Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту спільного проживання з померлим [PERSON] однією сім`єю. Свої вимоги обґрунтовує тим, що заявниця [PERSON] , з 20.02.1982 року перебувала в шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. [INFO] помер чоловік заявниці [PERSON] . Після смерті [PERSON] , залишилось спадкове майно, яке складається із частини квартири [ADDRESS] . На час смерті спадкодавець [PERSON] , фактично проживав без реєстрації разом із дружиною [PERSON] , однак нотаріус при відкритті спадкової справи бере до уваги лише відомості про зареєстроване місце проживання спадкоємця та спадкодавця за паспортними даними, а ці відомості у спадкодавця і спадкоємця різняться. Після смерті чоловіка, так як його пенсія була для заявниці постійним і основним джерелом засобів до існування, вона бажає перейти на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, для чого їй необхідно встановити факт спільного проживання із чоловіком. У зв`язку з чим звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю оскільки іншої можливості встановити даний факт не має. Заявниця [PERSON] , у судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в судове засідання не з`явився, про перенесення часу судового розгляду не клопотав, про час і місце судового розгляду повідомлений шляхом направлення процесуальних документів та викликів до електронного кабінету сторони. Будь-яких заперечень чи пояснень з приводу заявлених вимог не надав. Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми, суд завершив розгляд справи в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами, на підставі наявних у справі доказах у відсутність нез`явившихся заявниці, її представника та заінтересованої особи. Суд, дослідивши та оцінивши докази, наявні в матеріалах справи приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення із наступних підстав. Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що що з 20.02.1982 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 20.02.1982 року. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25.05.2016 р. Після смерті [PERSON] , залишилось спадкове майно, яке складається із частини квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно та свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER] . Також судом встановлено, що на час смерті [PERSON] , подружжя проживало разом, за адресою: квартира [ADDRESS] не дивлячись на те, що [PERSON] , був зареєстрований в с.Бабка Вараського району Рівненської області, що підтверджується довідкою №88 від 28.04.2025 року старостою Старорафалівської сільської ради Рівненської області. Відповідно до досліджених в судовому засіданні письмових свідчень [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вбачається що останні підтверджують те, що [PERSON] та померлий [PERSON] проживали за адресою: квартира [ADDRESS] та вели спільне господарство. А це в свою чергу підтверджує проживання заявниці на час відкриття спадщини зі спадкодавцем однією сім`єю. Відповідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно вимог ч. 4 ст.3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року по справі № 686/8440/16-ц. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за №5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у ст. 3 Сімейного кодексу України. Частиною 1 ст. 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. А тому, суд, рахує, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт проживання заявниці [PERSON] , однією сім`єю зі своїм чоловіком [PERSON] , на день відкриття спадщини [INFO] . Таким чином, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалась заявниця як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, факти, викладені в заяві, які ніким з учасників справи не заперечуються, заява про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем породжує юридичні наслідки для заявниці, оскільки надає право для оформлення спадкових прав. Тому, суд вважає, що встановлення факту спільного проживання, про який просить заявниця, знайшов повне підтвердження в судовому засіданні і його об`єктивність не викликає в суду сумніву, заява про встановлення факту спільного проживання є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, незважаючи на задоволення вимог заявниці, суд не повертає сплачену нею при зверненні до суду суму судового збору, оскільки згідно вимог ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. На підставі наведеного,

Outcome: approved