Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа: Орган опіки та піклування Попільнянської селищної ради Житомирського району Житомирської області про позбавлення батьківських прав, в якому вказує, що з лютого 2021 року в його сім`ї проживає [PERSON] , [INFO] . Позивач та його дружина займаються її вихованням, піклуються про неї та матеріально утримують. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] її матір`ю є [PERSON] , відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Мати дитини не цікавиться життям своєї малолітньої доньки, майже не відвідує її (останній раз приїжджала до дитини влітку 2024 року), тобто з моменту останнього візиту матері до доньки минув майже рік. Відповідач повністю усунулась від виконання батьківських обов`язків, всі обов`язки по утриманню, вихованню та піклуванню за дитиною переклала на позивача. [PERSON] оформила нотаріально завірену заяву про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . 10 квітня 2025 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Попільнянської селищної ради Житомирського району Житомирської області розглянуто питання про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та вирішили надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , стосовно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Попільнянської селищної ради Житомирського району Житомирської області № 36 від 17.04.2025 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON] . На підставі вищевикладеного, позивач просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Судові витрати позивач покладає на себе, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судові засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, відповідно до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в справі доказів. Згідно до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України, судова повістка направляється фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Як вбачається з роздруківки відстеження поштового відправлення «Укрпошти», поштове відправлення вручено одержувачу 15.08.2025 року, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до Судових викликів № 288/1285/25/15791/25 від 24 вересня 2025 року та № 288/1285/25/16837/25 від 08 жовтня 2025 року, розміщених на офіційному веб - порталі судової влади України в мережі Інтернет, відповідач - [PERSON] була повідомлена про судові засідання, які відбудуться 08 жовтня 2025 року о 09.30 годині та 21 жовтня 2025 року о 13.00 годині. Частиною одинадцятою статті 128 ЦПК України визначено, що відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України, в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи: Органу опіки та піклування Попільнянської селищної ради Житомирської області в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши позивача, його представника, представника третьої особи, свідка, неповнолітню [PERSON] , психолога, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, приходить до наступного висновку. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06 липня 2021 року Попільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Хмельницький), батьками [PERSON] , [INFO] , вказані [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 1. /а.с. 6/ Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України, сформованого 10 квітня 2025 року Попільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), [PERSON] народилась [INFO] , номер актового запис 1 від 19 квітня 2011 року, складений Виконавчим комітетом Миролюбівської сільської ради Попільнянського району Житомирської області. Відомості про батька: [PERSON] , відомості про матір: [PERSON] . Відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. /а.с. 7/ Згідно до Витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини № 5 від 10 квітня 2025 року, виданого Попільнянською селищною радою Житомирської області, вирішено надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . /а.с. 8/ Як вбачається з Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , затвердженого рішенням виконавчого комітету № 36 від 17 квітня 2025 року «Про затвердження Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її неповнолітньої доньки [PERSON] », виданого Попільнянською селищною радою Житомирського району Житомирської області, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, запобігання бездоглядності, орган опіки та піклування селищної ради вважає за доцільне надати висновок про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . /а.с. 9-11/ Відповідно до заяви [PERSON] , посвідченої 30 січня 2025 року приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області, вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав по відношенню до її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . /а.с. 12/ Згідно до Акту обстеження умов проживання від 03 квітня 2025 року, проведеного за адресою місця проживання [PERSON] в [ADDRESS] , члени комісії дійшли висновку, що [PERSON] створив належні умови для проживання та повноцінного розвитку дівчинки. В ході обстеження проведено бесіду з дитиною та з`ясовано, що [PERSON] бажає проживати у сім`ї [PERSON] /а.с. 13/ Як вбачається з характеристики, виданої 16 січня 2025 року Попільнянським ліцеєм № 2, [PERSON] зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, працелюбна, уважна учениця. Має навчальні досягнення високого та достатнього рівнів, добру пам`ять, логічне мислення. Має дружні стосунки з учнями. Проживає в селі Попільня з дядьком [PERSON] . Він велику увагу приділяє навчанню та вихованню племінниці. /а.с. 14/ Відповідно до довідки від 19 грудня 2024 року, виданої приватною клінікою «Здорова родина», [PERSON] , 2011 року народження, відвідувала сімейного лікаря у супроводі [PERSON] . /а.с. 15/ Згідно до Висновку оцінки потреб сім`ї проведеного з 02 січня 2025 року по 07 січня 2025 року, [PERSON] не займається доглядом та вихованням неповнолітньої доньки, періодично вживає спиртні напої. [PERSON] протягом трьох років проживає та навчається в селі Попільня. Мати не здатна забезпечити потреби дитини. /а.с. 16-17/ Як вбачається з Психолого-педагогічного обґрунтування доцільності проживання дитини з [PERSON] , виданого Попільнянським ліцеєм № 2 Попільнянської селищної ради Житомирської області, на підставі аналізу психологічного стану дитини, умов проживання, а також впливу на розвиток дитини ключових дорослих осіб, слід вважати доцільним подальше проживання [PERSON] із [PERSON] , який створював і створює належні умови проживання. Проживання з матір`ю [PERSON] створювало для дитини [PERSON] атмосферу тривоги та нестабільності. У дитини сформувався виражений емоційний бар`єр і внутрішній опір щодо контактів із матір`ю, що виявляється в небажанні повертатись до неї. Окрім того, мати не в змозі забезпечити дитині матеріального та емоційного благополуччя. Дитина проживає окремо від матері понад 4 роки, і цей період характеризується стабільністю, емоційною підтримкою, позитивним розвитком дитини. Умови проживання в родині [PERSON] є безпечними, сприятливими для навчання та виховання, дитина має належний побут, соціальне оточення та підтримку. З психологічної точки зору, подальше перебування дитини в середовищі проживання з [PERSON] забезпечить дитині стабільність, позитивний приклад дорослого, а головне - емоційне благополуччя та почуття безпеки. Зміна не тільки місця проживання [PERSON] , а й зміна умов, зміна навколишнього оточення рідних стане психологічною травмою для дитини, що в подальшому може вплинути на емоційну нестабільність, труднощі в соціалізації, зниження академічної успішності. /а.с. 18-19/ Згідно до військово -облікових документів «Резерв» Міністерства оборони України, сформованих 07 липня 2025 року та 03 вересня 2025 року, [PERSON] є військовозобов`язаним, постановою ВЛК від 02.08.2023 року визнаний непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час. Тип відстрочки п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». /а.с. 20, 31/ Як вбачається з вищевказаних військово-облікових документів «Резерв» Міністерства оборони України, в позивача по справі [PERSON] наявна відстрочка від мобілізації до 03.09.2026 року, тип відстрочки п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а тому дане рішення суду не впливає на його мобілізацію в період воєнного стану. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивач по справі [PERSON] її чоловік і з лютого 2021 року з ними разом проживає племінниця чоловіка [PERSON] . Вони її забезпечують всім необхідним, а саме: одягом, продуктами харчування, шкільним приладдям, тощо. Мати дитини [PERSON] не цікавиться життям своєї доньки, матеріально їй не допомагає, останній раз вона спілкувалась з своєю дитиною в грудні 2024 року. Неповнолітня [PERSON] в судовому засідання пояснила, що вона проживає в сім`ї свого дядька [PERSON] з 2021 року. Він зі своєю дружиною забезпечують її всім необхідним, створює їй належні умови проживання, до неї відносяться з повагою та любов`ю. З своєю матір`ю [PERSON] вона спілкується дуже рідко, мати проживає в селі Миролюбівка, вона не цікавиться її життям та здоров`ям. Психолог [PERSON] в судовому засіданні вказала, що неповнолітня [PERSON] покази давала добровільно, тиску з боку учасників судового розгляду не було. При прийняті рішення суд повинен враховувати найкращі інтереси дитини. Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача з тих підстав, що дитина з 2021 року проживає разом з ним окремо від своєї матері, мати самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, всі обов`язки по вихованню та утриманню дитини переклала на позивача. Також власноручно написала заяву про те, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав по відношенню до її доньки. Статтею 5 Сімейного Кодексу України (далі СК України) визначено, що держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї; створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство; забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Частина 2 статті 141 СК України визначає, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно до приписів частини другої статті 150, частини другої статті 157 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і допускається лише при наявності вини в діях батьків і належить до обов`язкових умов позбавлення батьківських прав. Пунктом 16 вищевказаної Постанови визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Крім того, статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно до статей 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-ХІІ, батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків, в даному випадку позбавлення батьківських прав є самим крайнім заходом впливу стосовно відповідача, але вона свідомо на протязі довгого часу ухиляється та самоусунулась від виконання своїх обов`язків: не проживає з дитиною, не провідує дочку, не приймає участі у її вихованні, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не цікавиться її життям та здоров`ям, не виявляє ніякого інтересу до дитини, матеріально не утримує, написала заяву, нотаріально завірену, в якій вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, а тому наявні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно її дочки. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України визначено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач в позовній заяві просив судові витрати покласти на нього, а тому суд при ухваленні рішення не здійснює його розподіл.

Outcome: approved