Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

До суду надійшла позовна заява Виконувача обов`язків керівника Краматорської окружнїої прокуратури Мєшкова Дмитра Володимировича, в інтересах Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Донецькій області (Донецький рибоохоронний патруль) та Дружківської міської ради, повноваження якої здійснює Дружківська міська військова адміністрація Краматорського району Донецької області до [PERSON] про стягнення шкоди, завданої внаслідок незаконного вилову риби , позивач просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) на рахунок Дружківської міської ради Краматорського району Донецької області (отримувач: Дружківська міська територіальна громада, код бюджету 24062100, код ЄДРПОУ 37967785 р/р [NUMBER] ) в рахунок відшкодування збитків, спричинених державі внаслідок незаконного вилову риби, в сумі 17 204,00 грн., стягнути з [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) на користь Донецької обласної прокуратури (р/р №UA918201720343180002000016251, Держказначейська служба України м.Київ, МФО 820172, код ЄДРПОУ 25707002, отримувач Донецька обласна прокуратура) витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн. Позов обґрунтовано тим, що Краматорською окружною прокуратурою, на виконання повноважень, передбачених статтею 131-1 Конституції України, систематично вивчається стан дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища з метою встановлення підстав для представництва інтересів держави в суді. Встановлено, що постановою Дружківського міського суду Донецької області у справі про адміністративне правопорушення № 229/3415/24 від 07 червня 2024 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП. Накладено на [PERSON] адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 680 (шістсот вісімдесят) грн., з конфіскацією заборонених знарядь лову. Із матеріалів зазначеної справи вбачається, що 09 квітня 2024 року о 14 год. 00 хв. [PERSON] на річці Кривий Торець в м. Дружківка здійснював вилов риби забороненими знаряддями ловлі саморобною лісковою сіткою та піймав рибу плітка 11 штук, загальною вагою 2 кг. Своїми діями [PERSON] порушив ст.ст. 52,63 Закону України «Про тваринний світ», пп. 1 п.1 р. 4, п.п. 4 п.4 р.4 Правил любительського та спортивного рибальства. Згідно із розрахунком матеріального збитку, на підставі Постанови КМУ №1209 від 21.11.2011 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», [PERSON] своїми діями заподіяв шкоду у розмірі 17 204,00 грн. (копія розрахунку додається). Зазначена постанова суду у справі № 229/3415/24 набрала чинності 18.06.2024. Однак, на теперішній час питання щодо відшкодування шкоди, завданої Відповідачем рибному господарству України, не вирішено. На цей час збитки добровільно не відшкодовано. Ухвалою суду від 08.08.2025 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду у спрощеному провадженні. Від виконувача обов`язків керівника Краматорської окружнїої прокуратури Мєшкова Дмитра Володимировича, в інтересах Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Донецькій області (Донецький рибоохоронний патруль) та Дружківської міської ради, повноваження якої здійснює Дружківська міська військова адміністрація Краматорського району Донецької області надійшли заяви про задоволення позову, без участі представників та не заперечували проти заочного розгляду справи. Згідно вимог ст.\~280\~ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що Краматорською окружною прокуратурою, на виконання повноважень, передбачених статтею 131-1 Конституції України, систематично вивчається стан дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища з метою встановлення підстав для представництва інтересів держави в суді. Встановлено, що постановою Дружківського міського суду Донецької області у справі про адміністративне правопорушення № 229/3415/24 від 07 червня 2024 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП. Накладено на [PERSON] адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 680 (шістсот вісімдесят) грн., з конфіскацією заборонених знарядь лову. 09 квітня 2024 року о 14 год. 00 хв. [PERSON] на річці Кривий Торець в м. Дружківка здійснював вилов риби забороненими знаряддями ловлі саморобною лісковою сіткою та піймав рибу плітка 11 штук, загальною вагою 2 кг. Своїми діями [PERSON] порушив ст.ст. 52,63 Закону України «Про тваринний світ», пп. 1 п.1 р. 4, п.п. 4 п.4 р.4 Правил любительського та спортивного рибальства. Згідно із розрахунком матеріального збитку, на підставі Постанови КМУ №1209 від 21.11.2011 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», [PERSON] своїми діями заподіяв шкоду у розмірі 17 204,00 грн. (копія розрахунку додається). Зазначена постанова суду у справі № 229/3415/24 набрала чинності 18.06.2024. Однак, на теперішній час питання щодо відшкодування шкоди, завданої Відповідачем рибному господарству України, не вирішено. На цей час збитки добровільно не відшкодовано. Вирішуючи вказаний спір суд виходить з наступного. Відповідно до статті 66 Конституції України, кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Згідно зі ст. 10 Закону України «Про тваринний світ» громадяни відповідно до закону зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. Як слідує зі ст. 3 даного Закону об`єктами тваринного світу, на які поширюється дія цього Закону, є дикі тварини хордові, в тому числі хребетні (ссавці, птахи, плазуни, земноводні, риби та інші), які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи в неволі. Відповідно до ст. ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Згідно ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Належність водних біоресурсів визначається Законом України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», ст. 37 якого передбачає, що водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Статтею 13 Конституції України, статтями 3-5 Закону України «Про тваринний світ» та статтею 39 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що об`єкти тваринного світу (в тому числі риби, ссавці, членистоногі, молюски та інші) знаходяться під охороною держави та належать до природних ресурсів загальнодержавного значення. Відповідно до ст. ст. 27, 34 Закону України «Про тваринний світ», користувачі об`єктів тваринного світу зобов`язані використовувати тваринний світ у способи, що не допускають порушення цілісності природних угрупувань. У порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянам, у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування. В інших випадках любительське і спортивне рибальство здійснюються на праві спеціального використання об`єктів тваринного світу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України відповідно до цього та інших законів. Відповідно до п. 9 Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.1998 № 1126, вимоги щодо здійснення любительського і спортивного рибальства та застосування знарядь і способів лову (добування), норми, заборонені місця і його терміни, встановлюються правилами любительського і спортивного рибальства за басейно-територіальним принципом, які затверджуються Мінагрополітики за поданням Держрибагентства, погодженим з Мінприроди. Відповідно до п. 3.14 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999 р., (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 квітня 1999 за № 269/3562), Забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм. Згідно п. 2 Правил промислового рибальства в рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 33 від 18.03.1999 року, сітки відносяться до промислових знарядь лову. Окрім того, згідно з п. 4.6 Правил промислового рибальства в рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 33 від 18.03.1999 р., одній особі дозволяється вилов за одну добу перебування на водоймі загального користування 3 кг риби. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду у кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вина відповідача у порушенні правил рибальства встановлена постановою Дружківського міського суду Донецької області у справі про адміністративне правопорушення № 229/3415/24 від 07 червня 2024 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, що набрала законної сили. З огляду на викладене та враховуючи, що судом встановлена протиправність дій відповідача, якими завдано шкоду державним інтересам шляхом незаконного вилову водних біоресурсів, суд дійшов висновку про наявність підстав для її стягнення у заявленому позивачем розмірі в сумі 17204,00 грн. Щодо правомірності представництва прокурором інтересів держави в суді суд зазначає наступне. Згідно із ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Поняття «інтереси держави» з огляду на процесуальний аспект та особливості такого виду представництва держави органами прокуратури свого часу аналізував Конституційний Суд України (рішення від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99 в справі № 1- 1/99), зазначивши, зокрема, про те, що: - державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (абз. 2 п. 3 рішення); - інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств (абз. 3 п. 4 рішення); - із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (абз. 4 п. 4 рішення). Зазначені висновки Конституційного Суду України не втратили своєї актуальності й на теперішній час, у тому числі з огляду на норми чинної статті 131-1 Конституції України в діючій редакції. Закон України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» встановлює певні рамки для відповідного представництва, але в стаття 23 цього закону зберігає правові підстави для використання прокурором процесуального інструменту представництва в суді законних інтересів держави. Статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ст.5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно- соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовуванні в економіці в даний період (земля, надра, вода, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси. В Україні фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища за рахунок Державного бюджету України, бюджету АРК та місцевих бюджетів, коштів підприємств, установ та організацій, фондів охорони навколишнього природного середовища, добровільних внесків та інших коштів. Невідшкодування заподіяної шкоди створює загрозу економічним інтересам держави, порушує порядок надходження, акумулювання та використання коштів державного бюджету, що може призвести до неможливості фінансування видатків бюджетів. Несплата відповідачем матеріальних збитків, завданих незаконним виловом риби, які повинні бути сплачені до бюджету порушує такі основні принципи бюджетної системи, як повнота та ефективність, створює перешкоди для фінансування програмних заходів за рахунок вказаних коштів. Таким чином, враховуючи складну суспільно-політичну ситуацію, політику жорсткої економії бюджетних коштів, значний дефіцит державного бюджету діями відповідача порушуються інтереси територіальної громади та держави в цілому в частині повного та своєчасного надходження коштів. Так, згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Інтереси держави у сфері бюджетного відшкодування полягають у забезпеченні стягнення заборгованості до бюджету, своєчасного наповнення фіскальних рахунків, перешкоджанні дефіциту бюджетних коштів та запобіганні неплатоспроможності бюджетних установ. Так, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 29 Бюджетного Кодексу України (далі БК) джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. За п. 4 ч. 1 ст. 69-1 БК України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, у тому числі до сільських, селищних, міських бюджетів - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Порушення інтересів держави полягає у тому, що непогашення заборгованості перед бюджетом та невідшкодування заподіяної шкоди створює загрозу економічним інтересам держави, порушує порядок надходження, акумулювання та використання коштів державного або місцевого бюджету, що може призвести до неможливості фінансування видатків бюджетів, у т.ч. захищених (заробітна плата, фінансування закладів охорони здоров`я тощо). Компетентним органом, який має здійснювати захист державних інтересів, є Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Донецькій області (Донецький рибоохоронний патруль), яке має право подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Так, відповідно до ст. 57 Закону України «Про тваринний світ», ст. 21 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» державний контроль у галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, за провадженням рибогосподарської діяльності здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства. Згідно з п. п. 1, 7 Положення про Державне агентство України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 895 від 30.09.2015 Державне агентство України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм (Держрибагентство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання та відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства, продовольчого забезпечення, меліорації земель та експлуатації державних водогосподарських об`єктів комплексного призначення, міжгосподарських зрошувальних і осушувальних систем. Держрибагентство (орган рибоохорони) здійснює свої повноваження безпосередньо, а також через утворені в установленому порядку територіальні органи (органи рибоохорони). Нездійснення захисту інтересів держави обумовлено тим, що з часу винесення судом постанови у справі про адміністративне правопорушення вказаний орган не звернувся до суду з відповідним позовом. Станом на теперішній час, Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Донецькій області (Донецький рибоохоронний патруль) не звернулось із зазначеним позовом до суду з підстав відсутності бюджетних асигнувань, що підтверджується листом Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Донецькій області (Донецький рибоохоронний патруль) від 05.06.2025 № 4- 7-9/643-25. В даному листі Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Донецькій області (Донецький рибоохоронний патруль) не заперечує проти вжиття Краматорською окружною прокуратурою заходів представницького характеру та звернення до суду в інтересах держави з відповідною позовною заявою про стягнення шкоди, завданої державі незаконним виловом риби. Статтею 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування. Враховуючи те, що правопорушення вчинено на території Дружківської міської ради, платежі щодо відшкодування завданої навколишньому природному середовищу шкоди зараховуються на спеціальний рахунок міської ради, а тому їх несвоєчасна сплата призводить до дефіциту місцевого бюджету. Невідшкодування [PERSON] шкоди, завданої рибним запасам, є порушенням вимог цивільного законодавства України, що у свою чергу призводить до порушення інтересів держави, яке виявляється у недоотриманні коштів Дружківською міською радою. На виконання Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Президентом України 30.03.2022 виданий Указ № 188/2022 про утворення Дружківської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області. Верховною Радою України 18.07.2022 прийнято постанову № 2397-IX «Про здійснення начальниками Дружківської, Костянтинівської та Слов`янської міських війскових адміністрацій Краматорського району Донецької області повноважень, передбачених частиною другою статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Окружною прокуратурою до Дружківської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області 26.02.2025 направлено лист щодо вжитих заходів для відшкодування завданих збитків. Однак, Дружківською міською військовою адміністрацією заходи щодо стягнення вищевказаної суми не вживались, відповідну позовну заяву до суду не подано, що підтверджується листом від 26.03.2025 № 01/1852/25 У п. 6.43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі № 903/129/18 зазначено, що сам факт не звернення до суду компетентного суб`єкта з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити відповідні інтереси, свідчить про те, що указаний суб`єкт неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини. Таким чином, зазначене свідчить про наявність підстав для вжиття прокурором заходів представницького характеру. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved