Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

У листопаді 2023 року позивачі звернулися до Кіровського районного суду м. Кіровограда із позовом по якому просять скасувати (припинити) обтяження нерухомого майна, що належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] , а саме квартири під номером [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовано тим, що у вересні 2023 року позивач [PERSON] звернулась до нотаріуса з метою відчуження належної їй частки квартири своїй доньці [PERSON] , але нотаріус повідомила позивачу про те, що для здійснення відчуження належної їй частки у праві спільної часткової власності необхідно припинити обтяження нерухомого майна, а саме зняти/припинити заборону на нерухоме майно, яке зареєстровано за номером\~51907630в Єдиному реєстрі\~заборон відчуження\~об`єктів\~нерухомого майна,\~реєстраційний номер\~обтяження:\~7341666,\~06.06.2008,архівний запис\~1403-1,\~на підставіухвали Кіровського районного суду міста Кіровограда від 17.11.1994 року. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04\~грудня 2023\~рокупозовну заяву [PERSON] до Кропивницької міської ради, Управління комунальної власності Кропивницької міської ради, інша особа: [PERSON] про скасування (припинення) обтяження залишено без руху. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.12.2023\~року після усунення вимог зазначених в ухвалі суду від 11.12.2023 року відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до розгляду в підготовче засідання. Ухвалою суду Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21\~травня 2024\~року та\~ухвалою від\~03\~липня 2024\~року витребувано від Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Державного нотаріального архіву в Кіровоградській області належним чином завірену копію спадкової справи та інформацію про з`ясування коло спадкоємців, які звернулися із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , видачу свідоцтв про право на спадщину та про наявність заповіту. Ухвалою суду Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10\~грудня 2024\~рокузакрито підготовче\~провадження у\~справі, справу призначено до судового розгляду. У зв`язку з набранням чинності 25.04.2025 року Закону України від 26.02.2025 № 4273-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» найменування Кіровського районного суду міста Кіровограда змінено на Фортечний районний суд міста Кропивницького. Представник позивача до суду не з`явився, подала заяву про розглядь справи у її відсутність, підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просили їх задовольнити. Представники відповідачів до\~суду не\~з`явилися,\~повідомлялись належним\~чином,\~заяв та\~клопотань до\~суду не\~подали;\~правом подачі\~відзиву не\~скористались.\~ Суд, в межах наданих доказів, вислухавши виступи учасників справи, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Судом з`ясовано,\~що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира під номером [ADDRESS] . [PERSON] належить 1/3 частка зазначеної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 04 липня 1994 року Кіровоградською міською радою народних депутатів та договору про визначення часток у квартирі, посвідченого 15 листопада 2010 року, нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Зубко О.П. по реєстру № 5123. [PERSON] належить 2/3 частки зазначеної квартири, 1/3 з яких на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 04 липня 1994 року Кіровоградською міською радою народних депутатів та договору про визначення часток у квартирі, посвідченого 15 листопада 2010 року, нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Зубко О.П. по реєстру № 5123, а інша 1/3 частка на підставі договору про припинення права на аліменти на дитину у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно, посвідченого 30 березня 2011 року, приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Проніною Г.М., по реєстру № 225/а.с. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру іпотек в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, (номер інформаційної довідки 355535161 від 23 листопада 2023 року), в реєстрі речових прав зареєстровано обтяження з номером 51907630, вид обтяження заборона на\~нерухоме майно, відомості про реєстрацію до поновлення/перенесення в Єдиному реєстрі\~заборон відчуження\~об`єктів\~нерухомого майна,\~реєстраційний номер\~обтяження:\~7341666,\~06.06.2008, архівний запис\~14031,на підставі\~ухвали Кіровського\~районного суду\~міста Кіровограда\~від 17.11.1994\~року /а.с.9-11/. Відповіддю Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 10.06.2024 року за вих. 807/01-09 встановлено, що за даними Спадкового реєстру та алфавітних книг обліку спадкових справ, що зберігаються у нотаріальній конторі спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , не заводилася. Спадкові справи, за якими Кропивницькою МДНК № 2 видані свідоцтва про право на спадщину, по 2003 рік, передані на зберігання до Державного нотаріального архіву в Кіровоградській області/а.с.110-115/. Згідно відповіді Державного нотаріального архіву в Кіровоградській області від 13.11.2024 року за вих. 569/01-21 відповідно до алфавітних книг спадкових справ з 1995 по 2006 рік Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори та Другої Кіровоградської державної нотаріальної контори заяв про прийняття/відмову та свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , не подавалось та не видавалось. Заповіт від імені [PERSON] , померлої [INFO] не посвідчувався/а.с.131-132/. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту ст. ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно ч. 1 ст. 316, ст. 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь- які дії, які не суперечать закону. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно з ч. 8 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: 1) судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили; 2) рішення державного виконавця, приватного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості; 3) визначеного законодавством документа, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості; 4) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; 5) договору, укладеного в порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, чи його дубліката; 5-1) договору купівлі-продажу неподільного об`єкта незавершеного будівництва/майбутнього об`єкта нерухомості (перший продаж), договору про участь у фонді фінансування будівництва, на виконання яких сплачено частково ціну майбутнього об`єкта нерухомості; 5-2) заяви про первинну державну реєстрацію спеціального майнового права на всі майбутні об`єкти нерухомості, що є складовими частинами подільного об`єкта незавершеного будівництва, та обтяження речових прав на майбутні об`єкти нерухомості, включені до гарантійної частки; 5-е) заяви про зміну гарантійної частки (у тому числі у зв`язку із зміною проектної документації на будівництво); 6) закону, яким встановлено заборону користування та/ або розпорядження нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості; 7) інших актів органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно зі статтею 16\~ЦК України захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку судом шляхом: визнання цих прав; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусового виконання обов`язку в натурі; зміни правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та іншими способами відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. У п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6, 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19). Якщо право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові (пункт 69 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 331/6927/16-ц,провадження № 14-651цс18). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до\~ч.1\~ст. 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 17.11.1994 року накладено арешт на квартиру під номером [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] . В ухвалі Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 серпня 1995 року, яка міститься в матеріалах справи вказано що за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання обміну жилими приміщеннями недійсним провадження по справі закрито у зв`язку із смертю позивача. У відповіді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 жовтня 2023 року вказано, що станом на 09 жовтня 2023 року матеріали справи № 2-126/95 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання обміну житловими приміщеннями знищено за закінченням термінів зберігання та надати копію такої ухвали є неможливим /а.с.13/. За частиною 3 статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється в відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Статтею 158 ЦПК України передбачено порядок скасування таких заходів забезпечення позову та зазначено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. Тому у суду відсутні підстави для задоволення таких позовних вимог. Як вказав Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Судові витрати вважати по фактично понесеним стороною позивача.

Outcome: dismissed