівської сільської ради Обухівського району Київської області було присвоєно почтову адресу житловому будинку. Позивачем було підготовлено Декларацію про готовність до експлуатації індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських(присадибних) будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, однак в центрі надання адміністративних послуг Української міської ради Декларацію про готовність до експлуатації будинку не прийняли через відсутність кадастрового номеру земельної ділянки або рішення суду, а тому вона була вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 25 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 31 березня 2025 року закрито підготовче судове засідання, справи призначено до судового розгляду по суті. В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідача Української міської ради Обухівського району Київської області позовні вимоги не визнав та зазначив, що на період\~воєнного стану передача земельних ділянок у власність, зокрема державної та комунальної власності, є забороненою законом, а без оформлення земельної ділянки неможливо набути право власності на будинок. Представник третьої особи позовні вимоги підтримала та просила, задовольнити. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті\~16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частин першої та третьої\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що 05.07.2007 року рішенням №93/1 одинадцятої сесії п`ятого скликання Жуківцівськоїї сільської ради Обухівського району Київської області надано дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] площею 0,1540 га з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку. 22.05.2013 року рішенням №237 тридцятої сесії шостого скликання Жуківцівської сільської ради Обухівського району Київської області внесено зміни до рішення «93/1 від 05.07.2007 року сесії Жуківської сільської ради та викладено в наступній редакції: надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] , площею 0,1540 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку. Відповідно до довідки №344 від 07.10.2014 року виданої виконкомом Жуківцівської сільської ради Обухівського району Київської області вбачається, що на земельній ділянці, якою користується [PERSON] з 1998 року, площею 0,1540 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, розташованої по [ADDRESS] дійсно розташований житловий будинок. Технічний паспорт та свідоцтво права власності в Жуківцівській сільській раді не зареєстровано. Відповідно до технічного паспорту зазначається технічна характеристика житлового будинку з погосподарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS] .\~ Рік побудови житлового будинку 2004. Як вбачається з відповіді відділу містобудування і архітектури Обухівської районної державної адміністрації про надання інформації від 18.09.2015 року, зазначається що наданий [PERSON] пакет документів не містить засвідчену в установленому порядку копію документу, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою. 01.11.2024 року позивачем подано до Комунального підприємства Київської обласної ради «Західне бюро технічної інвентаризації» декларацію про готовність до експлуатації житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Витягу з реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва виданого від 04.11.2024 року №ІУ161241101431 вбачається, що житловий будинок, який розташований на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , на земельну ділянку відсутній кадастровий номер, та не оформлено право власності. 08.06.2015 року на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , КП Київської обласної ради "Західне бюро технічної інвентаризації" виготовлений техпаспорт. У відповідності до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 328 ЦК України\~визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 5 ст.11 ЦК України\~у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Згідно з приписами ч. ч. 2,3 ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно(житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до ч.1ст.376 ЦК України\~житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою. Відповідно до ч. 2ст. 376\~ЦК України,особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна,не набуває права власності на нього. Частиною 3 цієї статті встановлено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Таким чином, ст.376 ЦК України\~передбачено загальне правило про те, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 цієї статті), і встановлено випадки, коли право власності на самочинне будівництво може бути визнане за рішенням суду за особою, що здійснила самочинне будівництво, або за власником земельної ділянки. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, лише у випадках, передбачених\~ст. 376 ЦК України, а саме: за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч. 3\~ст. 376 ЦК України); за особою - власником (користувачем) земельної ділянки, яка здійснила самочинне будівництво на цій ділянці, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5\~ст. 376 ЦК України). У пункті 12 Постанови № 6 роз`яснено, що, вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 2 узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав від 28.01.2013 року відмітив, що суди при розгляді справ про визнання права власності на самочинне будівництво повинні належним чином перевіряти,чи було питання оформлення права власності на самочинне будівництво предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність давали б підстави вважати про наявність спору про право.Суд не повинен заміняти органи, які зобов`язані видавати дозволи на будівництво й узгоджувати забудови; визнання права власності на самочинне будівництво в судовому порядку має залишатися винятковим способом захисту права. Тому судам необхідно з`ясовувати, чи звертався позивач до компетентних органів із питання узаконення самочинного будівництва, чи було відмовлено компетентними органами у вирішенні зазначеного питання. Аналогічною є правова позиція Верховного Суду, викладена у постановах від 25.08.2020 року у справі № 760/21223/17-ц, від 18.04.2019 року у справі № 306/2140/17. Аналіз вищезазначеного дає підстави для висновку, що визнання судом права власності на самочинне будівництво можливе лише у тому разі,\~якщо в прийнятті такого об`єкта в експлуатацію було незаконно відмовлено\~та за умови дотримання визначених законом вимог, які необхідні для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Таким чином, звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що це питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Аналогічні правові висновки закріплені Верховним Судом України в постанові від 27.05.2015 у справі №6-159цс15 та Верховним Судом в постанові від 19.03.2018 у справі №2-4435/2008. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач повторно звертався до відповідного державного органу архітектурно-будівельного контролю для набуття права власності та введення об`єкту в експлуатацію у встановленому законом порядку, після здійснення доопрацювання, а одразу звернувся з позовом до суду про визнання права власності. Також позивачем не надано суду доказів про звернення до Державної інспекції архітектури та містобудування України із долученням документів, відсутність яких стала підставою для доопрацювання декларації. Також не надано й доказів відмови Державної інспекції архітектури та містобудування України в прийнятті об`єкта нерухомості в експлуатацію та визнання таких рішень незаконними, а тому суд вважає що позивач передчасно звернувся до суду з даним позовом. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі.

Outcome: dismissed