Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

І. Стислий виклад позиції заявника та заінтересованої особи До Заліщицького районного суду Тернопільської області надійшла заява [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] , про встановлення юридичних фактів. В обгрунтування своїх вимог представник заявниці посилається на те, що [INFO] померла мати заявниці [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,67 га, яка розташована на території колишньої Лисівської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, кадастровий номер 6122085800:01:001:0895, посвідчена державним актом на право власності на земельну ділянку серії ТР №031868 від 04.01.2005 року. За життя - 11.08.2016 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Лисівської сільської ради та зареєстрований у реєстрі за №70, яким все своє майно заповіла дочці [PERSON] . Заявниця звернулася із письмовою заявою до приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області, якою повідомила про наявність складеного на її користь заповіту, а також те, що вона являється дочкою [PERSON] , прийняла спадщину після її смерті. Однак приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Лучків І.В. письмовою відповіддю №64/01-16 від 19.08.2025 року відмовила заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки вбачає розбіжності у поданих документах, що підтверджують родинні зв`язки спадкодавиці та спадкоємиці і те, що у Державному акті та заповіті по різному зазначені прізвище спадкодавиці - « [PERSON] ». Відтак остання без встановлення фактів, що мають юридичне значення, позбавлена можливості оформити спадкове майно належним чином. Заінтересована особа - [PERSON] не заперечує проти задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, однак від представника заявниці [PERSON] надійшла заява, в якій просив справу розглянути за їх відсутності, підтримав заявлені вимоги у повному обсязі та просив суд встановити факт, що має юридичне значення. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак від неї до суду надійшла заява, якою просила розглядати справу за її відсутності та заяву задоволити у повному обсязі. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 29.09.2025 року суддя Шевчук В.М. відкрила провадження у цивільній справі та визначила проводити розгляд справи у порядку окремого провадження. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] , про встановлення юридичних фактів, підлягає задоволенню з таких підстав. Заявниця [PERSON] народилася [INFO] у с.Лисівці Заліщицького району Тернопільської області, що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Заліщицьким РВ УМВС України в Тернопільській області від 07.02.1998 року. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09.08.2016 року, виданим Заліщицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиці у Тернопільській області, батьками [PERSON] , яка народилася [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , про що 30.09.1971 року складено відповідний актовий запис №47. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 14.11.1993 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 14.11.1993 року, про що зроблено актовий запис №15, після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16.03.2016 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 23.04.1966 року, про що складено актовий запис №6, після реєстрації шлюбу Когут присвоєно прізвище « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.01.2025 року [PERSON] померла [INFO] у віці 76 років, про що 07.01.2025 року Центром надання адміністративних послуг Товстенської селищної ради Чорткіського району Тернопільської області складено відповідний актовий запис №13. Згідно з заповітом від 11.08.2016 року, посвідченим секретарем виконавчого комітету Лисівської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області та зареєстрованим у реєстрі за №70, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: «все моє майно, де б воно не знаходилося, з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що я буду мати право за законом на день моєї смерті, заповідаю [PERSON] , яка народилася [INFO] в селі Лисівці Заліщицького району Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ». Відповідно до довідки Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області №80 від 07.04.2025 року [PERSON] , яка померла [INFO] , дійсно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 1948 року до дня смерті. На момент смерті із спадкодавицею проживали і були зареєстровані 1.Внук [PERSON] , [INFO] . 2.Дружина внука [PERSON] , [INFO] . 3.Правнучка [PERSON] , [INFO] . На момент смерті [PERSON] не перебувала у зареєстрованому шлюбі. Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є ще дочка [PERSON] , [INFO] . Свідоцтво на право власності на земельну ділянку, на якій знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами [ADDRESS] не видавалось. За наявними в селищній раді відомостями [PERSON] було складено заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Лисівської сільської ради від 11.08.2016 року №70, який ніким не скасовано та не змінено. Відповідно до довідки Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області №77 від 07.04.2025 року земельна ділянка згідно державного акту серії ТР №031868 належить в дійсності померлій [INFO] [PERSON] . Відповідно до довідки Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області №78 від 07.04.2025 року [PERSON] , яка померла [INFO] , дійсно є матір`ю [PERSON] . Відповідно до довідки Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області №83 від 07.04.2025 року, внести зміни у заповіт, який складений секретарем виконавчого комітету Лисівської сільської ради 11.08.2016 року за реєстровим номером 70 від імені [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є неможливим. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №79673127 від 10.01.2025 року після смерті [PERSON] заведено спадкову справу №73491941. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території с.Лисівці Заліщицького району Тернопільської області, розміром 0,67 гектарів, що посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ТР №031868 від 04.01.2005 року. Враховуючи письмову заяву [PERSON] від 26.08.1967 року, зареєстровану нотаріусом за реєстровим №3/02-14 у спадковій справі №5/2025, про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] інші спадкоємці, крім заявниці [PERSON] , відсутні. Згідно висновку про відмову у внесенні змін, доповнень до актового запису цивільного стану від 02.05.2025 року Заліщицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції [PERSON] відмовлено у внесенні змін до актового запису цивільного стану через відсутність підтверджуючих документів для внесення змін. Листом №64/01-16 від 19.08.2025 року приватний нотаріус Чортківського нотаріального округу Тернопільської області відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендувала звернутись до суду для встановлення родинних відносин між спадкодавицею та [PERSON] , а також встановлення факту належності померлій правовстановлюючих документів у зв`язку з наявними розбіжностями у поданих документах щодо імені спадкодавиці. V. Оцінка суду Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Нормою ч.1 ст.235 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року в справі №320/948/18 зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.1 п.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин. Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб. Заінтересовані особи беруть участь у справах цієї категорії з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом). При цьому до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими та електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За змістом ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Стаття 78 ЦПК України встановлює вимоги, згідно яких доказ вважається допустимим. При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Статтею 318 ЦПК України передбачено, що у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Отже, суд може встановити юридичний факт у тому разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів, і виключно за наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту. А, тому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази вказують на те, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою померлої [INFO] [PERSON] . Суд вважає, що відсутність документів, які б підтверджували факт родинних відносин заявниці зі спадкодавицею, позбавляє [PERSON] права на отримання спадщини, чим порушуються її спадкові права, які підлягають поновленню шляхом задоволення заяви. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року в справі №320/948/18 зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Згідно з п.4.4 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, яку затверджено наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року №325, в разі виявлення у виданому державному акті орфографічних або технічних помилок такий землевласник (землекористувач) звертається до відповідного територіального органу Держкомзему із заявою (клопотанням) про видачу нового державного акта. Вказана Інструкція втратила чинність на підставі Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства №537 від 09.09.2013 року. Зі змісту ст.12 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» шляхом внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відтак в позасудовому порядку виправити таку помилку неможливо. Відповідно до позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08.12.2021 року в справі №464/6696/20 у разі коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, особи мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа відповідно до положень зазначеної норми. При розгляді цих справ суд установлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах. А, тому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази вказують на те, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ТР №031866, який виданий на ім`я [PERSON] в дійсності за життя належав померлій [INFO] [PERSON] . Окрім того, суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази вказують на те, що заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Лисівської сільської ради 11.08.2016 року за реєстраційним номером 70, складений [PERSON] в дійсності складений померлою [INFO] [PERSON] . Суд вважає, що невідповідність між правовстановлюючими документами, які були видані на ім`я [PERSON] , позбавляє [PERSON] права на отримання спадщини, чим порушуються її спадкові права, які підлягають поновленню шляхом задоволення заяви.

Outcome: approved