Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У травні 2024 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на непрацездатного батька. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що [PERSON] з 03.12.1983 по 1995 рік перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу позивач має дочку [PERSON] , [INFO] . З 1995 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, підтримували фактичні шлюбні відносини і згодом, 11.02.2002 між ними зареєстровано шлюб, який рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24.07.2007 шлюб розірвано. Від цього шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . З лютого 2006 року по 29.10.2008 позивач та [PERSON] проживали однією сім`єю, підтримували фактичні шлюбні стосунки, від цього шлюбу у [PERSON] є син [PERSON] , [INFO] . На даний час у Броварському відділі державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № [NUMBER] та стягуються на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1 598 грн. щомісячно, тобто 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. 15.01.2022 позивач тяжко захворів та отримав першу підгрупи інвалідності «Б», до якої належать особи з високим ступенем втрати здоров`я, що спричиняє значну залежність від інших осіб у виконання життєво важливих соціально-побутових функцій і часткову нездатність до виконання окремих елементів самообслуговування. За останній два роки позивач [PERSON] перебував шість разів на стаціонарному лікуванні. Позивач проживає один, перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ у Київській області та отримує пенсію по інвалідності з 08.06.2022 й на даний час у розмірі 2 980 грн. Пенсії не вистачає на продукти харчування, засоби особистої гігієни та особливо на лікування. Інших доходів позивач не має, перебуває у скрутному матеріальному становищі і потребує матеріальної допомоги, яку має можливість надавати відповідач. Крім того, 1/2 частина квартири [ADDRESS] , в якій позивач проживає та зареєстрований, належить на праві приватної власності [PERSON] , а інша 1/2 частина квартири - відповідачу, однак [PERSON] не сплачує за комунальну послуги, їх у повному обсязі сплачує позивач. Старша дочка позивача [PERSON] інколи приїжджає, допомагає по догляду та фінансово на його лікування та реабілітацію. Відповідач є особою працездатного віку, спроможною отримувати доходи, має можливість організовувати життя таким чином, щоб мати можливість надавати матеріальну допомогу своєму батьку. З наведених підстав, [PERSON] просив стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання непрацездатного батька [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з дня подання позову і довічно. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Дутчака І.М. від 21 травня 2024 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Відповідно до розпорядження керівника апарату суду Овдієнко Л.П. від 05.08.2025 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2025 вищевказану цивільну справу передано на розгляд судді Петришин Н.М. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Петришин Н.М. від 26 серпня 2025 року справу прийнято до провадження судді та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат Кравченко О.М. не з`явилися, про місце, час та дату його проведення повідомлялися належним чином. До початку судового засідання від адвоката надійшла заява, в якій представник позивача просив здійснювати розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач [PERSON] не з`явилася, про місце, час та дату його проведення повідомлялася належним чином. Відзиву на позов не подала, причини неявки суду невідомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України. Обставини справи, що встановлені судом Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.04.1988, [INFO] народилася [PERSON] , батьком якої у свідоцтві зазначений [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . [INFO] у позивача [PERSON] народилася ще одна дочка - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.11.2008. Згідно листа начальника СГІРФО Броварського МВ (по обслуговуванню м. Бровари та Броварського району) ГУ МВС України в Київській області від 21.04.2009 № 549, відповідач [PERSON] набула громадянство України відповідно до ст. 14 Закону України «Про громадянство України» 17.10.2007. Відповідно до Постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.04.2009, у Відділі державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-920/09, виданого 01.04.2009 Броварським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 300,00 грн. щомісячно, на утримання сина - [PERSON] , [INFO] . Згідно Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 1071186, позивач [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю першої групи, підгрупи «Б» з 08.06.2022, причина інвалідності - загальне захворювання, висновок про умови та характер праці: потребує постійного стороннього догляду, рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності: лікування у радіолога, невролога. Позивачу [PERSON] 12.10.2022 видане пенсійне посвідчення серії [NUMBER] , строком дії до 30.06.2024. Відповідно до Довідки № 439 від 03.05.2024, [PERSON] , [INFO] , перебувє на обліку в Головному управлінні Пенсійного управління Пенсійного фонду України у Київській області та одержує пенсію по інвалідності І групи-Б з 08.06.2022 по 30.06.2024. Згідно Довідки АТ КБ «ПриватБанк», 11.01.2024, 09.02.2024, 11.03.2024 та 11.04.2024 позивач отримував пенсію у розмірі 2 980 грн. Відповідно до свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 28.04.2009, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] у рівних частках. Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов, складеного 06.05.2024 депутатом Броварської міської ради Броварського району Київської області Мамочка В.В., зі слів [PERSON] та за слів сусідів, позивач зареєстрований та фактично проживає у [ADDRESS] . Також, на підтвердження заявлених вимог, позивачем до позову долучені копії Виписок із медичної картки стаціонарного хворого № 000684/2022 від 28.01.2022, № 80025 від 01.03.2022, № 139096/306 від 23.06.2022, № 142705/464 від 23.08.2022, а також від 24.04.2023, від 21.07.2023; документів щодо комп`ютерної томографії № 25218 від 15.01.2022, № 25298 від 19.01.2022; дуплексного сканування судин голови та шиї від 17.05.2022; заключення лікаря від 08.01.2023; консультативного висновку кардіолога від 10.04.2024; квитанцій про придбання лікарських препаратів; рахунку № 2912742 від 28.03.2024, результатів дослідження від 28.04.2024 № 2912742; довідки про огляд лікаря невролога від 05.01.2023; ехокардіографії від 08.01.2023. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Стаття 51 Конституції України визначає, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю (ч. 1 ст. 203 СК України). Згідно ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц дійшов висновку, що тлумачення ст. 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Так, необхідними умовами для задоволення позову про стягнення аліментів на батьків є: непрацездатності батьків та наявність у них потреби у матеріальній допомозі. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). За змістом ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , яка є повнолітньою дочкою позивача, котрий є пенсіонером, перебуває у скрутному матеріальному становищі, потребує допомоги, оскільки з 2022 року почав тяжко захворіти, потребує постійного лікування, фізичної та матеріальної допомоги, у зв`язку з чим [PERSON] встановлено першу групу інвалідності. З наведених підстав, просив стягнути з дочки аліменти на утримання непрацездатного батька. На підтвердження позовних вимог, [PERSON] надав копії: пенсійного посвідчення, довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, довідки щодо одержання пенсії, довідки банку про розмір виплаченої пенсії, а також квитанцій про придбання лікарських препаратів, виписок про перебування позивача на стаціонарному лікуванні, а також довідки про огляд лікарями та результати обстежень. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. У постанові Верховного Суду від 11 червня 2020 року (справа №757/1782/18) вказується, що змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків. Сам по собі факт непрацездатності позивача [PERSON] в даному випадку не є безумовною підставою для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на його утримання. Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують у державах-учасницях з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд обов`язок щодо обґрунтування, який випливає зі статті 6 Конвенції, може бути вирішене тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України» (заява № 63566/00, § 23). При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Позивач є людиною похилого віку, хоча й отримує пенсію, проте інших доходів немає, за станом здоров`я вже не може працювати, має захворювання. За приписами ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначені розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Враховуючи наведені позивачем обставини та надані ним докази, а також відсутність жодних заперечень зі сторони відповідача, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів з повнолітньої дочки на утримання непрацездатного батька є обґрунтованими. Разом з цим, заявлена позивачем частка аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, є недоведеною з огляду на те, що [PERSON] має ще одну повнолітню дочку [PERSON] , яка як вказує сам позивач допомагає йому у побуті, надає фінансову допомогу на лікування та реабілітацію у добровільному порядку. Крім того, у позивача також є син [PERSON] , [INFO] , на утримання якого згідно виконавчого листа № 2-920/09, виданого 01.04.2009 Броварським міськрайонним судом Київської області, стягувалися аліменти. Однак, станом на час ухвалення рішення суду, [PERSON] набув повноліття ( [INFO] ). Посилання позивача на те, що відповідач є співвласником квартири, в якій наразі проживає лише позивач, та те, що [PERSON] сплачує увесь обсяг наданих комунальних послуг, суд вважає недоцільним у процесі розгляду справи про стягнення аліментів та такий спір може бути вирішений окремо у порядку, встановленому процесуальним законодавством. Таким чином, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, враховуючи конкретні обставини справи, наявність у позивача [PERSON] ще повнолітньої дочки та сина, до яких вимоги про стягнення аліментів останнім не заявлено, а також те, що останній отримує пенсію у розмірі 2980 грн., й відповідно потребує матеріальної допомоги так, як має ряд хронічних захворювань, на лікування яких щомісячно необхідно витрачати додаткові кошти, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання непрацездатного батька у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову та довічно. Отже, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Outcome: partial