Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

Заявниця звернувся до Яготинського районного суду Київської області заінтересовані особи: [PERSON] , Яготинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Міністерство оборони України, військова частина [NUMBER] про оголошення особи померлою, відповідно до вимог якої просила оголосити [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця м. Яготин Київської області, померлим, у віці 27 років. Датою смерті [PERSON] , [INFO] , вважати [INFO] , місце смерті - місто Маріуполь, Донецької область, Україна. Заявлені вимоги обгрунтовано тим, що заявниця по справі є матір`ю [PERSON] , [INFO] . У 2011 році [PERSON] був призваний на військову службу. З 24.02.2022 року майор [PERSON] виконував обов`язок військової служби в пункті постійної дислокації військової частини [NUMBER] у [ADDRESS] . Так, 5 липня 2022 року мати заявника - [PERSON] - отримала сповіщення про смерть її сина [PERSON] , [INFO] , як вбачається із даного сповіщення 2022 року майор [PERSON] виконував бойове завдання на території заводу імені Ілліча у м. Маріуполь. Під час ведення бойових дій майор [PERSON] отримав поранення несумісні із життям. З акту службового розслідування, які були отримані матір`ю військовослужбовця 29 липня 2022 року, вбачається, що « … в ході службового розслідування було встановлено, що 24 лютого 2022 року відповідно до статті 51 Статуту ООН, з санкції Ради Федерації та у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції країни, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 02.2022 № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного станув Україні" 1022 року строком на 30 діб. 14.03.2022 №133/2022, затвердженого Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в країні, в Україні продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 1022 року строком на 30 діб. З початку ведення воєнного стану на території України, оркестру 3 24.02.2022 начальник військовий диригент військової частини [NUMBER] , майор [PERSON] виконував обов`язки військової служби в пункті постійної дислокації військової частини [NUMBER] у [ADDRESS] . Спираючись на письмові пояснення наглядача відділення телекомунікацій формаційно-телекомунікаційного вузла військової частини [NUMBER] солдата [PERSON] стало відомо, що [INFO] майор [PERSON] виконував бойове завдання на території заводу імені Ілліча у м. Маріуполі та перебував на бойовій позиції під назвою " [INFO] ". На території заводу імені Ілліча у м. Маріуполі була також бойова позиція під назвою Гретій ". Бійці з позиції " [INFO] " перестали відповідати на радіозв`язок, тому майор [PERSON] та військовослужбовець військової частини [NUMBER] позивним "Малиш" вирішили перевірити, що сталося. Майор [PERSON] вийшов зі своєї позиції зі зброєю та радіостанцією. Прямуючи через цех, який розташовується поруч з доменною піччю, розпочалась стрільба. Приблизно через 10 хвилин після закінчення звуків стрільби, бійці з позиції "Дон" доповіли про те, що майора [PERSON] та військовослужбовця військової частини [NUMBER] з позивним " [PERSON] " розстріляли з кулеметів. Старший з групи швидкого реагування, в складі якої були військово службовці з полігону військової частини [NUMBER] , надав наказ солдату [PERSON] та ще одному військовослужбовцю на ім`я [PERSON] (прізвище або інші соціально-мографічні дані встановити не можливо) замінити одного з військовослужбовців з позиції Дон". Прибувши в цех та піднявшись сходами на другий поверх, [PERSON] та військовослужбовець на ім`я [PERSON] виявили тіла загиблих: майора [PERSON] та військовослужбовця з позивним " [PERSON] ". Вони були в зброї та без радіостанції. Після вищевказаної доповіді в цех, де були розстріляні майор [PERSON] та боєць з позивним " [PERSON] ", була відправлена група швидкого реагування з військовослужбовців військової частини [NUMBER] для впізнання тіл. Після повернення на позицію, військовослужбовці, які перебували у складі групи швидкого реагування підтвердили факт загибелі майора [PERSON] та бійця з позивним " [PERSON] ". Також вищевказані військовослужбовці повідомили, що тіла майора [PERSON] та бійця з позивним " [PERSON] " були роздягнені та понівечені. На їх тілах було ножем було вирізано надпис "Слава России!". Можливості евакуювати тіла майора [PERSON] та бійця з Позивним " [INFO] " не було можливості через активні бойові дії на території заводу імені Ілліча та тимчасову окупацію м. Маріуполь. Тіла загиблих військовослужбовців залишились на території заводу імені Ілліча. На підставі наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) №277 від 17.05.2022 майора [PERSON] 11 квітня 2022 року було знято з усіх видів забезпечення у зв`язку з смертю. Відповідно до письмових пояснень солдата [PERSON] та старшого солдата [PERSON] було встановлено, що дата загибелі майора [PERSON] - [INFO] . Враховуючи все вищевикладене, комісія дійшла висновку, що начальник оркестру військовий диригент військової частини [NUMBER] , майор [PERSON] у бою за Батьківщину, під час дії воєнного стану, виявивши стійкість і мужність, загинув [INFO] у м. Маріуполь Донецької області, при виконанні бойового завданні в зоні збройного конфлікту, при здійснені ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій області.» Згідно наказу командира військової частини [NUMBER] від 06.07.2022 за №380 вбачається, що «…службове розслідування вважати завершеним. Загибель начальника оркестру військового диригенту військової частини [NUMBER] , майора [PERSON] , вважати такою, що настала від вогнепальних поранень, при виконанні бойового завдання, при здійснені ним заходів в забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій області. Начальника оркестру - військового диригента військової частини [NUMBER] , майора [PERSON] вважати таким, що під час проходження військової служби в зоні збройного конфлікту, в бою за Батьківщину, виявивши стійкість і мужність, при виконанні бойового завдання, при здійснені ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій області, загинув [INFO] у м. Маріуполь Донецької області. Заступнику командира танкового батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини [NUMBER] надіслати завірені належним чином копії матеріалів службового розслідування до Донецької спеціалізованої прокуратури військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, [INFO] та до [INFO] . Начальнику відділення персоналу військової частини [NUMBER] направити клопотання до Оперативного командування " [INFO] " (військова частина [NUMBER] ) про виключення зі списків військової частини [NUMBER] начальника оркестру військового диригента військової частини [NUMBER] , майора [PERSON] у зв`язку з його загибеллю. Начальнику групи цивільно-військового співробітництва військової частин [NUMBER] відповідно до наказу Міністерства оборони України від 26.05.201 №333, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 червня 2014 року з №611/25388 "Інструкція з організації обліку особового складу Збройних Сил України підготувати та направити сповіщення про загибель начальника оркестру - військового диригента військової частини [NUMBER] , майора [PERSON] до [INFO] .» З акту про настання смерті від 17 травня 2022 року вбачається, що «…майор [PERSON] , з початку введення воєнного стану на території України перебував у пункті постійної дислокації м. Маріуполь. [INFO] [PERSON] перебував на бойовий позиції під назвою " [INFO] ". Військовослужбовці, які перебували на бойовій позиції "Третій" перестали відповідати на радіозв`язок. Майор [PERSON] і військовослужбовець з позивним " [PERSON] " вирішили перевірити військовослужбовців з позиції "Третій". При переміщенні через цех "заводу імені Ілліча", який розташовується поблизу з доменною піччю, розпочалась кулеметна стрільба. Після закінчення стрільби, військовослужбовці виявили тіло загиблого майора [PERSON] . В ході бойового зіткнення евакуація тіла майора [PERSON] була не можлива.» Таким чином, надані докази беззаперечно доводять ймовірне настання смерті [PERSON] під час виконання ним обов`язків військової служби, а у суду є всі підстави для ухвалення рішення суду про оголошення [PERSON] померлим, визнавши датою його смерті [INFO] , а місцем смерті м. Маріуполь Донецької області. Оголошення [PERSON] померлим заявниці необхідно для державної реєстрації смерті сина в органах РАЦС. Від встановлення цього факту залежить виникнення особистих та майнових прав заявниці, зокрема, щодо оформлення спадщини після його смерті. При цьому, слід зауважити, що батько [PERSON] , з огляду на наявність акту про настання смерті, намагався отримати свідоцтво про смерть сина в органі державної реєстрації актів цивільного стану, однак проведені реєстрації смерті було відмовлено, що підтверджується листом роз`яснення від 11.03.2025. За вказаним роз`ясненням Яготинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомив є наступне. «…Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться на підставі документа здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (зі змінами) (далі - Правила), підставою для державної реєстрації смерті є один із документів: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/0), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/0), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №№1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; г) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Отже, державна реєстрація смерті може бути проведена при наявності одного з перелічених документів.» Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 31.03.2025 року відкрито провадження у справі, та призначено до розгляду в порядку окремого провадження з викликом сторін, визначено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді та заперечень. 21.04.2025 року через підсистему "Електронний суд" від представника міністерства оборони України Завалюнюк Жанни В`ячеславівни надійшли пояснення з котрих вбачається, що за матеріалами справи, заявниця звернулась до суду з заявою про оголошення військовослужбовця померлим. Посилаючись на матеріали службового розслідування військової частини. За матеріалами службового розслідування проведеного у в/ч військовослужбовець зник безвісти. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно з частинами першою, другою статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України, фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Отже, чинним цивільним законодавством врегульована процедура оголошення особи померлою у зв`язку з воєнними діями чи збройним конфліктом, і заявники, за спливом строків, передбачених частиною другою статті 46 ЦК України, не позбавлені можливості звернутися з цим питанням до суду, як це передбачено главою 4 розділу IV ЦПК України. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому відповідними указами Президента України воєнний стан в Україні продовжено і триває по теперішній час. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Як вбачається з заяви та доданих до неї матеріалів, військовослужбовець пропав безвісти в період дії воєнного стану на території України, за обставин, які виникли в результаті збройної агресії російської федерації проти України. Тому, виходячи з положень частини другої статті 46 ЦК України, коли воєнні дії на території України не закінчилися та про закінчення воєнного стану в Україні не оголошено, особа може бути оголошена померлою лише через два роки, або з урахуванням конкретних обставин і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Відповідно до частини першої, третьої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Частиною першою статті 253 ЦК України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Враховуючи поняття та визначення строків, що встановлені цивільним законодавством України, можна дійти висновку, що частина друга статті 46 ЦК України визначає строк, зі спливом якого особа може бути оголошена померлою. Цей строк може бути загальним (два роки), або спеціальним (шість місяців) і пов`язується з настанням відповідної події - моментом закінчення воєнних дій. Тобто, у частині другій статті 46 ЦК України законодавець чітко визначив, з настанням якої події пов`язаний початок перебігу строку, коли суд може оголосити фізичну особу померлою, а саме день закінчення воєнних дій. У зв`язку з тим, що воєнні дії на території України тривають, відлік встановленого шестимісячного строку відповідно ще не розпочався, тому звернення Заявника до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою є передчасним і виключає можливість визнання особи померлою в порядку ч. 2 ст. 46 ЦК України. У постанові від 11 квітня 2019 року по справі № 490/342/17 Верховний Суд, відмовляючи у заяві про оголошення особи померлою, зазначив, що ?…тлумачення частини першої та другої статті 46 ЦК України (в редакції, чинній на момент подання заяви про оголошення [PERSON] померлим) свідчить, що цивільним законодавством передбачалося декілька підстав для оголошення фізичної особи померлою: по-перше, тривала безвісна відсутність, тобто якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років; по-друге, особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом шести місяців; по-третє, за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру фізична особа може бути оголошена судом померлою протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; по-четверте, якщо особа пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, в такому випадку вона може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. При цьому, суду надано право оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців…?. Як вже зазначалось, правовий режим воєнного стану триває по теперішній час. У зв`язку з чим, оголосити фізичну особу померлою можливо лише після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій (за загальним правилом) або після спливу шести місяців (у виключних випадках) від дня закінчення воєнних дій. У постанові від 19 березня 2018 року по справі № 638/18251/16-ц Верховний Суд виснував, що ?…визнання особи померлою є крайньою мірою, передчасно обраним заявниками способом захисту своїх прав, та потребує встановлення всіх об`єктивних обставин, що стали передумовою для такого звернення, з метою уникнення в подальшому негативних наслідків щодо переходу майнових прав особи, оголошеної померлою, у разі її появи…?. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2022 року № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22 грудня 2022 року № 309 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Згідно з даним Переліком м. Маріуполь Донецької області належить до територій, тимчасово окупованих російською федерацією. Поряд з тим, вважає за необхідне зазначити, при прийнятті рішення по даній справі, судом має бути враховано постанову Великої Палати Верховного Суду від 11.12.24 у справі №755/11021/22, в якій Велика Палата Верховного Суду виснувала, що шість місяців мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча й є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій. Тому необхідно встановити, чи відноситься м. Маріуполь Донецької області до територій на якій ведуться бойові дії та чи являється дана територія окупованою на теперішній час. Наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 №333, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.06.2014 за №611/25388, затверджено Інструкцію з організації обліку особового складу Збройних Сил України. (далі -Інструкція) За приписами п. 1.1. Інструкції вона визначає: організацію і порядок обліку в мирний час і в особливий період осіб офіцерського, рядового, сержантського і старшинського складу, курсантів і працівників Збройних Сил України (далі - особовий склад) в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах і організаціях, на кораблях і в підрозділах. За приписами п.2 розділу 3 Інструкції особовий склад, який безповоротно вибув із Збройних Сил унаслідок загибелі (смерті), полону, зникнення безвісти та з інших причин, становить безповоротні втрати особового складу. Вони розділяються на бойові та небойові. До бойових безповоротних втрат відносяться особи, які: загинули на полі бою; загинули від застосування противником зброї масового ураження й інших видів зброї, незалежно від місця загибелі; померли від ран, контузій, каліцтва, одержаних у ході бойових дій і в тилу; померли від хвороб, пов`язаних з участю в бойових діях; зникли безвісти; потрапили до полону; загинули (померли) унаслідок подій і нещасних випадків, пов`язаних із виконанням завдань командування в ході бойових дій і в тилу (аварій літаків, автомашин та іншої бойової техніки, катастроф на залізниці, вибухів мін, виконання рятувальних робіт тощо). До небойових безповоротних втрат відносяться особи, які: померли в закладах охорони здоров`я через хворобу та з інших причин, не пов`язаних з участю в бойових діях; покінчили життя самогубством; загинули від необережного поводження зі зброєю, в аваріях, катастрофах та інших випадках, не пов`язаних із виконанням завдань командування. Відповідно до п. 5.1. розділу 3 Інструкції на підставі наказу по стройовій частині на кожного загиблого (померлого) військовослужбовця (працівника) військової частини складається і висилається до районного (міського) військового комісаріату за місцем проживання сім`ї сповіщення про смерть (загибель). Висилання сповіщення безпосередньо сім`ям загиблих (померлих) або їхнім близьким родичам категорично забороняється. Отже, враховуючи специфіку статусу військовослужбовця то, на думку представника Міністерства оборони України, доказами на підтвердження факту смерті військовослужбовця може бути довідка про загибель, видана командуванням військової частини, колективний акт про настання смерті, складений на місці загибелі та завірений командиром військової частини та ін. Будь-які з вищеперелічених документів до заяви та матеріалів справи не надано, а отже не можливо встановити факт смерті військовослужбовця, та підставу смерті. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Під фактом, що має юридичне значення, розуміється подія або дія, що тягне відповідно до закону певні правові наслідки. Суд встановлює факти, від яких залежать виникнення, зміна, припинення особистих або майнових прав громадян, організацій. Таким чином, у зв`язку з тим, що воєнні дії на території України тривають, відлік встановленого шестимісячного строку відповідно ще не розпочався, тому звернення Заявника до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою є передчасним і виключає можливість визнання особи померлою в порядку ч. 2 ст. 46 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Під фактом, що має юридичне значення, розуміється подія або дія, що тягне відповідно до закону певні правові наслідки. Суд встановлює факти, від яких залежать виникнення, зміна, припинення особистих або майнових прав громадян, організацій. Окреме провадження являє собою форму правосуддя по цивільних справах, а звідси повинно випливати, що навіть у випадку відсутності спору заява в суд подається для захисту охоронюваного законом інтересу якоїсь конкретної особи. Це означає, що: суд не повинен займатися посвідченням фактів (для цього існують інші органи); суди не повинні встановлювати факти, якщо вони вже встановлені і ніким не оспорюються, а для підтвердження факту досить звернутися в орган, що відає його встановленням; суди не повинні встановлювати факти, якщо закон передбачає для цього спеціальний порядок і існує можливість підтвердити факт у встановленому порядку. Суди можуть приймати заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення, і розглядати їх у порядку окремого провадження при дотриманні наступних умов: відповідно до закону такі факти породжують юридичні наслідки (виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних або юридичних осіб); встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати або відновити належні документи, що засвідчують факт, який має юридичне значення; чиним законодавством не передбачений інший (позасудовий) порядок їх встановлення. Важливе значення має вимога процесуального закону про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та навести докази його існування. З урахуванням зазначеної в заяві мети, суд визначає коло осіб, які можуть бути залучені до участі у справі. Сторонами у справах окремого провадження є заявники, заінтересовані особи, які є спеціальними суб`єктами цього виду провадження. При визначенні кола заінтересованих осіб у встановленні факту слід враховувати їх юридичний інтерес, а саме: тоді, коли факти, що підлягають встановленню, можуть вплинути на їх права та обов`язки; якщо це організації та установи, в яких заявник буде реалізовувати рішення про встановлення факту. Відсутність в заяві мети встановлення юридичного факту не дає можливості повною мірою визначити коло осіб, які можуть бути залучені до участі у справі в якості заінтересованих осіб. Також, після визначення/зазначення усіх заінтересованих осіб, враховуючи мету встановлення юридичного факту, може виникнути спір про право, який не може розглядатися в порядку окремого провадження. Крім того, встановлення даного факту може впливати на спадкові права та обов`язки інших осіб. Водночас, Заявником не надано підтвердження відсутності спадкоємців у померлого. У постанові від 18.07.22 у справі № 755/9100/18 Верховний Суд дійшов висновку про те, що «…Посилання на відсутність інших спадкоємців померлого підлягають встановленню в загальному порядку з урахуванням положень статті 1277 ЦК України…». Одночасно повідомляє, що право на звернення за отриманням одноразової грошової допомоги виникне у заявника, та інших заінтересованих осіб, виключно у випадку встановлення факту смерті особи або оголошення її померлим . Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII). Частиною першою статті 16 згаданого Закону встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Відповідно до пунктів 1-3 частини другої статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби; 3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві. На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України затвердив Постанову від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168). Пунктом 2 Постанови № 168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть. Отже, з законодавства, яке регулює порядок виплати одноразової грошової допомоги, вбачається, що така виплата здійснюється виключно у разі загибелі (смерті) військовослужбовця. Водночас, слід звернути увагу Суду, що законодавством визначено коло осіб, які мають право на отримання грошового забезпечення за зниклого безвісти військовослужбовця. Зокрема, Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - Порядок № 884). Даний порядок №884 визначає механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - військовослужбовці) (п.1 Порядку № 884). Відповідно до абзацу першого пункту 4 Порядку № 884 виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації). Відповідно до пункту 7 Порядку № 884 виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. У разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання. Пунктом 6 Порядку № 884 встановлено, що виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей: військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах, - до дня їх звільнення включно; військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими. Таким чином, у разі набрання законної сили рішенням суду про оголошення померлим особи, виплата, відповідним особам грошового забезпечення безвісно зниклого військовослужбовця припиняється. Тому, у разі не залучення у справу осіб, які мають право на призначення та отримання пільг та гарантій щодо зниклого безвісти військовослужбовця, їхні пправа будуть порушені. Отже, законодавством України передбачено соціальні пільги та гарантії для членів сімей зниклих безвісти військовослужбовців, зокрема щодо виплати таким особам грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця, виплата якого припиняється після набрання законної сили рішенням суду про оголошення особи померлою. За змістом ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Статтею 53 ЦПК України визначено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. У заявах про залучення третіх осіб і в заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі. Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі. Щодо залучення військової частини. За приписами Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 15 вересня 2022 року № 280, військовослужбовці, які померли (загинули), після встановлення причин і обставин смерті (загибелі) та отримання військовою частиною підтверджуючих документів виключаються із списків особового складу військової частини. Внесення до облікових документів даних про час і причину виключення військовослужбовців із списків особового складу здійснюється на підставі наказу по стройовій частині про їх виключення. Відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260, у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)) виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військово-службовець, дружині (чоловіку), а в разі якщо її (його) немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей. Зважаючи на вищевикладені норми права та на те, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті, рішення суду про оголошення померлим військовослужбовця вплине на обов`язки з виплати грошового забезпечення та підготовки облікових документів військовою частиною, відтак доцільним є залучення у якості заінтересованої особи військової частини в списках яких перебуває військовослужбовець. Одночасно, звертаємо увагу суду, у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи, або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. У разі призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю (смертю) військовослужбовця, особам, які мали на неї право, така допомога не буде повернута чи стягнута до державного бюджету назад, оскільки одноразова грошова допомога у зв`язку з загибеллю (смертю) військовослужбовця є соціальною виплатою. Внаслідок таких буде нанесено шкоду державному бюджету. Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 03.06.2025 року залучено в якості заінтересованої особи військову частину [NUMBER] . 06.10.2025 року від представника військової частини [NUMBER] [PERSON] надійшла заява з котрої вбачається, що Заявою від 16.07.2025 представника заявника - [PERSON] зініційовано в судовій справі питання про встановлення місцеперебування [PERSON] . Листом Яготинського районного суду Київської області 30.07.2025 № 382/643/25/5939/2025 зобов`язано військову частину [NUMBER] поінформувати про місцеперебування [PERSON] у зв`язку з його викликом до суду для допиту як свідка. На вказаний лист військовою частиною [NUMBER] повідомлено суд (вих. № 4152 від 18.08.2025) про зникнення безвісти за особливих обставин [PERSON] , що підтверджувалося витягом із наказу командира військової частини [NUMBER] від 05.08.2022 № 437. Водночас, з метою належної підготовки до розгляду цієї справи, повідомляє, що постановою Хмельницького апеляційного суду від 22.09.2025 у справі № 686/5032/25 [PERSON] , [INFO] , колишній старший вогнеметник вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини [NUMBER] , старший солдат, оголошений померлим. Місце смерті (загибелі) - селище Піски Очеретинської селищної територіальної громади Покровського району Донецької області. Дата смерті (загибелі) - [INFO] . Рішення суду набрало законної сили . Як вбачається з матеріалів службового розслідування (вх. № 251 від 06.07.2022), [PERSON] 20.06.2022 опитано в рамках службового розслідування за фактом ймовірної загибелі майора [PERSON] в місті Маріуполі Донецької області. Військовослужбовець станом на 20.06.2022 ( [PERSON] ) в поясненні засвідчив, що 13.04.2022 приблизно о 11 ранку він знаходився в бункері району 5 прохідної заводу імені Ілліча. В бункер до нього та інших побратимів прибув [PERSON] і повідомив, що знайшов загиблого майора [PERSON] , тіло якого приблизно о 17-18 годині того ж дня ( [INFO] ) завантажували в транспортний засіб. 17.05.2022 [PERSON] як свідок підписав акт настання смерті, в якому деталізовано обставини ймовірної загибелі майора [PERSON] в місті Маріуполі Донецької області на території ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча. Складання такого акта передбачалося листом командування угрупування об`єднаних сил від 01.04.2022 № 313/УОС/110, відтак просимо суд вважати акт від 17.05.2022 настання смерті - належним, допустимим і достовірним доказом. Із загальновідомих джерел: повідомлень ЗМІ, оголошень органів державної влади, в тому числі військового командування, тощо, територія ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" у 2022 році була районом активних бойових дій. Згідно із наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією" (останні зміни від 11.09.2025), місто Маріуполь Маріупольської міської територіальної громади Донецької області ( [NUMBER] ) з 24.02.2022 по 20.05.2022 була територією активних бойових дій, з 21.05.2022 по т. ч. є територією України, що тимчасово окупована рф. Також, слід зауважити, що пояснення від 20.06.2022 та акт настання смерті від 17.05.2022, які складені за участі [PERSON] , про місце, час, інші обставини ймовірної загибелі майора [PERSON] повністю узгоджуються з доказами в судовій справі, на нашу думку, додаткової перевірки шляхом допитів свідків чи вжиття інших заходів не потребують.

Outcome: approved