Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-23 00:00:00

В серпні 2025 року [PERSON] звернулась до Підволочиського районного суду Тернопільської області із позовною заявою до [PERSON] про визнання батьківства, в якому просить визнати, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який народився в м. Авелліно, провінція Авелліно, Італія. Свої вимоги мотивує тим, що у 2014 році позивач вихала проживати в Італію та у 2018 році познайомилась з відповідачем, вони почали спільно проживати, вести спільний побут та фактично перебували в шлюбних відносинах, внаслідок яких позивач завагітніла. [INFO] , перебуваючи на території Італії, в м. Авеліно народився син сторін [PERSON] , про що відділом реєстрації актів цивільного стану м. Авелліно зроблено актовий запис про народження до книги реєстрації актів цивільного стану №62 частина 1 серія А за 2019 рік. Оскільки на час народження дитини позивач не перебувала у зареєстрованому шлюбі та за правилами встановленими у Італії, обоє батьків мусили підписати документ про те що вони забирають дитину з лікарні, а відповідач в той час був працював в іншій частині країни і не зміг приїхати на виписку з лікарні, то у свідоцтві про народження сина записана лише вона як матір дитини, а відомості про батька відсутні, відомості про прізвище дитини вказані за прізвищем матері. Згодом сторони з дитиною повернулись в України та продовжили спільно проживати та виховувати сина, а 15 червня 2021 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Відповідач визнавав раніше та визнає зараз, що [PERSON] є його сином. Однак сторони позбавлені можливості визнати батьківство відповідача у позасудовому порядку . У зв`язку із наведеним позивач вимушена звернутись до суду із вказаним позовом. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 26 серпня 2025 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 05 вересня 2025 року, після усунення позивачем недоліків було прийняти до розгляду та відкрити провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства. Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 30 вересня 2025 року було закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в призначене судове засідання не з`явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомляла належним чином, раніше подавала до суду заяву про розгляд підготовчого провадження за її відсутності. Неявка належним чином повідомленого позивача не перешкоджає розгляду даної справи. Відповідач в призначене підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги він визнає та не заперечує проти їх задоволення. Додатково пояснив суду, що він виїхав у Республіку Італія у 2003 році, де проживав, навчався та працював. У 2018 році він зустрівся з [PERSON] , з якою в них [INFO] народився спільний син [PERSON] . В грудні 2019 року вони разом приїхали в Україну на різдвяні свята, та після нетривалого перебування та заміни його паспорта для виїзду за кордон, вони повернулись в Італію, де проживали разом та спільно виховували дитину. Крім того просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. На підставі наданих суду доказів, в зв`язку з визнанням відповідачем позову, суд вважає за можливе прийняти рішення у даній справі на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст.223,247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що, [PERSON] , [INFO] відвідував у 2018/2019 навчальному році курс вивчення італіської мови та грамоти в кампусі LAURO та набув знання італійської мови, еквівалентне рівню А2, що підтверджується копією довідки директора Провінційного центру освіти дорослих в Авелліно від 08 квітня 2019 року перекладеної з італійської мови на українську. Згідно витягу з актового запису про народження №62 І А 2019, виданого 17 квітня 2019 року перекладеного з італійської мови на українську, [PERSON] народився [INFO] в м. Авелліно (провінція Авелліно), Італія. Матір`ю [PERSON] вказана [PERSON] . Відомості про батька відсутні. [PERSON] , [INFO] зареєстрований громадянином України, що підтверджується копією відповідної довідки №536-133 виданої Генеральним консульством України в Неаполі 06 травня 2019 року. Згідно копії Свідоцтва про проживання та сімейний стан виданої Муніципалітетом Спероне 30 вересня 2021 року, перекладеного з італійської мови на українську, [PERSON] , [INFO] зареєстрований в наступному сімейному реєстрі: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Зареєстровано за адресою: VIA FUNARI N.26 Сходи: Е Внутрішній номер: 11. Згідно копії ідентифікаційної карти № [NUMBER] виданої 29 липня 2021 року, перекладеної з італійської мови на українську [PERSON] , [INFO] , українець, проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15 червня 2021 року, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 15 червня 2021 року, про що Підволочиським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) зроблено відповідний актовий запис №28. Після реєстрації шлюбу прізвища чоловіка та дружини не змінювались. Згідно копії акта обстеження житлово-побутових умов проживання №236 від 02 жовтня 2025 року, [PERSON] разом з батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та бабусею [PERSON] , [INFO] . При цьому [PERSON] проживає за вказаною адресою із сім`єю без реєстрації. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини). Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. У статті 125 СК України передбачено, що, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати і батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. У частині першій статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Отже, відповідно до статті 128 СК України визнання батьківства за рішенням суду відбувається за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Тобто передумовою звернення до суду із заявою про встановлення на підставі статті 128 СК України факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері. Згідно з частиною четвертою, пунктами 3-5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 міститься висновок про те, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони відповідного правовідношення. Отже, судом встановлено, що батьківство [PERSON] стосовно [PERSON] , [INFO] , визнається як самим [PERSON] , відповідачем у даній справі, так і матір`ю дитини [PERSON] , позивачем у даній справі. Тому, враховуючи досліджені матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для встановлення, що відповідач є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька. Визнання батьківства за рішенням суду розглядається як засіб захисту прав дитини, спрямований на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визнання батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини (постанова Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі №645/1098/18). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо визнання батьківства є обґрунтованими, тому позов підлягає задоволенню, так як це відповідає найкращим інтересам дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved