Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

01 травня 2025 року до Корольовського районного суду міста Житомира надійшов позов [PERSON] до Головного управління державної податкової служби в Житомирській області про виключення майна з акту опису нерухомого майна та виключення з Державного реєстру запису щодо обтяження майна податковою заставою. Позовна заява сформована в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» та підписана представником позивача адвокатом Буткевичем В. А. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] на праві власності належить будівля розподільного устрою РУ-6 кВ, літ. «М» площею 115, 70 м?, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 29046318000 (далі по тексту рішення Нерухоме майно). Головне управління державної податкової служби в Житомирській області помилково включило у податкову заставу вищевказане нерухоме майно з огляду на таке. 27 березня 2014 року ВАТ «Житомирський завод хімічного волокна» відчужило Нерухоме майно на користь ПП «Спец Торг» на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна. 06 червня 2014 року ПП «Спец торг» відчужило Нерухоме майно на користь ТзОВ «Укройлхім» за Договором купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кабаєвою А. А. від 06.06.2014 за реєстровим номером 249. У 2016 році вказане Нерухоме майно помилково та безпідставно було описане у податкову заставу. У Реєстрі прав власності на нерухоме майно є запис про обтяження Нерухомого майна: номер запису 17510185; вид обтяження податкова застава; можливість відчуження: заборонено відчужувати; підстава внесення запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32437257 від 18.11.2016; суб`єкт обтяження - Житомирська ОДПІ ГУ ДФС в Житомирській області; боржник - ВАТ «Житомирський завод хімічного волокна». Представник позивача зазначає, що Нерухоме майно було помилково обтяжене податковою заставою за борги попереднього власника - ВАТ «Житомирський завод хімічного волокна». На момент опису в податкову заставу в 2016 році Нерухоме майно вже не належало ВАТ «Житомирський завод хімічного волокна», а належало ТОВ «Укройлхім». 28 липня 2017 року [PERSON] придбав у власність Нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Деделюк С.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за № 1055. Отже, метою звернення [PERSON] до суду з цим позовом є усунення перешкод щодо реалізації (захисті) свого права власності на Нерухоме майно. На підставі наведеного позивач просить: 1) зобов`язати Головне управління Державної податкової служби в Житомирській області виключити з акту опису майна №3 від 13 січня 2016 року нерухоме майно, належне на праві власності [PERSON] , а саме: будівлю розподільного устрою РУ-6 кВ, літ. «М» площею 115, 70 м?, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 29046318000; 2) зобов`язати Головне управління Державної податкової служби в Житомирській області виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис щодо обтяження податковою заставою нерухомого майна, належного на праві власності [PERSON] , а саме - будівлі розподільного устрою РУ-6 кВ, літ. «М» площею 115, 70 м?, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 29046318000. Ухвалою судді Корольовського районного суду міста Житомира від 16 травня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 27 травня 2025 року до суду від представника відповідача Головного управління ДПС у Житомирській області надійшов відзив на позовну заяву. Заперечуючи вимоги позову, представник відповідача зазначає, що ПрАТ «Житомирський завод хімічного волокна» перебуває на обліку як платник податку у Головному управлінні ДПС у Житомирській області. Згідно з даними інформаційної системи органів ДПС за платником податків АТ «Житомирський завод хімічного волокна» наразі обліковується податковий борг у розмірі 25 169 457,81 гривень. Вказаний податковий борг виник з 24 липня 2002 року та залишається не виконаним. Згідно з відомостями інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 13 січня 2016 будівля розподільчого устрою РУ-6 кВ, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 29046318000 (36533454), загальна площа 115, 70 м?, адреса [ADDRESS] , на момент\~реєстрації акту\~опису майна\~№3\~від 13\~січня 2016\~року,\~об`єкт перебував\~у праві\~власності АТ\~«Житомирський завод\~хімічного волокна».\~Враховуючи наявність\~податкового боргу,\~ГУ ДПС\~у Житомирській\~області на\~підставі статей\~88,\~89\~Податкового кодексу\~України було\~накладено обтяження\~на нерухоме\~майно платника\~податків.\~Отже,\~13\~січня 2016\~року накладено\~обтяження на\~нерухоме майно\~платника податків\~ боржника\~та зареєстровано\~у відповідному\~Державному реєстрі,\~а договір\~купівлі продажу,\~на який\~покликається позивач\~укладено 28\~липня 2017\~року,\~тобто вже\~після накладення\~та реєстрації\~обтяження на\~нерухоме майно. Підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених підпунктами 93.1.1 -93.1.5 пункту 93.1 статті 93 Податкового кодексу України. Позивачем не враховано, що Нерухоме майно перебуває у власності АТ «Житомирський завод хімічного волокна», яке було правомірно описано податковим керуючим у податкову заставу у відповідності до норм Податкового кодексу України. На підставі наведеного представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити. 18 червня 2025 року до суду від представника позивача адвоката Буткевича В. А. надійшли письмові пояснення на спростування аргументів відзиву. Представник позивача зазначає, що у відзиві зазначені неправдиві відомості про те, що станом на 2016 рік Нерухоме майно належало на праві власності АТ «Житомирський завод хімічного волокна». Позивачем 16 червня 2025 року було отримано повний витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо Нерухомого майна. Вказаним витягом підтверджено, що право власності АТ «Житомирський завод хімічного волокна» на Нерухоме майно було припинено ще 06 червня 2014 року о 17:48:17 приватним нотаріусом Кабаєвою А. А., індексний номер рішення - 13631622. Ухвалою суду від 18 червня 2025 року клопотання представника позивача адвоката Буткевича В. А. задоволено та витребувано письмові докази в Головного управління Державної податкової служби в Житомирській області. Крім того,\~ухвалою суду від 18 червня 2025 року клопотання представника позивача адвоката Буткевича В. А. задоволено та витребувано в приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кабаєвої А. А. копію договору купівлі-продажу нерухомого майна від 06 червня 2014 року. Ухвалою суду від 23 липня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача адвокат Буткевич В. А. в судове засідання не з`явився. Заявою від 11 вересня 2025 року представник позивача повідомляє, що він підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Крім того, у вказаній заяві представник позивача просить розгляд справи здійснювати за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник відповідача Діброва Л. О. в судове засідання не з`явилась. 08 жовтня 2025 року від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника Головного управління державної податкової служби в Житомирській області. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч. 3 ст. 211 ЦПК України). Ураховуючи, що представники сторін заявили про розгляд справи за їхньої відсутності, а також, беручи до уваги строки розгляду справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд установив, що [PERSON] є власником нерухомого майна - будівлі розподільного устрою РУ-6 кВ, літ. «М» площею 115, 70 м?, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 29046318000. Право власності позивача на вищевказане нерухоме майно підтверджено копією договору купівлі-продажу нерухомого майна від 28 липня 2017 року, відповідно до умов якого продавець ТзОВ «Укройлхім» передало, а покупець [PERSON] прийняв у власність будівлю розподільного устрою РУ-6 кВ, літ. «М» площею 115, 70 м?, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 29046318000. Договір купівлі-продажу нерухомого майна посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Деделюк С. Ю. 28 липня 2017 року та зареєстровано в реєстрі за № 1055. Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09 червня 2024 року підтверджено, що право власності на Нерухоме майно зареєстровано за [PERSON] 28 липня 2017 року. Суд установив, що на Нерухоме майно будівлю розподільного устрою РУ-6 кВ, літ. «М» площею 115, 70 м?, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване обтяження, а саме: номер запису обтяження 17510185 (спеціальний розділ); дата, час державної реєстрації обтяження 18 листопада 2016 року об 11:58:42; державний реєстратор Гербеда В. Ю., виконавчий комітет Житомирської міської ради Житомирської області; документи, подані для державної реєстрації обтяження лист із заявою про державну реєстрацію № 14416/10/0617, виданий 09 листопада 2016 року Головним управлінням ДФС у Житомирській області; акт опису майна Житомирської ОДПІ ГУ ДФС в Житомирській області № 3 від 13 січня 2016 року; підстава внесення запису про обтяження рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер - 32437257) від 18 листопада 2016 року; вид обтяження податкова застава; можливість відчуження заборонено відчужувати. Також установлено, що суб`єктом спірного обтяження є Житомирська ОДПІ ГУ ДФС в Житомирській області (код ЄДРПОУ - 39904577), а боржником ВАТ «Житомирський завод хімічного волокна» (код ЄДРПОУ -00206256). На виконання ухвали суду про витребування доказів Головне управління Державної податкової служби в Житомирській області надало копію Акту опису майна № 3 від 13 січня 2016 року, відповідно до змісту якого Житомирською ОДПІ ГУ ДФС в Житомирській області проведено опис майна у податкову заставу платника податків ВАТ «Житомирський\~завод хімічного\~волокна» (код ЄДРПОУ -00206256) згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 13 січня 2016 року. Серед майна, яке підлягає податковій заставі, значиться будівля розподільного устрою РУ-6 кВ, літ. «М» площею 115, 70 м?, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] вказує, що Нерухоме майно було помилково та безпідставно включено відповідачем у податкову заставу, оскільки станом на 13 січня 2016 року таке майно не належало ВАТ «Житомирський завод хімічного волокна». Натомість, представник відповідача у своєму відзиві на позовну заяву такі доводи сторони позивача заперечує та зазначає, що станом на дату реєстрації спірного обтяження нерухомого майна таке майно належало боржнику - ВАТ «Житомирський завод хімічного волокна». Досліджуючи питання переходу права власності на Нерухоме майно, суд встановив таке. З копії договору купівлі-продажу нерухомого майна від 27 березня 2013 року, який посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Тавянським С. Я., встановлено, що ВАТ «Житомирський завод хімічного волокна» продало, а ПП «Спец Торг» купило (прийняло у власність) будівлю розподільного устрою РУ-6 кВ, літ. «М» площею 115, 70 м?, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відчуження ВАТ «Житомирський завод хімічного волокна» Нерухомого майна також підтверджено відомостями з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 16 червня 2025 року, з якої встановлено, що 27 березня 2013 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Тавянським С. Я. зареєстровано припинення права власності ВАТ «Житомирський завод хімічного волокна» на Нерухоме майно (будівлю розподільного устрою РУ-6 кВ, літ. «М» площею 115, 70 м?, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ). На виконання ухвали суду від 18 червня 2025 року про витребування доказів приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кабаєва А. А. надіслала суду належним чином завірену копію договору купівлі-продажу нерухомого майна від 06 червня 2014 року. З копії цього договору встановлено, що 06 червня 2014 року ПП «Спецторг» продало будівлю розподільного устрою РУ-6 кВ, літ. «М» площею 115, 70 м?, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] покупцю ТзОВ «Укройлхім». Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 16 червня 2025 року підтверджено, що право власності на Нерухоме майно було зареєстровано за ТзОВ «Укройлхім» 28 липня 2017 року. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке. Статтею 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За змістом права власності, визначеного ст. 317 ЦК України, право власності - це право володіння, користування і розпорядження майном. Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Указані норми визначають непорушність права власності та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Крім того, зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України. Досліджені судом\~докази достовірно\~підтверджують,\~що [PERSON] \~є власником\~Нерухомого майна\~-\~будівлі розподільного\~устрою РУ-6\~кВ,\~літ.\~«М» площею\~115,\~70\~м?,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~реєстраційний номер\~об`єкта нерухомого\~майна -\~29046318000.\~Право власності\~на таке\~майно позивач\~зареєстрував 28\~липня 2017\~року на\~підставі договору\~купівлі-продажу\~нерухомого майна\~від 28 липня 2017 року, посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Деделюк\~С. Ю. Пунктом 87.2 статті 87 Податкового кодексу України передбачено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами. Відповідно до пункту 88.1 статті 88 Податкового кодексу України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Згідно з підпунктом 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави. Пунктом 89.2 статті 89 Податкового кодексу України з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому. Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису відповідно до пункту 89.3 статті 89 Податкового кодексу України. Згідно з пунктом 89.8 статті 89 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі. Вирішуючи спір у цій справі, суд ураховує, що права позивача як власника нерухомого майна підлягають захисту судом, оскільки він є добросовісним набувачем Нерухомого майна, договір купівлі-продажу нерухомого майна від 28 липня 2017 року (на підставі якого позивач набув право власності) ніким не оспорено та його не визнано недійним. Податковим боржником у спірних правовідносинах є колишній власник майна - ВАТ «Житомирський завод хімічного волокна», а тому оспорюване податкове обтяження обмежує права позивача як власника майна на користування й розпорядження ним, а тому такі перешкоди необхідно усунути. Досліджені матеріали справи свідчать, що спірне обтяження (податкова застава) застосовано до майна податкового боржника ВАТ «Житомирський завод хімічного волокна», однак достовірно встановлено, що станом на дату реєстрації акту опису майна № 3 від 13 січня 2016 року Нерухоме майно вже не належало ВАТ «Житомирський завод хімічного волокна». Станом на 13 січня 2016 року власником майна було ТзОВ «Укройлхім». Суд відхиляє доводи відзиву про відсутність підстав для звільнення майна платника податків з-під податкової застави внаслідок невиконання умов, визначених підпунктами 93.1.1 -93.1.5 пункту 93.1 статті 93 Податкового кодексу України. Суд зазначає, що податкова застава поширюється виключно на майно платника податків, який має податковий борг, у той час, як позивач - власник майна, не є боржником зі сплати податків, правомірно придбав майно, а боржником є АТ «Житомирський завод хімічного волокна», яке продало спірне нерухоме майно ще в 2013 році. За встановлених обставин справи суд дійшов висновку про безпідставність включення Житомирською ОДПІ ГУ ДФС в Житомирській області до Акту опису\~майна №\~3\~від 13\~січня 2016\~року нерухомого\~майна - будівлі розподільного устрою РУ-6 кВ, літ. «М» площею 115, 70 м?, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . А тому, вимоги позову про зобов`язання відповідача виключити з Акту опису майна № 3 від 13 січня 2016 року вказане нерухоме майно підлягає до задоволення. Також суд відхиляє відповідні доводи відзиву з покликанням на норми Податкового кодексу України щодо правомірності застосування податкової застави на майно позивача. Такі доводи представника відповідача зводяться до власного тлумачення норм права, власної оцінки доказів, однак не спростовують встановлених фактичних обставин справи, на яких ґрунтуються висновки суду. При цьому представник відповідача не заперечує, що боржником податкового боргу є не позивач, а попередній власник майна - АТ «Житомирський завод хімічного волокна». У спірних правовідносинах податкова застава не пов`язана з особою позивача, порушує права власника на розпорядження цим майном. Такі висновки\~суду узгоджуються\~з позицією\~Верховного Суду,\~яка висловлена\~у постанові\~Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2025 року (справа № 525/315/23, провадження № 61-876св24). Крім того, подібний правовий висновок також викладено Верховним Судом у постановах: від 26 січня 2022 року у справі № 464/3242/20 (провадження № 61-16141св21), від 06 лютого 2024 року у справі № 914/2901/21, від 11 березня 2024 року у справі № 295/429/23 (провадження № 61-16405св23). Щодо вимоги позову про зобов`язання відповідача виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис щодо обтяження податковою заставою нерухомого майна суд зазначає таке. \~ \~ \~ \~Обраний позивачем спосіб захисту відповідає характеру спірних правовідносин та відповідає позиції Верховного Суду, яка наведена в постанові від 13 лютого 2020 року (справа № 560/495/19), відповідно до якої Верховний Суд зазначає, що у спірній ситуації належним способом захисту може бути визначено зобов`язання контролюючого органу виключити з державного реєстру відповідний запис щодо встановлення обтяження згідно з актом опису майна у податкову заставу. \~ \~ \~ \~Разом з тим, суд ураховує, що відповідач не є суб`єктом державної реєстрації прав, а тому позбавлений повноважень «виключати» з реєстру будь-які відомості, а Державний реєстр обтяжень чи Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна або Державний реєстр іпотек на даний час є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. На переконання суду, задоволення вимоги про зобов`язання відповідача виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис щодо обтяження майна не може гарантувати поновлення порушених прав позивача, оскільки таке рішення суду завідомо не може бути виконане відповідачем, що в свою чергу, може породити нові судові спори. Вирішуючи будь-який спір, суд, передусім має керуватись завданнями цивільного судочинства, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату хоче досягнути позивач унаслідок вирішення спору. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Виконання такого\~обов`язку\~пов`язане,\~зокрема,\~з тим,\~що суд\~має надавати\~позовним вимогам\~належну інтерпретацію,\~а не\~тлумачити їх\~лише буквально (див., наприклад, постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2021 у справі № 9901/172/20 (пункти 1, 80-81, 83), від 01.07.2021 у справі №9901/381/20 (пункти 1, 43-47), від 26.10.2021 у справі № 766/20797/18 (пункти 6, 20-26, 101, 102), від 01.02.2022 у справі № 750/3192/14 (пункти 4, 26, 47), від 22.09.2022 у справі № 462/5368/16-ц (пункти 4, 36)). Звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] зазначає, що метою такого звернення є усунення перешкод в реалізації його права власності на Нерухоме майно. Перешкодою для реалізації таких прав позивача є наявність спірного обтяження. А тому, суд інтерпретує вимогу "виключити відомоті про обтяження" як "скасувати обтяження". Ураховуючи висновок суду про задоволення вимог позову про виключення з Акту опису майна № 3 від 13 січня 2016 року Нерухомого майна, яке належить позивачу, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування спірного обтяження податкової застави, номер запису обтяження 17510185 від 18 листопада 2016 року. Таким чином, визначившись з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які їх регулюють, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме: зобов`язання Головного управління Державної податкової служби в Житомирській області виключити з акту опису майна №3 від 13 січня 2016 року нерухоме майно, належне на праві власності [PERSON] , - будівлю розподільного устрою РУ-6 кВ, літ. «М» площею 115, 70 м?, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 29046318000; та скасування обтяження вказаного нерухомого майна податковою заставою (номер запису обтяження 17510185 від 18 листопада 2016 року). Розподіл судових витрат. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача;3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України). Таким чином, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, беручи до уваги висновок суду про часткове задоволення позову, з Головного управління Державної податкової служби в Житомирській області слід стягнути на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 968,96 гривень. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Суд ураховує, що сторона позивача ані до позовної заяви, ані на дату розгляду справи не надала договору про надання позивачу правничої допомоги адвокатом, а також не надала відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. Суд ураховує, що витрати сторони на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність таких доказів позбавляє суд можливості дійти переконливого висновку про реальне понесення позивачем витрат на правову допомогу у цій справі. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що у матеріалах цієї справи відсутнє належне документальне підтвердження понесених витрат позивача на правову допомогу, а тому підстав для розподілу витрат на правничу допомогу адвоката відсутні.

Outcome: partial