Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із вказаною позовною заявою до [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала із відповідачем у шлюбних відносинах. Під час шлюбу вона з відповідачем набула спільне майно, а саме земельну ділянку площею 0,12 га. та житловий будинок [ADDRESS] . 22 листопада 2022 року шлюб між ними розірвано на підставі рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області. Добровільної згоди щодо порядку користування майном вони не досягли. Відповідач забороняє їй користуватись та розпоряджатись спільним майном і вважає, що дане майно є його особистою власністю. Позивач вважає, що має право на частину будинку та земельної ділянки, хоче отримати свою частку. Ухвалою судді від 11.02.2025 р. провадження по даній справі відкрито. У строк, встановлений судом, відповідач відзив не надав. Ухвалою суду від 24 червня 2025 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] , не з`явилася, але представник позивача адвокат Куцалаба Г.В. подала до суду заяву, в якій позов підтримали повністю, покликаючись на обставини викладені в позовній заяві, просили слухати справу у їх відсутності. Просили позов задовольнити. Не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи про причини неявки суд не повідомив. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1\~ст. 280 ЦПК України. Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21 жовтня 2025 року вирішено провести заочний розгляд цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази в справі суд вважає, що позов підлягає задоволення із наступних підстав. Відповідно до ч. 3\~ст. 368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2\~ст. 372 ЦК України\~у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч. 3\~ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Як встановлено судом, 26 жовтня 2006 року між [PERSON] і [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований у с. Біличі Старосамбірського району Львівської області (актовий запис №8). Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22.11.2022 р. розірвано шлюб між [PERSON] і [PERSON] , зареєстрований 26 жовтня 2006 року у с. Біличі Старосамбірського району Львівської області (актовий запис №8). Із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності Індексний номер: 143224490 від 30.10.2018 р., виданого Самбірською районною державною адміністрацією Львівської області, вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності в 1/1 частці належить земельна ділянка кадастровий номер 4624287900:07:004:0237 площею 0,12 га. (підстава Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯД №481004, виданий 17.01.2008 року, Виконавчий комітет Стрілковицької сільської ради Самбірського району Львівської області; Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 43754622 від 30.10.2018 року, Самбірська районна державна адміністрація Львівської області). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності Індексний номер: 177916753 від 19.08.2019 р., виданого виконавчим комітетом Самбірської міської ради Львівської області, [PERSON] на праві приватної власності в 1/1 частці належить житловий будинок [ADDRESS] загальною площею - 183.5 кв.м, житловою площею 99.1 кв.м, (підстава Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 48291264 від 19.08.2019 року, Виконавчий комітет Самбірської міської ради Львівської області). Із Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 05.07.2022 року, відомо, що земельна ділянка кадастровий номер 4624287900:07:004:0237 площею 0,12 га., яка розташована в [ADDRESS] , призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, форма власності (приватна). Із Держаного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯД №481004, виданого 17.01.2008 року, відомо, що земельна ділянка кадастровий номер 4624287900:07:004:0237 площею 0,12 га., яка розташована в [ADDRESS] , призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки Серія ВЕР №468849 від 29.06.2007 реєстр. №730. Із Висновку про вартість майна, відомо, що ринкова земельної ділянки кадастровий номер 4624287900:07:004:0237 площею 0,12 га. по [ADDRESS] становить 240 744,00 грн. Із Висновку про вартість майна, відомо, що ринкова вартість житлового будинку [ADDRESS] загальною площею - 183.5 кв.м, житловою площею 99.1 кв.м, становить 1\~589\~698,00 грн. Із технічного паспорта на будинок, вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] , складається із загальної площі - 183.5 кв.м, житлової площі 99.1 кв.м. Із будинкової книги, відомо, що власником житлового будинку по [ADDRESS] є [PERSON] , зареєстровані за цією ж адресою [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 1\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно\~ст. 63 СК України\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до\~ст. 69 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1\~ст. 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, що також передбачено\~ст. 372 ЦК України, згідно якої у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 19, 23, 24 своєї\~Постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу; вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Під час здійснення поділу майна в судовому порядку суд повинен виходити з презумпції рівності часток, а також з вимог\~ст. 71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки у разі неподільності майна (ч. 2\~ст. 364 ЦК України). Підставою набуття подружжям права спільної сумісної власності є лише одна обставина: набуття (придбання) майна за час шлюбу, крім випадків встановлених законом або договором. Відповідно до правової позиції ВСУ, висловленої у постанові від 03.06.2015 року № 6-38цс15, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи\~ст. 60 СК України, та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є: час набуття такого майна, кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття), мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя. Тільки в разі встановлення цих фактів і визначення критеріїв норма\~ст. 60 СК України\~вважається правильно застосованою. У \~ \~ \~ \~ постанові Верховного Суду України від 18 травня 2016 року у справі № 6-3037цс15 вказано, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті\~60,\~69 СК України, частина третя\~статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої, третьої\~статті 325 ЦК України\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу, включається спільне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, а також те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина четверта\~статті 65 СК України). Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ст. 68 СК України). Відповідно до положень\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оскільки спірне нерухоме майно: домоволодіння (житловий будинок з господарськими спорудами), розташований [ADDRESS] , та земельна ділянка, на якій знаходиться вказане домоволодіння, придбано в період шлюбу, то вищевказане нерухоме майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, та може бути поділено між колишнім подружжям. На підставі вищенаведеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про поділ спільного майна подружжя є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Статтею 133 ЦПК Українив становлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно достатті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається із матеріалів справи, 20 листопада 2024 року між адвокатом Куцалабою Г.В. та позивачем [PERSON] було укладено угоду про надання правової допомоги №81. Умовами договору передбачено, що сторонами погоджено суму гонорару за виконання угоди, яким погоджено вартість правових послуг з розрахунку вартості однієї години роботи адвоката в розмірі 2 000,00 грн. Позивачем було сплачено згідно договору №81 про надання правової допомоги 10000,00 грн., про що свідчить платіжна інструкція від 21.11.2024 року. За вказаних обставин, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. Згідно зч.1ст.141ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні із позовом було сплачено судовий збір на загальну суму 8793,28 гривень, який з урахуванням задоволення позовних вимог підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved