Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-23 00:00:00

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 жовтня 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ІННОВА ФІНАНС" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІННОВА ФІНАНС" суму заборгованості за договором позики № 3429810324 від 20 березня 2024 року в розмірі 36\~092,00 грн. та судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 2\~422,40 грн.. Позовна заява містить вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат по оплаті професійної правничої допомоги в сумі 5\~000,00 грн.. (а.с. 10) Разом з тим, під час ухвалення рішення судом не вирішено питання про розподіл судових витрат в частині витрат на правничу допомогу. У зв`язку з чим, 20 жовтня 2025 року представником позивача подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правничу допомогу. (а.с. 99-100) Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. (а.с. 100) Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, про місце, дату та час судового засідання повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується довідкою про доставку повідомлення у додаток "Viber". (а.с. 116) Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до пунктів 1, 3 ч. 1\~ст. 270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. ч. 3, 4\~ст. 270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення по справі з наступних підстав. Статтею 270 ЦПК України\~визначено вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення у справі. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав, суд має відмовити в його ухваленні, постановивши відповідну ухвалу. Дана норма передбачає можливість ухвалення у справі додаткового судового рішення з метою усунення такого недоліку, як неповнота судового рішення, тобто, невирішеність якихось питань, які необхідно було вирішити у постанові чи ухвалі. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі. Додаткове рішення суду - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог його повноти. Додаткове рішення суду ухвалюється тоді, коли суд не вирішив усі заявлені вимоги у справі або не розв`язав окремі процесуальні питання. Водночас, додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. У разі скасування рішення у справі, ухвалене додаткове рішення втрачає силу. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2018 року в справі № 756/4441/17). Згідно із роз`яснень, наданих у п. 20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених\~ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Оскарження додаткового рішення провадиться на загальних підставах. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно із ч. 1 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (ч. 3 ст. 27 Закону). За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється Главою 63 ЦК України та загальними положеннями про договір, передбаченими Главою 52 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 903 ЦК України визначено, що у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (ч. 5 ст. 626 ЦК України). Отже, договір про надання правової допомоги, як і будь-який договір про надання послуг, може бути оплатним або безоплатним. Згідно із ст. 30 Закону України "Про адвокатуру", ст. 28 Правил адвокатської етики гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 522/17845/15-ц Верховний Суд зауважує, що адвокатський гонорар є однією із умов, яка визначається сторонами договору про надання правової допомоги, тому відсутність у договорі розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає підстав вважати, що сторони при укладенні договору про надання правової допомоги погодили розмір адвокатського гонорару. Суд зазначає, що за змістом ст. 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. За змістом ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Такі висновки містяться у п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. Представником позивача, адвокатом Андрущенком М.В. на підтвердження понесених позивачем витрат на оплату правничої допомоги адвоката надано Договір № 06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06 травня 2025 року, Акт № 3144208030 приймання-передачі наданих послуг до Договору № 06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06 травня 2025 року, Заява № 3144208030 про надання послуг від 26 травня 2025 року, платіжна інструкція № 65 від 16 жовтня 2025 року про оплату юридичних послуг адвокату Андрущенку М.В.. (а.с. 102, 103, 108-110, 113) Враховуючи відсутність заперечень відповідача щодо вартості понесених позивачем витрат на оплату правничої допомоги адвоката, подання суду належних доказів щодо вартості вказаних послуг та наявність підстав для задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 5 000 грн. 00 коп. на відшкодування понесених ним витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Outcome: approved