Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа ОСББ «Поетичне» про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. Позивач є власницею квартири [ADDRESS] . 23 січня 2025 року відбулося залиття належної позивачу квартири із квартири [ADDRESS] , що розташована поверхом вище, власником якої є відповідач. Залиття відбулося через проблеми на трубопроводі опалення у квартирі [ADDRESS] , про що свідчить акт залиття, складений комісією ОСББ «Поетичне». Позивач намагалася вирішити питання щодо ремонту пошкоджень, які утворилися у її квартирі внаслідок залиття, однак відповідач, яка, зі слів фактичного мешканця квартири, наразі проживає за кордоном, відмовилася відшкодовувати збитки. Зважаючи на викладене, позивач звернулася до суду з метою захисту своїх прав та законних інтересів. У своїй заяві позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду завдану внаслідок залиття у розмірі 28 874, 00 грн., моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн., витрати пов`язані із оплатою послуг оцінювача у розмірі 4500,00 грн., а також витрати понесені позивачем на оплату професійної правничої допомоги у сумі 5000,00 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн. Ухвалою Київського апеляційного суду від 06.06.2025 року визначено підсудність справи Дніпровському районному суду м.Києва. Ухвалою суду від 25 червня 2025 року було відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася Про час, дату та місце розгляду повідомлялася належним чином. Повістка, копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками направлялася відповідачу на адресу її місця реєстрації: [ADDRESS] , та на адресу місцезнаходження майна, власником якого вона є: [ADDRESS] , проте конверти повернулися до суду без вручення адресату. Причини неявки представника третьої особи суду невідомі, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать матеріали справи. Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористалася своїм процесуальним правом та не направила суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи доходить наступного висновку. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Судом встановлено, що 23 січня 2025 року мало місце залиття належної позивачу на праві власності квартири [ADDRESS] . Згідно акту про залиття, аварію, пошкодження конструктивних елементів від 27 січня 2025 року, який складено членами комісії ОСББ «Поетичне», вбачається, що 23 січня 2025 року у будинку [ADDRESS] за усною заявою власника щодо виявлення мокрої плями на стіні під стелею у коридорі та на кухні. Комісією було проведено обстеження конструктивних елементів, а саме перегородку між коридорами та кухнею. Під час огляду було виявлено наступні дефекти: волога пляма в куті між стелею та стіною в розмірі до 0,5 м2 зі сторони коридору та зі сторони кухні також. Попередній висновок комісії - перекрити подачу опалення на 2 днів в кв. [ADDRESS] та спостерігати чи волога пляма зникає. В разі зникнення вологи - повторно відкрити циркуляцію опалення в квартирі [ADDRESS] для впевненості, що підтікання та затоплення квартири [ADDRESS] відбувається саме через проблему на трубопроводі опалення у квартирі [ADDRESS] . Заключення: затоплення квартири [ADDRESS] відбувається через проблеми на трубопроводі опалення у квартирі [ADDRESS] , про що свідчить висновок вище. Перекрити опалення квартири [ADDRESS] для унеможливлення подальшого затоплення квартири [ADDRESS] через дефект на трубопроводах системи опалення. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. Відповідно до ч. 1,2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Отже, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. За статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На спростування своєї вини в залитті квартири позивача відповідачем не надано жодного доказу. Отже, суд вважає, що залиття сталося з вини відповідача [PERSON] . Також відповідачем не надано жодного доказу на спростування розміру матеріального збитку. Згідно звіту про оцінку збитків № 30/25 про оцінку збитків, нанесених власниці квартири [ADDRESS] , який складений 11 травня 2025 року, вбачається, що розмір матеріальних збитків, який завдано [PERSON] в результаті залиття квартири [ADDRESS] , яке виявлено 23 січня 2025 року станом на момент складання даного звіту становить 28 874, 00 грн. Крім цього позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду, яку вона оцінює у розмірі 5 000, 00 грн. Обґрунтовуючи моральну шкоду позивач зазначила, що внаслідок залиття квартири вона перебуває у стані невизначеності щодо доцільності проведення ремонту у своїй квартирі, оскільки відновлення постачання гарячої води до опалювальної труби у квартирі [ADDRESS] призведе до повторного залиття квартири позивача, що зведе нанівець весь проведений позивачем ремонт, та призведе до повторних ремонтних робіт та відповідних матеріальних втрат. Пасивна поведінка відповідача та ставлення до причин залиття тримає позивача у постійній напрузі та стресі. Наведені обставини призводять до щоденних моральних страждань, які будуть тривати протягом всього часу, поки ремонт опалювальної труби у квартирі [ADDRESS] не буде проведено. Позивач витратила багато енергії та зусиль на врегулювання питання у позасудовому порядку, проте вони не дали жодного позитивного результату. Сам факт пошкодження майна позивача та естетичний вигляд пошкодженої ділянки квартири позивача завдає їй щоденних моральних страждань. Відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, у тому числі, у випадку, коли вона зазнала душевних страждань у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року зі змінами, моральна шкода - це шкода немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяна фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.5 Постанови, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. З урахуванням наведених положень норм чинного законодавства та встановлених судом обставин, суд вважає, що позивачу дійсно завдано моральної шкоди, яка полягає у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичайного способу життя, необхідності докладати додаткових зусиль для його нормалізації і грошовий вираз такої шкоди має бути стягнутий з відповідача. У зв`язку із цим суд враховуючи глибину душевних страждань і переживань позивача, при цьому, дотримуючись принципів розумності, виваженості та справедливості доходить висновку про необхідність стягнення із відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. Таким чином, суд, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем до позову долучено копію договору №34/25 про проведення робіт з незалежної оцінки від 01 травня 2025 року, укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON] , предметом якого є оцінка матеріального збитку внаслідок залиття кв. [ADDRESS] , вартість якої становить 4500,00 грн. Відповідно до акту прийому-передачі виконаних робіт від 11 травня 2025 року, оцінка матеріального збитку внаслідок залиття кв. [ADDRESS] становить 4500,00 грн. Роботи та оплата виконані у повному обсязі. Сторони претензій один до одного не мають. Відповідно до квитанції № 3336331 від 11 травня 2025 року, позивачем було сплачено ФОП [PERSON] кошти у розмірі 4500,00 грн. Зважаючи на викладене, витрати понесені позивачем на проведення оцінки матеріального збитку підлягають стягненню із відповідача. Також позивач просила стягнути з відповідача витрати понесені позивачем судові витрати серед яких витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. До матеріалів позову позивачем було долучено копію договору про надання правової допомоги №15/03 від 15 березня 2025 року, копію додаткової угоди № 1 до договору про надання правої допомоги, копію акта приймання-передачі наданих послуг, ордер на надання правничої допомоги, платіжну інструкцію про переказ коштів. Відповідно до пункту 1.1 договору про надання правової допомоги, адвокат зобов`язується надати клієнту необхідну правову (правничу) допомогу, пов`язану зі стягнення у судовому порядку на його користь матеріальної та моральної шкоди, нанесеної фактом залиття у січні 2025 року належної клієнту на праві власності квартири [ADDRESS] . Згідно додаткової угоди до договору про надання правової допомоги, сторони домовилися, що винагорода (гонорар) адвоката за виконання обов`язків, передбачених договором, складає 5000,00 грн. Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг, адвокат надав, а клієнт отримав наступні послуги: усна консультація з правових питань, пов`язаних з предметом договору; складання позовної заяви, збирання доказів, формування пакету документів, що додаються до позовної заяви, складання заяви про визначення територіальної підсудності розгляду справи; подання заяви про визначення територіальної підсудності розгляду справи з доданими до неї позовними матеріалами до Київського апеляційного суду. Відповідно до копії платіжної інструкції від 21 травня 2025 року, [PERSON] перерахувала на рахунок адвоката Мухи Р.М. грошові кошти у розмір 5000,00 грн. Отже, позивачем надано суду докази щодо понесених нею витрат на правничу допомогу. За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, враховуючи докази оплати позивачем послуг за надання правової допомоги, з огляду на відсутність зі сторони відповідача будь-яких заяв з приводу заперечень щодо заявленої суми витрат на правничу допомогу, суд дійшов до висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. підлягає задоволенню. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved