Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що сімейне життя не склалось, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, спільне господарство не ведеться, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, внаслідок чого подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має, примирення не можливе. Від шлюбу мають неповнолітню дитину. У зв`язку з наведеним просив шлюб розірвати. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.07.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд. Сторони в судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду надали заяви про розгляд справи у відсутність, відповідачка позов визнала. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши заяви сторін про розгляд справи у їх відсутність, ухвалив: розглядати справу у відсутність сторін. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05 червня 1994 року у Дніпровській сільській раді Білозерського району, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 05.06.1994 року. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між подружжям припинені з вересня 2021 року, подружжя проживають окремо, ведуть окреме господарство, не мають наміру на подальше збереження сім`ї. За таких обставин збереження сім`ї між подружжям неможливо. Майнового спору на час розгляду справи судом немає. Від подружніх відносин сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджено копією відповідного свідоцтва про народження. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Статтею 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 21.12.2007 року № 11, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд, проаналізувавши встановлені конкретні обставини у справі, оцінивши надані в силу вимог статті 80 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх сім`ї неможливе і суперечить їх інтересам, що має істотне значення, заява відповідає дійсній волі чоловіка, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право за статтею 113 СК України після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сторонами не заявлено про зміну їх прізвищ, а тому суд вважає можливим залишити без змін після розірвання шлюбу прізвища сторін. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складено 21 жовтня 2025 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved