Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

На адресу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка зазначає, що 22.07.2006 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивачка стверджує, що шлюбне життя з відповідачем не склалося через відсутність спільних інтересів, наявність різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння. Сімейно-шлюбні відносини фактично припинені. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім`ї з відповідачем є неможливим, збереження шлюбу недоречним, а призначення будь-яких строків для примирення є недоцільним. Просить суд розірвати їх шлюб. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. У зв`язку з наведеним суд на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Стаття 105 ч. 1 СК України вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Статтею 109 СК України передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно із ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 СК України передбачено, що документ, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 22 липня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції м. Донецька, про що зроблено відповідний актовий запис за № 230, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 09.01.2008 року, актовий запис № 2, [INFO] народився [PERSON] , батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 07 липня 2010 року, актовий запис № 39, [INFO] народився [PERSON] , батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Позивач та відповідач однією сім`єю не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що сторони по справі є різними людьми. Сім`я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. У позовній заяві представник позивача просить стягнути із відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. Відповідно до ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 1-3 ст.137 ЦПК України встановлено,що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості,що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 1-2 ст. 141 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову-на відповідача; у разі відмови в позові-на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до Постанови ВП ВС від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16,склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Позивачкою всупереч положенню частини третьої статті 137 ЦПК України до позовної заяви не було надано: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, акт приймання-передачі наданих послуг, підтверджуючі докази про оплату послуг адвоката в розмірі 5000 грн, що позбавляє можливості суд встановити обґрунтованість стягнення правничої допомоги. У зв`язку з чим позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. не підлягає до задоволення у зв`язку з неподанням доказів. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved