Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА Зміст позовних вимог та процесуальні дії вчинені в ході справи ТОВ «ФК «Еліт Фінанс»» звернулося до Шевченківського районного суду м. Чернівців із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ціна позову становить 45515,54 грн. Також позивач просить стягнути з відповідачки судові витрати, які складаються з 3028,00 грн судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9200,00 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 22 серпня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи вирішено проводити з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачці наданий строк для подання заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та надання відзиву на позовну заяву. Заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від відповідачки не надійшло. Правом на подання відзиву відповідачка не скористалася. Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача в судове засідання не з`явився, скориставшись своїм правом, передбаченим частиною 3 статті 211 ЦПК України, клопотав про розгляд справи у його відсутності, вимоги, викладені в позові, підтримав повністю та просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачка до суду не з`явилася, про час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином за зареєстрованим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями статтями 130, 131 ЦПК України, про що у справі є належні докази. Про причини неявки не повідомила. Відповідно до статті 280\~ЦПК\~України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання; відповідачка не з`явилася в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідачка не подала відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе, на підставі статті 280 ЦПК України, розглянути вказану справу у відсутності відповідачки, на підставі наявних у справі доказів та ухвалити у справі заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позовні вимоги ТОВ «ФК «Еліт Фінанс»» обґрунтовані такими доводами. 28.08.2019 АТ «Таскомбанк» та [PERSON] уклали угоду №512/6892567-СК відповідно до умов якої АТ «Таскомбанк» надало позичальнику грошові кошти у сумі встановленого кредитного ліміту - 27600,00 грн.; тип кредиту - кредитна лінія; процентна ставка за користування кредитом - 44,70 %; строк користування - 12 місяців з автоматичною пролонгацією; цільове призначення кредиту на споживчі потреби. АТ «Таскомбанк» виконало умови кредитного договору та перерахувало на рахунок відповідачки безготівковим шляхом кошти, в свою чергу, відповідачка не виконала умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого станом на 02.12.2024 утворилась заборгованість за кредитом в розмірі 45515,54 грн. 02.12.2024 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс»» було укладено договір факторингу, на підставі якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором до відповідачки. Таким чином ТОВ «ФК «Еліт Фінанс»» набуло статусу кредитора за кредитним договором, укладеним між АТ «Таскомбанк» та відповідачкою. У зв`язку із порушенням [PERSON] умов кредитного договору, а також відповідно до статей 509, 512, 526, 1054 ЦК України, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс»» звернулось до суду із вказаним позовом. ІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, встановлені судом Дослідивши докази по справі судом встановлені такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 28.08.2019 [PERSON] підписала заяву про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 512/6892567-СК. Відповідно до вказаної зави [PERSON] , ознайомившись з Публічною пропозицією АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, Тарифами «Таскомбанк», просила відкрити поточний рахунок у гривні, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів, «Ощадний рахунок» у гривні на її ім`я та виявила бажання оформити платіжну картку № [NUMBER] із сумою бажаного кредитного ліміту: 30000,00 грн. 28.08.2029 [PERSON] підписала Паспорт споживчого кредиту за карткою «Велика П`ятірка», відповідно до якого відповідачка була ознайомлена із умовами кредитного договору, а саме: тип кредиту - кредитна лінія; процентна ставка за користування кредитом - 44,70 %; строк користування - 12 місяців з автоматичною пролонгацією; цільове призначення кредиту на споживчі потреби. Вказаний Договір був підписаний з боку АТ «Таскомбанк» керівником за допомогою аналогового підпису, а з боку Клієнта [PERSON] за допомогою проставляння власноручного (цифрового) підпису. Так, підпис Клієнта, а в даному випадку відповідачки, на заяві про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 512/6892567-СК та Паспорті споживчого кредиту за карткою «Велика П`ятірка» свідчить про те, що [PERSON] отримала усю інформацію про умови кредитування та погодилася на зазначені умови. Відповідачка підписанням вищевказаної заяви-договору акцептувала Публічну пропозицію АТ «Таскомбанк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (розміщений на cайті банку\~https://tascombank.ua/) і беззастережно приєдналась до умов останнього, погоджуючись, що дана заява-договір, а також тарифи банку є невід`ємною частиною цього договору. Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Факт отримання кредитних коштів відповідачкою підтверджується копією виписки по особовому рахунку останньої, відкритому в АТ «Таскомбанк», за період з 28.08.2019 по 02.12.2024. Відповідно до наданої АТ «Таскомбанк» виписки по рахунку [PERSON] , станом на 02.12.2024 оборот по заборгованості по кредиту становить: 25233,53 грн та по відсоткам - 20282,01 грн. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість по основному боргу та річних процентах станом на 02.12.2024 за відповідачкою обліковується заборгованість 45515,54 грн, з яких: 25233,53 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту; 20282,01 грн - загальна заборгованість по відсотках. 02.12.2024 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс»» укладено договір факторингу №НІ/11/25-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Еліт Фінанс»» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Еліт Фінанс»» Права Вимоги за кредитними договорами, договорами Поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. У відповідності до виписки з додатку до Договору факторингу №НІ/11/25-Ф від 02.12.2024 ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло право вимоги за кредитним договором №512/6892567-СК від 28.08.2019 до боржника [PERSON] на загальну суму заборгованості 45515,54 грн, з яких: 25233,53 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту; 20282,01 грн - загальна заборгованість по відсоткам. З урахуванням наведеного судом встановлено, що предметом даного позову є стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості за кредитним договором №512/6892567-СК від 28.08.2019, укладеним в електронній формі, яка складається із заборгованості по кредиту та заборгованості по нарахованим та несплаченим відсоткам. Релевантні джерела права й акти, їх застосування та позиція суду Відповідно до положень статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Щодо укладення кредитного договору в електронній формі та надання кредиту За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частина друга статті 639 ЦК України визначає, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що 28.08.2019 [PERSON] шляхом застосування власноручного (цифрового) підпису клієнта підписала Оферту на укладання угоди про надання кредиту №512/6892567-СК. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вказаний кредитний договір вважається такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідачки. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачкою таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суду постановах від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18; від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19; від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 і від 16 грудня 2020 року у справі 561/77/19. Відповідно до статей 525, 526\~ЦК\~України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до статті 610\~ЦК\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Відповідно до пункту 1 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (чинний на день укладення кредитного договору), «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України. У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20 зазначено, що виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Це відповідає положенням статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктами 62, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України 04 липня 2018 року № 75 передбачено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку. Із розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку, в якому міститься повна інформація про рух коштів на рахунку, відображення всіх операцій за кредитним договором за даними балансу, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей вбачається, що відповідачка отримала кредитні кошти та користувалася ними. Судом встановлено, що факт зарахування на банківський рахунок [PERSON] , відкритий в АТ «Таскомбанк», та подальше користування відповідачкою кредитними коштами підтверджується випискою по особовому рахунку відповідачки, відкритому в АТ «Таскомбанк» за період з 28.08.2019 по 02.12.2024. За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050\~ЦК\~України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Частинами 1, 2\~статті 549 ЦК України\~визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.\~\~Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до частини1\~статті 550 ЦК України\~право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Судом встановлено, що відповідно до умов кредитного договору №512/6892567-СК від 28.08.2019 [PERSON] була встановлення суми кредитного лінії в розмірі 27600,00 грн на строк 12 місяців з можливою пролонгацією, використання кредиту - на споживчі потреби, зі сплатою 44,70% за користування коштами. Судом також встановлено, що станом на 02.12.2024 загальна сума заборгованості за кредитом становить 45515,54 грн та складається з: 25233,53 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту та 20282,01 грн - загальна заборгованість по відсоткам. Отже, за умовами укладеного Сторонами Договору АТ «Таскомбанк», як банківська установа, надало відповідачці кредит, а остання зобов`язалась його повернути та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах, які були визначені відповідно до заяви про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №512/6892567-СК від 28.08.2019 та Паспорту споживчого кредиту за карткою «Велика П`ятірка». Будь-яких доказів, що підтверджують невідповідність розміру заборгованості за основною сумою кредиту та нарахованими відсотками, суду надано не було, докази погашення даної заборгованості в матеріалах справи відсутні. Розрахунок заборгованості відповідачкою жодним чином не спростований. Умови договору також не оспорюються. Щодо правомірності стягнення заборгованості на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс»» Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Стаття 514 ЦК України визначає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Судом встановлено, що ТОВ «ФК «Еліт Фінанс»» набуло право грошової вимоги до [PERSON] на підставі договору факторингу №НІ/11/25-Ф від 02.12.2024, укладеному між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс»». З урахуванням наведеного вище [PERSON] має непогашену заборгованість за кредитним договором №512/6892567-СК від 28.08.2019, який є предметом даного позову, перед ТОВ «ФК «Еліт Фінанс»». Висновки суду за результатами розгляду справи Щодо суті позовних вимог Таким чином, беручи до уваги досліджені в ході розгляду справи докази та встановлені обставини справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»» до [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи те, що зобов`язання не виконуються з вини відповідачки та з урахуванням наведеного в мотивувальній частині обґрунтування позиції суду, з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»» підлягає стягненню заборгованість в розмірі 45515,54 грн. Щодо судових витрат Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини 1 статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Судом встановлено, що 03 липня 2024 року між ТОВ «ФК «Еліт Фінанс»» та адвокатом Литвиненко О.І. був укладений договір про надання правничої допомоги. Відповідно до п. 1.1. Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Адвокат надає Клієнту послуги захисту прав та інтересів Клієнта під час розгляду судом будь-якої інстанції справ у якій Клієнт є учасником. Згідно з п. 1.4. Договору документом, що підтверджує надання Адвокатом послуг, та їх приймання Клієнтом є Акт приймання-передачі наданих послуг, який складається та підписується Сторонами або їх повноважними представниками протягом 5-ти робочих днів після надання Адвокатом зазначених у п. 1.1. Договору послуг. Згідно з п. 3.1. Договору вартість послуг Адвоката встановлюється з розрахунку, що ціна однієї години затраченого Адвокатом часу на надання послуг становить 2000,00 грн без ПДВ. Конкретні суми до оплати наводяться в Акті (актах) приймання-передачі за одну годину фактично витраченого часу на надання правової допомоги. Відповідно до акту № 4 приймання-передачі наданих послуг від 02.06.2025 адвокат Литвиненко О.І. надала, а ТОВ «ФК «Еліт Фінанс»» прийняв юридичні послуги відповідно до договору № 03-07/2024 про надання правничої допомоги від 03.07.2024 по справі за позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом: первинна консультація 0,5 год., вартість 1000,00 грн; правовий аналіз наявних документів у замовника по справі 2 год., вартість 4000,00 грн; підготовка позовної заяви 2,1 год., 4200,00 грн. Всього 9200,00 грн. Відповідно до платіжної інструкції № 2740 від 10 червня 2025 року ТОВ «ФК «Еліт Фінанс»» сплатило адвокату Литвиненко О.І. 9200,00 грн, як оплату згідно з договором № 03-07/24 про надання правничої допомоги від 03.07.2024. Враховуючи наведене вище витрати позивача на правничу допомогу по даній справі підтверджені в розмірі 9200,00 грн. Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката відповідачкою не заявлено. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц суд виснував, що не має права вирішувати питання про зменшення суми витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Так, частинами першою, другою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. За розгляд справи судом першої інстанції ТОВ «ФК «Еліт Фінанс»» сплатило судовий збір в розмірі 3028,00 грн. З урахуванням наведеного та беручи до уваги те, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Еліт Фінанс»» задоволені повністю, стягненню підлягають понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9200,00 грн.

Outcome: approved