Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

АТ «Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, де просило стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в розмірі 59 536,81 грн та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.02.2024 року відповідачка [PERSON] , ознайомившись з умовами кредитування, які їй були надані у Паспорті кредиту, підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, де погодила наступні умови кредитування, а саме: Тип кредиту у виді відновлювальної кредитної лінії до 20\~000,00 грн; Тип кредитної картки: Картка «Універсальна»; строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією; процентна ставка в розмірі 42,0% річних; кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту; розмір мінімального обов`язкового платежу у виді 5% від заборгованості, але не менше ніж 100,00 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100,00 грн, щомісячно у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення; проценти від суми неповернутого в строк кредиту в розмірі 60,00%. Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг відповідачка підписала власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 №151 "Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України". На підставі\~укладеного Договору\~відповідачка отримала\~платіжний інструмент\~у виді\~кредитної картки\~№ [NUMBER] \~зі строком\~дії до\~10/27,\~типу «Універсальна»\~та користувалась\~кредитним лімітом,\~повертала використану суму кредитного ліміту та сплачувала відсотки за користування кредитним лімітом, але припинила своєчасно надавати\~грошові кошти\~для погашення заборгованості за\~кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов Договору, у\~зв`язку із\~чим,\~станом на\~13.08.2025\~року має\~заборгованість в\~розмірі 56 536,81\~грн,\~з яких:\~47 861,97\~грн - заборгованість\~за тілом\~кредиту та\~11\~674,84\~грн \~заборгованість за\~простроченими відсотками.\~ Ухвалою суду від 08.09.2025 року провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони в судове засідання не прибули, представник позивача надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відзиву чи письмових заперечень від відповідачки до суду не надходило. В постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 Верховний Суд зазначив, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки представник позивача та відповідач не з`явилися до зали судового засідання. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до такого висновку. Згідно ст. ст.12,13,81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що відповідачка є споживачем банківських послуг та на підставі Заяви від 02.02.2024 року, приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг у Приват Банку та протягом періоду з 02.02.2024 року по 14.08.2025 року включно, користувалась грошовими коштами за кредитною карткою з номером: № [NUMBER] , що вбачається з наданої суду виписки за договором б/н за період 02.02.2024 року 14.08.2025 року. Факт отримання кредитної картки відповідачкою підтверджується довідкою від 14.08.2025 року реєстр. № 0000004661476483. Згідно з розрахунками заборгованості, надані позивачем станом на 13.08.2025 року, у позивача за Договором б/н від 02.02.2024 року рахується заборгованість в розмірі 59 536,81 грн, з яких: 47 861,97 грн заборгованість за тілом кредиту та 11 674,84 грн заборгованість за простроченими відсотками. Будь-яких заперечень з приводу наявності заборгованості або її розміру від відповідачки до суду не надходило. Таким чином, згідно наданих позивачем до матеріалів справи документів вбачається факт укладення договору банківських послуг між відповідачем та позивачем, згідно якого було передбачено всі істотні умови можливого користування позивачем кредитного ліміту, визначено відсоткову ставку за користування кредитними коштами та визначено обов`язки позичальника щодо погашення заборгованості за кредитом та відсотками. Встановивши наведені обставини, суд керується наступним. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634\~ЦК\~України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин першої, четвертої статті 631\~ЦК\~України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526\~ЦК\~України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У відповідності до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК\~України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1\~ЦК\~України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. З досліджених судом матеріалів справи підтверджується факт отримання відповідачкою кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту та користування цим кредитом. Згідно з наданими позивачем розрахунків заборгованості (виписки) за договором б/н за період 02.02.2024 13.08.2025 загальний залишок заборгованості відповідача за наданим кредитом складає 59\~536,81 грн, з яких: 47 861,97 грн заборгованість за тілом кредиту та 11\~674,84 грн заборгованість за простроченими відсотками. Встановивши вказані обставини, суд вважає, що зі сторони відповідачки порушені вимоги чинного законодавства, що регулюють кредитні правовідносини. Отже, відповідачка в порушення умов кредитного договору та наведених норм ЦК України, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала та не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню. На час розгляду справи в суді відповідачка доказів, які б спростовували надані позивачем розрахунки за кредитним договором № б/н, від 02.02.2024 року та доводили б повне виконання боржником кредитних зобов`язань суду надано не було. Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, та що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення суми кредитних коштів. З урахуванням встановлених обставин справи і відповідних їм правовідносин, суд вважає, що відповідач порушив вимоги ст. ст. 526, 530\~ЦК\~України та не виконав належним чином умов кредитного договору. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу за кредитом є обґрунтованими та позов підлягає задоволенню в повному обсязі в межах позовних вимог, в розмірі заборгованості. За вказаних обставин, суд приходе висновку про те, що з відповідачки слід стягнути на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 02.02.2024 року у розмірі 59 536,81 грн, з яких: 47 861,97 грн заборгованість за тілом кредиту та 11 674,84 грн заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати, в розмір 2422,40 грн. сплаченого судового збору. На підставі ст. ст.1049,1050 ЦК України, умов кредитного договору,

Outcome: approved