Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

[PERSON] , через свого представника Піпка А.М., звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до ТОВ «Енера Вінниця» про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу електричної енергії. Позов мотивований тим, 25.11.2021 року [PERSON] уклала з відповідачем договір купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним господарством № 1528. Оплата за продану електричну енергію, вироблену в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, здійснюється постачальником універсальних послуг до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. Сплата пені передбачена п.2.3, 4.10 договору. На виконання умов договору, генеруючою установкою приватного домогосподарства позивача за період з 01.03.2025 року по 31.05.2025 року було вироблено та передано відповідачу електричну енергію загальною вартістю до сплати 100\~212,49 грн. Вказана сума підтверджена актами купівлі-продажу електроенергії від 31.03.2025 року, 30.04.2025 року, 31.05.2025 року, 30.06.2025 року. Натомість, відповідач зобов`язання за договором виконав не у повному обсязі, не виплатив позивачці усієї вказаної суми придбаної електроенергії. Станом на 17.07.2025 року борг склав 100\~212,49 грн., крім того позивачкою було обраховано інфляційні втрати 643,78 грн. та 3 % річних 359,42 грн., які просила суд стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 18.07.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. 31.07.2025 року на адресу суду від представника відповідача Обертюх Т.С. надійшов відзив на позовну заяву, у якій представник просила суд закрити провадження по справі, оскільки вимоги позивача після відкриття провадження відповідачем було задоволено добровільно та сплачено суму заборгованості у розмірі 100\~212,49. Таким чином, між сторонами відсутній предмет спору. Щодо сплати судового збору представник просила суд врахувати добровільну оплату основної суми боргу та здійсними пропорційний розподіл судовий витрат. Вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу вважжала завищеними, оскільки справа є малозначною. У свою чергу, 16.09.2025 року від представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшла заява про зменшення позовних вимог. Представник зазначив, що дійсно відповідачем після відкриття провадження по справі було здійснено оплату заборгованості у розмірі 100 212,49 грн. Однак, вимога щодо сплати інфляційних втрат у розмірі 643,78 грн., та 3% річних 359,42 грн. відповідачем не було задоволена. Враховуючи вище викладене, представник позивача просив суд зменшити позовні вимоги та стягнути з відповідача суму 1\~003,20 грн, що складається з: 643,78 грн. інфляційних втрат, 359,42 грн. 3 % річних. Крім того, стягнути 968,96 грн. судового збору та 9\~689,60 грн. витрат на правову допомогу. В уточненій заяві від 16.09.2025 року представник позивача просив суд зменшити позовні вимоги та стягнути з відповідача суму 1\~003,20 грн, що складається з: 643,78 грн. інфляційних втрат, 359,42 грн. 3 % річних. Крім того, стягнути 968,96 грн. судового збору та 9\~689,60 грн. витрат на правову допомогу. Суд вважає за необхідне зазначити, що у заяві про зменшення позовних вимог представником позивача в прлхальній частині було допущено технічну помилку то вказано позивача « [PERSON] », що не відповідає матеріалам справи, тому суд вважає вказану помилку технічною, та приймає до провадження заяву про зменшення позовних вимог від представника позивача [PERSON] [PERSON] . В судове засідання представник позивача адвокат Піпко А.М. не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Просив задоволити зменшені позивачем вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача всі судові витрати. В судове засіданні представник відповідача адвокат Обертюх Т.С. не з`явилась. У відзиві на позов просила розглянути справу у її відсутності. Враховуючи позицію представника позивача і відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що ТОВ «Енера Вінниця» є постачальником універсальних послуг на території Вінницької області згідно абз. 3 п. 13 Розділу ХVІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» та додатку 3 до постанови НКРЕКП від 26.10.2018 року № 1268 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих не побутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до ЗУ «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території. 05.11.2021 року між ТОВ «Енера Вінниця» та [PERSON] був укладений договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 169550310 (а.с.8-14). 25.11.2021 року між ТОВ «Енера Вінниця», як постачальником універсальних послуг та [PERSON] , як споживачем, був укладений договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством № 1528, який є додатком до договору про постачання електричної енергії постачальника універсальних послуг № 169550310 від 05.11.2021 року Місцезнаходження приватного домогосподарства позивача [ADDRESS] . За вказаною адресою встановлено генеруючу установку (а.с.12- зворот-16). Згідно умов договору, [PERSON] має право продавати ТОВ «Енера Вінниця» електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру генеруючими установками приватного домогосподарства, а відповідач зобов`язався купувати у позивача електричну енергію за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством у строки, передбачені цим договором. Постачальник універсальних послуг зобов`язаний надавати споживачу оформлені платіжні документи, купувати у споживача за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, на підставі Звітів про покази засобів обліку та актів приймання-передавання електричної енергії, сплачувати споживачу неустойку (пеню) у разі прострочення за отриману електричну енергію (п.2.2). Споживач має право на отримання плати за електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватного домогосподарства за «зеленим» тарифом, відпущеної постачальнику універсальних послуг в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством; оплату неустойки (пені) у разі прострочення платежів за отриману постачальником універсальних послуг електричну енергію відповідно до умов та порядку оплати, визначених цим договором, продавати електричну енергію, вироблену генеруючою установкою приватного домогосподарства понад власне споживання протягом розрахункового періоду постачальнику універсальних послуг за «зеленим» тарифом (п.2.3). Оплата за продану електричну енергію, вироблену в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, здійснюється постачальником універсальних послуг до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (п.4.1). Постачальник універсальних послуг щомісяця на основі отриманих показів засобів вимірювальної техніки не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, подає споживачу звіт про покази засобу вимірювальної техніки, обсяги та напрямки перетоків прийнятої-переданої електричної енергії (п.4.6). Відповідно до п. 4.10 договоруу разі несплати обсягу придбаної електричної енергії до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, постачальник універсальних послуг зобов`язаний сплатити споживачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. На виконання умов договору, генеруючою установкою приватного домогосподарства позивача за період з 01.03.2025 року до 30.06.2025 року було вироблено та передано відповідачу електричну енергію загальною вартістю до сплати 100 212,49 грн. Вказана сума підтверджена актами купівлі-продажу електроенергії від 31.03.2025 року, 30.04.2025 року, 31.05.2025 року, 30.06.2025 року. (а.с.16 зворот-18). Натомість, відповідач зобов`язання за договором виконав не у повному обсязі. Станом на 17.07.2025 року борг склав 100 212,49 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.18-19). Після відкриття провадження у справі ТОВ «Енера Вінниця» сплатило на користь позивача заборгованість в сумі 100\~212,49 грн., що стало підставою для зменшення позовних вимог позивача. (а.с.(а.с.44-45). Отже, між сторонами виникли договірні зобов`язальні правовідносини, тому при вирішенні спору суд застосовує відповідні норми ЦК України, Закону «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії. Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення 3% річних, інфляції на підставі ст. 625 ЦК України позивач зазначив, що саме з вини відповідача було порушене грошове зобов`язання, тому він має нести майнову відповідальність. Згідно п. 4 ч. 5 ст. 63 ЗУ «Про ринок електричної енергії», крім обов`язків, визначених ст. 57 цього закону, постачальник універсальних послуг зобов`язаний купувати електричну енергію, вироблену генеруючими установками приватних домогосподарств, встановлена потужність яких не перевищує 50 кВт за «зеленим» тарифом в обсязі, що не перевищує місячне споживання енергії такими приватними домогосподарствами, та у кожному розрахунковому періоді здійснювати пріоритетну оплату її вартості. Згідно з п.11.3.1 ПРРЕЕ індивідуальний побутовий споживач, що встановив у межах свого приватного домогосподарства генеруючу установку (генеруючі установки), призначені для перетворення енергії з енергії сонця та/або вітру в електричну енергію із сукупною встановленою потужністю, що не перевищує потужність відповідно до закону та дозволену потужність відповідно до договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, має право здійснювати продаж виробленої електричної енергії відповідно до цих Правил на підставі договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством, що є дод 2 до укладеного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, до умов якого побутовий споживач приєднався відповідно до цих Правил. Постачальник універсальних послуг не має права відмовити споживачу в купівлі за «зеленим» тарифом електричної енергії, виробленої генеруючою установкою (генеруючими установками) за умови, якщо її (їх) приєднання здійснено у порядку, в установленому Кодексом систем розподілу та виконані вимоги цих Правил. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України). Статтею 656 ЦК України, зокрема, передбачено, що\~предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому.\~Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом. Згідно ст.ст.\~626,\~628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми (ст. 625 ч. 2 ЦК України). Інфляція - це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги. Встановлений індекс інфляції враховується при обчисленні суми боргу в разі наявності між сторонами грошових зобов`язань у грошовій одиниці України. Проценти річних, так само як інфляційні втрати, нараховані на суму боргу, не входять до складу грошового зобов`язання і, на відміну від пені, не є грошовою санкцією за порушення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляції та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування грошовими коштами. Тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, який не був оспорений відповідачем, інфляційне збільшення суми боргу за період з 16.04.2025 року до 17.07.2025 року становить 643,78 грн., 3 % річних 359,42 грн. (а.с.18-19). Зазначені суми підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі згідно ст. 625 ЦК України. При цьому, суд зазначає, що клопотання представника відповідача про зменшення даної суми на підставі ст. 551 ЦК України та з врахуванням фінансово-майнового стану товариства і того, що заборгованість виникла через об`єктивну неможливість своєчасного здійснення розрахунку, задоволенню не підлягає. Вказані суми не є неустойкою в розумінні ст. 549 ЦК України, а є спеціальним видом відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язання і мають компенсаційний характер. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту прав визначені ст. 16 ЦК України. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2\~ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Враховуючи наведені обставини і норми закону позов про стягнення інфляційних та 3 % річних підлягає задоволенню в повному обсязі. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України. Звертаючись до суду з позовною заявою позивач надав платіжну інструкцію від 17.07.2025 року про сплату судового збору з застосуванням коефіцієнту 0,8, в розмірі 968,96 грн. Згідно п. 1 ч.2, ч. 1 ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~Інші судові витрати,\~пов`язані з розглядом справи, покладаються\~у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позов в частині стягнення основного боргу і сплатив борг до початку розгляду справи по суті, що стало підставою для зменшення позивачем позовних вимог, суд вважає необхідним відповідно до ст. 142 ЦПК України зобов`язати УДКС України у м. Вінниці Вінницької області повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при зверненні до суду з позовом відповідно платіжної інструкції 0.0.4462821469.1 від 17.07.2025 року, в сумі 484,48 грн., решту суми 484,48 грн. стягнути з відповідача на користь позивача. На підтвердження сплати витрат на правничу допомогу в сумі 9 689,60 грн. позивач надала договір № 5 про надання правової допомоги від 30.04.2025 року, акт приймання-передачі послуг, детальний опис робіт. Сторонами погоджено гонорар у фіксованому розмірі 9 689,60 грн. Згідно платіжної інструкції 15.07.2025 року [PERSON] частково сплатила адвокату Піпко А.М. гонорар за договором про надання правничої допомоги в сумі 4 844, 80 грн. (а.с.59). Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути в\~итрати на правничу допомогу в сумі 9 689,60 грн.

Outcome: approved