Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

У липні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Артеміда-Ф» (далі за текстом ТОВ «ФК Артеміда-Ф», товариство) звернулося до\~суду з\~позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики №3733415 від 27.10.2020 у розмірі 10668,84 грн, яка складається з тіла кредиту 3000 грн, процентів 6218,50 грн та інфляційного збільшення 1450,34 грн. В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем у жовтні 2020 року було укладено зазначений вище договір в електронній формі з товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі за текстом Безпечне агентство, товариство), відповідно до умов якого [PERSON] на її платіжну картку було перераховано грошові кошти в сумі 3000 грн, які вона зобов`язався повернути разом із процентами, однак своїх зобов`язань не виконала. На підставі договорів факторингу позивач набув статусу нового кредитора, отримавши право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками Безпечного Агентства, включно і до відповідача. Ухвалою суду від 10.07.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін, заперечення проти чого від них не надійшло. Правом подати відзив на позов або будь-яких заперечень щодо змісту і вимог позовної заяви відповідач не скористався. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалися як рекомендованим листом за місцем реєстрації, так і через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. Крім того, вказана інформація була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, доступ до якого є вільним, цілодобовим і безкоштовним. Згідно з постановою Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 надіслання листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб говорити про належне повідомлення, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю суду. Дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступне. Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст.3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Положення ч.1 ст.205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.ст.1048, 1054 ЦК України). За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Пунктом 5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Нормою ст.639 ЦК передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У цій\~справі встановлено,\~що 27.10.2020 між Безпечним агентством та відповідачем було укладено договір позики №3733415. Предметом договору є отримання грошових коштів у розмірі 3000 грн строком на 15 днів до 11.11.2020 з процентною (базовою) ставкою 1,99 % в день (фіксована). Згідно умов договору позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (п.1 договору). Пунктом 3 договору визначено, що проценти нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Пунктами 4.1-4.2 договору передбачено, що позичальник ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги; до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін на наслідки укладення цього договору, йому зрозумілі. Договір позики підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором M3VXHFIbfR, де [PERSON] вказала свої паспортні дані, ідентифікаційний номер, мобільний номер телефону та електронну пошту. Відповідно до повідомлення ТОВ Універсальні платіжні рішення на виконання договору на переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного з Безпечним агентством, ТОВ Універсальні платіжні рішення завершена платіжна операція з перерахування коштів на платіжну картку клієнта: 27.10.2020 на суму 3000,00 грн за номером платіжної картки [NUMBER] , номер платежу 6373941099355899973830400 (а.с.7). Розрахунку заборгованості первісного кредитора за договором №3733415 від 27.10.2020 ТОВ «ФК\~Артеміда-Ф» з до матеріалів справи не долучено. 01.04.2021 між Безпечним агентством та ТОВ «Сіроко фінанс» укладено договір факторингу № 016-010421, відповідно до умов якого Безпечне агентство передає (відступає) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Сіроко фінанс» приймає права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 12-17). До договору долучено копію платіжної інструкції про перерахування ТОВ «Сіроко фінанс» на користь ТОВ «ФК\~Артеміда-Ф» коштів на виконання договору факторингу та витяг з реєстру боржників. 05.02.2024 між ТОВ «Сіроко фінанс» та ТОВ «ФК «Артеміда-ф» укладено договір факторингу № 20240205/2, відповідно до умов якого ТОВ «Сіроко фінанс» передає (відступає) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» приймає права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.18-21). До договору долучено копію платіжної інструкції про перерахування ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» на користь ТОВ «Сіроко фінанс» коштів на виконання договору факторингу, витяг з реєстру боржників, де зазначено, що [PERSON] за договором №3733415 від 27.10.2020 має заборгованість у розмірі 9218,50 грн, з яких 3000 грн заборгованість за тілом кредиту, 6218,50 грн заборгованість за відсотками (а. с.25-26). Згідно з детальним розрахунком заборгованості ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» заборгованість [PERSON] станом на 12.05.2025 за договором №3733415 від 27.10.2020 становить 10668,84 грн, з яких 3000 заборгованість за тілом кредиту; 9218,50 грн заборгованість за відсотками; 1450,34 грн інфляційне збільшення (а.с. 30). 14.02.2024 ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» звернулася до [PERSON] з досудовою вимогою про погашення заборгованості за кредитом у розмірі 9218,50 грн (а.с. 31). Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст.610, ч.1 ст.625 ЦК України. Згідно із ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Також відповідно до положень ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦК, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦК випадках. Основоположним принципом\~цивільного судочинства\~є принцип\~змагальності сторін,\~який закріплений\~положеннями ст.ст.12, 81 ЦПК України, та полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналізуючи фактичні обставини справи, суд доходить висновку, що між сторонами склалися договірні правовідносини. Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №3733415 від 27.10.2020 укладений між первісним кредитором та [PERSON] в електронній формі. Сторони обумовили істотні умови договору як то розмір кредиту та суму відсотків, що підлягають сплаті за користування кредитними коштами, строк дії договору, тощо. Також позивачем доведено факт отримання відповідачем від первісного кредитора грошових коштів у розмірі 3000 грн, що підтверджується повідомленням фінансової установи ТОВ Універсальні платіжні рішення, де зазначено суму перерахованих коштів, дату, час перерахування та маски картки клієнта, які збігаються з відомостями, зазначеними у договорі №3733415 від 27.10.2020. Про правові підстави набуття позивачем ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» права вимоги за вказаним кредитним договором свідчать копії договорів факторингу від 01.04.2021 та від 05.02.2024, реєстрів боржників до договорів, копії платіжних документів про сплату коштів товариствами на виконання договорів факторингу. Вказані обставини відповідачем спростовані не були. Проте позивачем не доведено підставності вимог за договором №3733415 від 27.10.2020 щодо стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 6218,50 грн (а.с.30). До матеріалів позовної заяви не долучено розрахунку заборгованості за договором №3733415 від 27.10.2020 первісного кредитора Безпечне агентство із зазначенням розміру заборгованості за вказаним видом платежу з посиланням на певну дату. Відсутність зазначеної інформації позбавляє суд можливості перевірити правильність нарахування таких відсотків, їх відповідність узгодженим між сторонами умовам, а також їх нарахування у межах строку кредитування. Оскільки вимоги позивача за договором носять похідний характер, обмежуються правом вимоги первісного кредитора, тому судом не встановлено підстав для стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у розмірі 6218,50 грн як зазначено до детальному розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «Артеміда-Ф». Також судом не встановлено підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 1450,34 грн інфляційного збільшення з наступних мотивів. Суд погоджується із правом позивача на застосування положень ч.2 ст.625 ЦК України щодо неналежного виконання грошового зобов`язання, проте розрахунок інфляційних втрат позивачем здійснено, виходячи із суми заборгованості 9218,50 грн, право вимоги на яку ним не доведене у судовому засіданні. За таких обставин суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, доходить висновку наявність підстав для часткового\~задоволення позовних\~вимог у частині стягнення з відповідача на користь позивача суми тіла кредиту у розмірі 3 000 грн. У силу приписів ст.141 ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Оскільки судом задоволено позовні вимоги частково, тому пропорційно задоволених вимог слід стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 681,16 грн. Позивачем заявлено до відшкодування витрати на правничу допомогу в сумі 7000 грн, на підтвердження чого надано договір про надання правової допомоги №20250512/20 від 12.05.2025, укладений між ТОВ «ФК Артеміда-Ф» та адвокатом Дзундза О. В. та попередній розрахунок суми судових витрат. Як передбачено ч.ч.4,5 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд звертає увагу, що витрати на професійну правничу допомогу повинні відповідати критерію необхідності чи було їх вчинення обов`язковим, і чи доцільним було їх виконання чи вплинули вони на перебіг розгляду справи. Розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову та предмету спору, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Предметом спору в дані справі є стягнення заборгованості за кредитним договором. На теперішній час судова практика розгляду даної категорії справ є поширеною. Її вивчення, аналіз обставин справи та складання процесуальних документів, на думку суду, за наявності звичайної професійної підготовки в галузі права, об`єктивно не вимагає витрачання значного часу та зусиль адвоката. Розподіляючи витрати, понесені заявником на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи та надані суду документи є підставою для частково відшкодування судом витрат на правничу допомогу з іншої сторони, адже цей розмір не є доведений, необхідним та не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Відтак, з урахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, складності справи, ціни позову, критерію реальності адвокатських витрат, необхідних процесуальних дій сторони та часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, часткове задоволення позовних вимог, а також критерію розумності їхнього розміру, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн, що буде відповідати принципу співмірності, виваженості та розумності.

Outcome: partial