Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

01.09.2025 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2025 року визначено суддю Панченко О.М. для розгляду вказаної справи. Ухвалою суду від 04.09.2025 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 28.08.2018 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу у них є малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] . До березня 2023 року вони проживали однією сім`єю в м. Ніжин, а з березня 2023 року остаточно переїхали до м. Києва. У лютому 2023 року чоловік повідомив, що йому необхідно повернутися на деякий час до республіки Іран, так як виникли деякі сімейні обставини, проте він не повернувся і на її телефонні дзвінки не відповідає. Сторони припинили сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства, разом не проживають. При таких обставинах позивач вважає, що сім`я розпалась і збережена бути не може. Сторони в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про день та час розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили. Від позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.08.2018 року. Від шлюбу у них є малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] . Як зазначає у позовній заяві позивач, до березня 2023 року вони з відповідачем проживали однією сім`єю в м. Ніжин, а з березня 2023 року остаточно переїхали до м. Києва. У лютому 2023 року чоловік повідомив, що йому необхідно повернутися на деякий час до республіки Іран, так як виникли деякі сімейні обставини, проте він не повернувся і на її телефонні дзвінки не відповідає. Сторони припинили сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства, разом не проживають. При таких обставинах позивач вважає, що сім`я розпалась і збережена бути не може. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного Кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Аналізуючи зібрані та досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами підлягає розірванню, а позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved