Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

І. Описова частина 1. Стислий зміст заяви 15 липня 2025 року представник [PERSON] - адвокат Кульгавець С.М. - звернувся до суду, заінтересована особа: Заліщицька міська рада Чортківського району Тернопільської області із заявою про встановлення юридичного факту належності [PERSON] : 1) державного акту серії ЯГ № 002162 від 21 березня 2007 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,0037 га, кадастровий номер: 6122010100:02:004:0270, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] ; 2) державного акту серії ЯГ № 002161 від 21 березня 2007 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,0337 га, кадастровий номер: 6122010100:02:004:0269, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування вказаної заяви представник [PERSON] - адвокат Кульгавець С.М. - зазначив, що заявниця є власницею квартири [ADDRESS] . 21 березня 2007 року їй були видані вказані державні акти, однак у них неправильно зазначено прізвище заявниці « [PERSON] » утім правильним прізвищем останньої є « [PERSON] ». Представник заявниці вказує, що для виправлення цієї помилки вони зверталися із запитом до ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області, проте у відповідь було повідомлено, що на сьогоднішній день державні акти не видаються, нормативно-правові акти, які визначали процедуру їх заповнення, а також порядок видачі дублікатів таких актів - скасовані, а тому внести зміни до запитуваних державних актів чи виправити у них помилки - неможливо. У заяві також звернута увагу суду, що від встановлення вказаного юридичного факту залежать майнові права [PERSON] на нерухоме майно, яким остання при наявності цих помилок позбавлена можливості розпорядитися на власний розсуд. 2. Стислий зміст заперечень на заяву Заінтересована особа: Заліщицька міська рада Чортківського району Тернопільської області своїм правом на заперечення, що передбачене статтею 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), не скористалася. 3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 серпня 2025 року відкрито провадження у цій цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами окремого провадження. У судове засідання заявник [PERSON] та її представник адвокат Кульгавець С.М. не з`явилися, хоча про місце, день та час судового засідання повідомлялися належним чином, проте, від адвоката Кульгавця С.М. через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про проведення розгляду справи у їх відсутності, заяву підтримують у повному обсязі. Заінтересована особа: Заліщицька міська рада Чортківського району Тернопільської області в судове засідання не з`явилася, хоча про місце, день та час судового засідання повідомлялася належним чином, утім, через підсистему «Електронний суд» подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, заяву визнали повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Крім того, суд зазначає, що у зв`язку з неявкою учасників справи, беручи до уваги приписи частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи. ІІ. Мотивувальна частина 1. Фактичні обставини встановлені судом. Згідно архівної довідки Державного архіву Львівської області № Л-121-04/п від 13 січня 2004 року, в документах обласного архіву значиться, що родина у складі: голова родини - [PERSON] , 1892 року народження; члени родини - [PERSON] , 1904 року народження; [PERSON] , 1927 року народження; [PERSON] , 1929 року народження; [PERSON] , 1933 року народження; [PERSON] , 1935 року народження; [PERSON] , 1940 року народження; [PERSON] , 1940 року народження; [PERSON] , 1943 року народження; [PERSON] , 1943 року народження; у 1945 році були переселені у Львівську область з села Орли Перемишильського повіту Жешівського воєводства (Польща) (а.с. 14). [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , запис за № 7, місце реєстрації Заліщицький відділ реєстрації актів громадянського стану (а.с.13). [INFO] народилася [PERSON] , у селі Винятинці Заліщицького району Тернопільської області, про що свідчить копія паспорта громадянина України серія [NUMBER] , виданий Заліщицьким РВ УМВС України в Тернопільській області 10 червня 2008 року (а.с. 5) та присвоєно реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] (а.с. 6). 11 травня 1982 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про одруження, серія [NUMBER] , запис за № 23, місце реєстрації - відділ реєстрації актів громадянського стану Заліщицького району (а.с. 15). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис за № 49, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Заліщицького районного управління юстиції Тернопільської області (а.с. 16). Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, серія [NUMBER] , від 24 липня 2008 року, виданого виконавчим комітетом Заліщицької міської ради, встановлено, що [PERSON] належить на праві приватної власності квартира з підвалом, господарськими будівлями та надвірними спорудами, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, видане Заліщицьким районним комунальним госпрозрахунковим бюром технічної інвентаризації № 19648091 від 24 липня 2008 року, зареєстровано за [PERSON] право власності на квартиру з підвалом, господарськими будівлями та надвірними спорудами, за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер 24103137, номер 1679, в книзі 11 (а.с. 8). 21 березня 2007 року [PERSON] видано: державний акт серії ЯГ № 002162 на право власності на земельну ділянку, площею 0,0037 га, кадастровий номер: 6122010100:02:004:0270, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] ; та державний акт серії ЯГ № 002161 на право власності на земельну ділянку, площею 0,0337 га, кадастровий номер: 6122010100:02:004:0269, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9, 10). 17 червня 2025 року за вих.№ 38/25 представник [PERSON] - адвокат Кульгавець С.М. - звернувся з адвокатським запитом до ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області, в якому просив повідомити чи вони матимуть змогу виправити прізвище в державних актах серії ЯГ № 002162 та серії ЯГ № 002161 на право власності на земельні ділянки з помилкового « [PERSON] » на правильне « [PERSON] » (а.с. 11). У відповіді ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області № 29-19-0.61-2675/2-25 від 24 червня 2025 року зазначено, що наразі державні акти не видаються; нормативно-правові акти, які визначали процедуру їх заповнення, а також порядок видачі дублікатів таких актів - скасовані, а тому внести зміни до запитуваних державних актів чи виправити у них помилки - не можливо (а.с. 12). 2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Статтею 55 Конституції України встановлено: права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша). Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення (перше речення пункту 1). Як вказано у частині першій статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частинами першою, другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року (справа № 320/948/18) зроблено висновок, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. З таких же критеріїв виходила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року (справа № 560/17953/21). Наведене свідчить про те, що у разі коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, особи мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа відповідно положень вищезазначеної норми. При розгляді цих справ суд встановлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах. Згідно з копією: 1) державного акту серії ЯГ № 002162 від 21 березня 2007 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,0037 га, кадастровий номер: 6122010100:02:004:0270, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] ; та 2) державного акту серії ЯГ № 002161 від 21 березня 2007 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,0337 га, кадастровий номер: 6122010100:02:004:0269, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] , видані на ім`я « [PERSON] ». Внаслідок такого помилкового написання прізвища у державних актах заявниця не має можливості реалізувати майнові права на нерухоме майно та позбавлена можливості розпоряджатися ним на власний розсуд, у зв`язку з чим вона звернулася до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно листа Верховного Суду України «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду вказаної заяви є встановлення факту належності документа. Приписами статей 80 та 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлення цього факту має юридичне значення для заявниці, оскільки помилкове зазначення її прізвища, здійснене відповідними посадовими особами, перешкоджає [PERSON] в реалізації нею майнових прав на нерухоме майно та позбавляє її можливості розпоряджатися ним на власний розсуд. ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду заяви Враховуючи встановлені судом та наведені вище обставини, які були підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку, що заявниця довела факт належності [PERSON] державного акту серії ЯГ № 002162 від 21 березня 2007 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,0037 га, кадастровий номер: 6122010100:02:004:0270, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] ; державного акту серії ЯГ № 002161 від 21 березня 2007 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,0337 га, кадастровий номер: 6122010100:02:004:0269, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] , що помилково заповнена із зазначенням її прізвища як « [PERSON] ». Враховуючи наведене вище, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. Судові витрати за розгляд справи суді першої інстанції покласти на заявницю в межах нею понесених.

Outcome: approved