Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] , через свого представника адвоката Собчук Віктора Костянтиновича, звернулися в суд із позовом до Великогаївської сільської ради, в якому просять визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] зазначає, що є спадкоємцем після померлого батька [PERSON] . Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві. У зв`язку із цим, позивач [PERSON] просить визнати за нею право власності на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що є спадкоємцем після померлої баби [PERSON] і прийняв спадщину, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві. У зв`язку із цим, позивач [PERSON] просить визнати за ним право власності на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] . Ухвалою судді від 25.08.2025 відкрито провадження у цивільній справі №607/16904/25. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 23.09.2025 постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, що відображено в протоколі судового засідання. Представник позивачів в судове засідання не з`явився, подавши суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав та просив суд їх задоволити. Представник відповідача будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки. Третя особа [PERSON] будучи належним чином повідомлений по день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини своєї неявки. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] народилася [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . У відомостях про батьків [PERSON] вказаний батьком, а [PERSON] - матір`ю. 28 жовтня 1983 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 12. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », про що свідчить Витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища. [INFO] народився [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 13.08.1988 Тернопільським міським відділом ЗАГС. У відомостях про батьків [PERSON] вказаний батьком, а [PERSON] матір`ю. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 16.09.2013 Скоморохівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №22. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася з 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS] . Як вбачається із копії спадкової справи №476/2013 заведеної державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори до майна померлого [INFO] [PERSON] , наданої на запит суду, вбачається, що спадкова справа заведена за заявою [PERSON] , про відмову від прийняття спадщини за законом від 18 вересня 2013 року за номером №1212, цього ж дня була подана заява [PERSON] про прийняття спадщини за законом №1213. 12 лютого 2014 року надійшла заява [PERSON] про відмову від прийняття спадщини за №218. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на 1/4 частку житлового будинку [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. №1032/02-31 від 23.06.2025, [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на частку житлового будинку [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 14.02.2019 Виконавчим комітетом Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №25. Померла [PERSON] являється для позивача [PERSON] матір`ю, а для позивача [PERSON] бабою. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS] . Як вбачається із копії спадкової справи №279/2019 заведеної державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори до майна померлої [INFO] [PERSON] , наданої на запит суду, вбачається, що спадкова справа заведена за заявою [PERSON] , про відмову від прийняття спадщини за заповітом в користь [PERSON] від 26 липня 2019 року за номером № 879, цього ж дня були подані заяви [PERSON] про відмову від прийняття спадщини за законом в користь [PERSON] за № 880 та [PERSON] про прийняття спадщини за законом № 881. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на 1/4 частку житлового будинку [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. №1031/02-31 від 23.06.2025, [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на частку житлового будинку [ADDRESS] , після смерті бабці [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві. Згідно Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок виданого виконкомом Тернопільської районної Ради народних депутатів, від 30.05.1987 року, житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами [ADDRESS] належить колгоспному двору, що складається з п`яти членів, головою якого є [PERSON] . Згідно довідки виданої Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 03.04.2025 за № 34, житловий будинок [ADDRESS] , станом на 15.04.1991 рік належав колгоспному двору, який складався з чотирьох членів, головою якого був [PERSON] та інші члени: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 08.04.2025 ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] . Відповідно до експлікації приміщень житлового будинку, загальна площа житлового будинку становить 98,8 кв.м., житлова 58,7 кв.м. Згідно інформаційної довідки № 36 від 18.02.2025, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, вбачається, що за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 року житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 30.05.1987 на підставі рішення виконкому №135 від 26.05.1987 та записано 30.05.1987 в реєстрову книгу №1 за реєстровим №94. Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦК України в редакції 1963 року, які були виключені з кодексу у 1993 році (Закон від 16 грудня 1993 року № 3718-ХІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 18 січня 1994 року). Відтак, у вказаній частині підлягають застосуванню норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Частиною 1 статті 112 ЦК УРСР передбачено, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Згідно зі ст.120 ЦК УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності. За змістом ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено у зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 14.01.2014 року у справі №6-14 5цс 13 та від 18 листопада 2015 року № 6-350цс15. Таким чином, право на частку у колгоспному дворі мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку. Оскільки вищевказаний житловий будинок збудовано до введення в дію Закону України «Про власність», всі члени колгоспного двору набули права спільної сумісної власності на вказаний будинок. Це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору після введення в дію вищезазначеного Закону. Таким чином, всім членам колгоспного двору, належить на праві власності по 1/4 частині житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, який знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до ст.ст. 1216-1219 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Враховуючи те, що [PERSON] заповіту щодо належного йому майна 1/4 частини житлового будинку по [ADDRESS] не складав, спадщину після його смерті, шляхом подання відповідної заяви, прийняла дочка [PERSON] , яка є спадкоємцем першої черги за законом. Інші спадкоємці за законом [PERSON] та [PERSON] подали до нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини. Таким чином [PERSON] успадкувала належну померлому [PERSON] 1/4 частку житлового будинку. Також, беручи до уваги те, що [PERSON] , на випадок своєї смерті склала заповіт на ім`я [PERSON] , який подав нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом в користь [PERSON] . Інший спадкоємець першої черги за законом [PERSON] , також подала заяву про відмову від прийняття спадщини за законом в користь [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті [PERSON] , шляхом подання відповідної заяви нотаріусу. Таким чином [PERSON] успадкував належну померлій [PERSON] 1/4 частку житлового будинку Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок, позивачі не можуть реалізувати своїх спадкових прав, а тому їхнє право підлягає захисту в судовому порядку, шляхом визнання за [PERSON] права власності на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] та за [PERSON] права власності на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті баби [PERSON] , померлої [INFO] .

Outcome: approved