Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

представник Акціонерного товариства «Сенс Банк» адвокат Лойфер А.О. 30.04.2025 року звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 12.08.2022 р. загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 р.16.11.2021 р. [PERSON] звернувся до АТ «Альфа-Банк» з метою отримання банківських послуг. 16.11.2021 р. підписанням оферти на укладання угоди про надання кредиту № 491058643 Відповідач запропонував Банку укласти Угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб (далі Угода). Підставою для Угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», що укладений між ним та Банком. Банк прийняв пропозицію Відповідача та підписав акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Акцепт пропозиції на укладення Угоди отримано Відповідачем, про що свідчить його власноручний підпис. У Додатку № 1 до угоди сторони узгодили графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг. Також сторонами підписано Паспорт споживчого кредиту, в розділі 3 якого вказані основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача. 16.11.2021 р. між Банком та Відповідачем з дотриманням приписів чинного законодавства України було укладено кредитний договір, що підтверджується: офертою на укладання угоди про надання кредиту № 491058643, акцептом пропозиції на укладання угоди про надання кредиту № 491058643, додатком № 1 «Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг», паспортом споживчого кредиту; анкетою-заявою про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», із наступними основними умовами: тип кредиту «Кредит готівкою»; сума кредиту 96286,86 грн; процентна ставка 39,90 % річних, тип ставки фіксована; строк кредиту 48 місяців; дата повернення кредиту 17.11.2025 р.; порядок повернення кредиту графік платежів: до 9 числа кожного місяці з дати надання кредиту до повного погашення кредиту по 4042,54 грн, загальна кількість платежів 48; для повернення заборгованості за Угодою визначено використовувати рахунок № [NUMBER] , відкритий у Банку. Позичальник кредит отримав, що підтверджується меморіальним ордером № 707466269 від 17.11.2021 року, виписками по рахункам № [NUMBER] та № [NUMBER] . Проте позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання, припинивши здійснювати платежі в рахунок повернення кредиту та сплачувати проценти за користування ним. Загальна заборгованість згідно з угодою № 491058643 від 16.11.2021 року становить 151432,43 грн. , з яких: за кредитом: 96286,86 грн., по відсотках: 55145,57 грн. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 151\~432,43 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн., 12\~487,44 грн. витрат на правничу допомогу. Під час розгляду справи в суді 04.06.2025 р. представник позивача подав до суду відповідь на відзив через систему «Електронний суд». Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив позовні вимога задовольнити повністю, розгляд справи поводити за відсутності представника. Відповідач в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином. 21.05.2025 року на адресу суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому вказав, що заперечує проти позовних вимог, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Вважає, що надані позивачем розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваної суми. Із розрахунку заборгованості неможливо встановити дійсну заборгованість по кредиту, оскільки відсутній детальний обрахунок суми заборгованості за відсотками, тому заявлена позивачем до стягнення сума є неправомірною та необґрунтованою. Звертає увагу суду, що кредитний договір укладено 16.11.2021 року, а з позовом до суду позивач звернувся 29.04.2025 року, що є пропуском позовного строку давності. На рахунок стягнення витрат на правничу допомогу вважає суму в розмірі 12\~487,44 грн. значно завищеною та необґрунтованою, не відповідає критерію розумності та необхідності, заперечує проти їх стягнення в повному обсязі. Зауважив, що вимога про стягнення суми за правничу допомогу повинна оплачуватись судовим збором як самостійна вимога. Просить суд повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, застосувати строк позовної давності по справі. Ухвалою суду від 05.05.2025 року відкрито провадження у справі та призначено по справі підготовне судове засідання. Ухвалою суду від 27.08.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. 16.11.2021 р. між АТ «Альфа банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання в електронній формі оферти на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 491058643 (а.с.17-18) та акцепту пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 491058643 від 16.11.2021 р. (а.с.18 на звороті - 20). Тип кредиту «кредит готівкою» в сумі 96\~286,86 грн., під 39,90 % річних, строком на 48 місяців. Дата повернення кредиту 17.11.2025 року, кредит надається для власних потреб. Відповідно до додатку №1 до угоди про надання споживчого кредиту від 16.11.2021 р. № 491058643 (а.с.21-22) сторонами було передбачено щомісячний платіж 17 числа кожного місяця, розмір мінімального щомісячного платежу з в сумі 4042,54 грн.. Свої зобов`язання за кредитним договором банк виконав, надав відповідачу кредитні кошти, що підтверджується копією меморіального ордеру про переказ коштів на суму 96\~286,86 грн. (а.с.23), випискою по особовому рахунку кредитора(24-30). В рахунок погашення заборгованості по кредиту відповідач не здійснював проплат. 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року, в НБУ 01.12.2022 р. 16.11.2021 року відповідачу банком було направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань (а.с.31) з повідомленням про наявність заборгованості в розмірі 151\~432,43 грн. Дану вимогу було залишено відповідачкою без реагування. АТ «Сенс Банк» вчинило всі необхідні дії для досудового урегулювання спору. Згідно розрахунку банку(а.с.34) розмір заборгованості відповідача по кредитному договору складає 151\~432,43 грн., в т.ч.: за кредитом 96\~286,86 грн., по відсотках 55\~145,57 грн., по комісії - 0,00 грн., по штрафам 0,00 грн., по пені 0,00 грн.. Відповідно до ст. ст.\~525,\~526,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Ст.1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. З наданих представником позивача суду доказів видно, що відповідач згідно укладеного угодою про\~надання споживчого\~кредиту №491058643\~від 16.11.2021\~р.отримав від позивача кредит в сумі 96\~286,86 грн. (а.с.23,24-30). Відповідач умови договору належним чином не виконував, щомісячні платежі не здійснював в рахунок погашення заборгованості за умовами договору, підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.34), випискою по особовому рахунку позичальника (а.с.24-30). В зв`язку із цим станом на 07.02.2025 р. його заборгованість перед банком складає 151\~432,43 грн., в т.ч.: заборгованість по кредиту 96\~286,86 грн., заборгованість по відсотках 55\~145,57 грн., заборгованість по комісії 0,00 грн., заборгованість по штрафам 0,00 грн., заборгованість по пені 0,00 грн. 16.02.2025 р. банком було направлено відповідачу досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості(а.с.31), після її отримання відповідач не здійснив погашення заборгованості. Суд критично оцінює заперечення представника відповідача, щодо недопустимості наданих суду представником позивача в обґрунтування вимог доказів копії кредитного договору оскільки вони не містять підпис її довірительки, не містять відомості про підписання його електронним ключем. При цьому суд враховує зміст цих документів: оферти на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 491058643 від 16.11.2021 р. в кінці якої зазначено, що вона просить направити акцепт пропозиції на укладення договору про надання споживчого кредиту № 491058643 на електронну адресу та вказує, що підписанням електронним підписом цієї оферти свідчить про отримання всієї інформації про умови кредитування, а також акцептом пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 491058643 від 16.11.2021 р. в якому зазначено, що підставою для угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб, що угода направлена позичальнику у спосіб, обраним останнім у Оферті на укладення цієї угоди. Крім цього суд враховує, що відповідач у відзиві на позов не заперечував що він користувався послугами банку, має в ньому розрахунковий рахунок. Факт отримання коштів відповідачем підтверджується копією меморіального ордеру №707466269 від 17.11.2021 року (а.с.23) вбачається про переказ коштів на ім`я [PERSON] в сумі 96\~286,86 грн., що також підтверджується випискою з особового рахунку яка є належним та допустимим доказом(а.с.24-30). Факт направлення відповідачу досудової вимоги підтверджено належними доказами: копією вимоги про усунення порушень від 16.02.2025\~р.(а.с.31), копією опису поштового вкладення(а.с.31 на звороті). Враховуючи, що розмір заборгованості підтверджено належними та допустимими доказами, розмір заборгованості відповідачем не спростовано, позивач в порядку ч.2 ст. 1050 ЦК України має право на дострокове стягнення заборгованості, на час розгляду справи строк кредитування закінчився. За вищевказаних обставин, враховуючи, що стороною відповідача не надано суду доказів на підтвердження не укладення договору, не погодження з розрахунком позивача, суд вважає про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості. Суд також критично оцінює заперечення відповідача, щодо застосування строку позовної давності зважаючи на наступне. За змістом ст.ст.256-257ЦК\~позовна давність - це строк,у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п.1 ч.2 ст.258\~ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема ,до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). П.12розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України 2003 р. , який було доповнено Законом № 540-IX від 30.03.2020 р.) встановлено, що «під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,559, 681,728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. П.19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України 2003 р. , який було доповнено Законом№ 2120-IX від 15.03.2022 р. було передбачено, що «у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259,362,559,681,728,786,1293цьогоКодексу, продовжуються на строк його дії". Законом України№ 3450-IX від 08.11.2023було викладено в новій редакції «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Законом України№ №4434-IXвід 14травня 2025року «Про внесення зміни до розділу"\~Прикінцеві та\~перехідні положення"\~Цивільного кодексу\~України щодо\~поновлення перебігу\~позовної давності»\~п.\~19розділу\~"Прикінцеві\~та перехідні\~положення"\~Цивільного кодексу\~України виключено. Цей закон набрав законної сили 04.09.2025 р. За вказаних обставин позовна давність не спливла, а була зупинена на час дії воєнного стану в Україні. За вказаних обставин суд критично оцінює вимоги відповідача щодо застосування позовної давності та відхиляє їх оскільки строк позовної давності за вище вказаних обставин позивачем не пропущено. В той же час вимоги позивача про стягнення заборгованості по кредиту та відсоткам підлягають до задоволення в повному обсязі оскільки підтверджені належними та допустимими доказами, а саме: випискою з банківського рахунку(а.с.24-30), розрахунком заборгованості(а.с.24). Розмір заборгованості відповідачем не спростовано. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Ч.4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Представником позивача в обґрунтування вимог про стягнення витрат на правову допомогу надано суду: копію договору про надання послуг № 1006 від 28.01.2025 р.(а.с.8-11), свідоцтвом про право на заняття адвокатської діяльності (а.с.7), довіреністю (а.с.6). Позивач пред`явив вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 12\~487,44 грн., які обґрунтовує наступним. Згідно з п. 3.1. Договору про надання послуг № 1006 від 28.01.2025 року за надання послуг замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) у нижченаведеному розмірі: за підготовку і подання позовної заяви до суду 375,00 грн; за отримання рішення суду 225,00 грн; комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника 7,85 %. Витрати позивача на професійну правничу допомогу, які пов`язані із розглядом справи за цією позовною заявою, становлять 12487,44 грн (із розрахунку: 375,00 грн + 225,00 грн + 151432,43 грн х 7,85 %). Відповідач подав до суду відзив на позовні вимоги, в частині стягнення витрат на праву допомогу в яких вони просять відмовити в задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу в повному обсязі. На переконання суду, з врахуванням участі представника позивача під час розгляду справи в засіданні по справі, поданий ним по справі відповідь на відзив, зазначені витрати підлягають до зменшенню з врахуванням зауважень відповідача до 2000,00 грн. В зв`язку з викладеним вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу підлягають частковому задоволенню в розмірі 2000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial