Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачки, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 14.07.2017 Виконавчим комітетом Дриглівської сільської ради Чуднівського району Житомирської області, про що було складено відповідний актовий запис № 2. Позов мотивує тим, що спільне життя з відповідачкою почало розладнуватися з січня 2024 внаслідок суттєвої різниці в цінностях, браку спілкування, відсутності взаєморозуміння й планів на спільне майбутнє. Позивач є військовослужбовцем, служить в ЗСУ, а тому не має можливості бути в тісному контакті з дружиною. Сторони намагалися порозумітися, жити заради дітей, однак згодом зрозуміли, що це приносить їм лише емоційний біль і страждання. Різниця у віці понад 16 років, розрив емоційної і фізичної прив`язаності призвели до втрати почуття любові та поваги один до одного. Фактичні шлюбні відносини остаточно припинені приблизно 1,5 роки тому. Між позивачем та відповідачкою втрачені фізичні та духовні зв`язки. Шлюб носить лише формальний характер. В силу об`єктивних обставин сторони тривалий час проживають окремо, а тому подальше перебування у шлюбі з відповідачкою для позивача не має сенсу та суперечить його інтересам. Від данного шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , які проживають з відповідачкою. Спору про місце проживання дітей та розподілу спільного майна наразі немає. Ухвалою суду від 23.09.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, справу призначено до розгляду на 29.10.2025. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився. У тексті позовної заяви міститься клопотання про розгляд справи без участі позивача, крім того, 29.10.2025 на алресу суду надійшла заява від позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове зсідання не з`явилася. 07.07.2025 до суду надійшла заява, в якій вона позовні вимоги визнає в повному обсязі, оскільки подальше збереження сім`ї неможливе та суперечить інтересам сторін., у зв`язку з чим просить не надавати час на примирення та позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Після розірвання шлюбу бажає надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] ». Проти заочного розгляду справи не заперечує. 29.10.2025 на адресу суду надійшла повторна заява від відповідачки про розгляд справи за її відсутності. Зважаючи на зазначене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, які належним чином повідомлені про розгляд справи, однак не з`явилися в судове засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~суд не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 14.07.2017, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Дриглівської сільської ради Чуднівського району Житомирської області, актовий запис № 2. Від данного шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , які проживають з відповідачкою. Судом встановлено, що спору щодо визначення місця проживання дітей та розподілу майна немає. Головним завданням сімейного законодавства є зміцнення сім`ї. Проте завдання СК України щодо подальшого зміцнення сім`ї не виключає існування права на розлучення. Держава заінтересована у збереженні такої сім`ї, яка б відповідала принципам моралі і вимогам закону. Відсутність почуттів любові і поваги, неможливість подолання непорозумінь, неприязні ворожнечі все це негативно відбивається на особистому житті кожного із подружжя. Основою сімейних відносин є добровільний шлюб жінки та чоловіка, що грунтується на вільних від матеріальних розрахунків почуттях взаємної любові, дружби та поваги всіх членів сім`ї. Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.16 Загальної деклерації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки та жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. У відповідності до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, врахувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У статті 112 СК України регламентовано, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3,4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недорканість і може мати наслідки, встановлені законом. Суд, вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачкою. Таким чином, зважаючи, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обгрунтованими, суд дійшов висновку, що даний шлюб між сторонами необхідно принити шляхом його розірвання, також, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача і що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права подружжя. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved