Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач товариство із обмеженою відповідальністю «СТАРЛАЙТ ЛОДЖИСТІК» звернулося до суду із позовом до [PERSON] , в якому просило грошові кошти в розмірі 230412 гривень, що були сплачені ТОВ «СТАРЛАЙТ ЛОДЖИСТІК» в якості відшкодування збитків за претензією №1 від 28.06.2024 року. В обґрунтування вимог, позивач зазначає, що між [PERSON] та ТОВ «СТАРЛАЙТ ЛОДЖИСТІК» було укладено Договір про повну матеріальну відповідальність, також між сторонами укладено Акт приймання-передачі автомобіля та майна, відповідно до якого Підприємство передало, а Працівник прийняв автомобіль DAF, модель XF 95.380, VIN: [NUMBER] , 1999 р.в. д.н.з. [NUMBER] ; причеп MONTRACON, модель SMR, VIN: [NUMBER] , 1990 р.в., д.н.з. [NUMBER] та інше майно. 01 серпня 2023 року ФОП [PERSON] звернувся до ТОВ «СТРАЛАЙТ ЛОДЖИСТІК» з замовленням щодо організації Позивачем перевезень автомобільним транспортом та між ФОП [PERSON] (Замовник) та ТОВ «СТРАЛАЙТ ЛОДЖИСТІК» (Виконавець) було укладено Договір №01/08/2023-1 про організацію перевезень автомобільним транспортом. Відповідно до п. 1.1 Договору, Виконавець зобов`язався організувати перевезення вантажів Замовника вантажним автомобільним транспортом на умовах, погоджених Сторона. Сторони оформили заявку про виконання транспортних послуг до договору перевезення № 01/08/2023-1, згідно якої визначили: маршрут - завод Дельта Вілмар України, вул. Індустріальна, 6, Южне, Одеська область, Нові Біляри до Румунії, порт Костанца, термінал DP World, вантаж - «Олія соняшникова у флекситаку», контейнер - MRKU7941265, автомобіль DAF, реєстраційні номери [NUMBER] / [NUMBER] , водій [PERSON] . 18 серпня 2023 року сталося ДТП, за участю вищевказаного автомобіля. Внаслідок ДТП було втрачено вантаж. Постановою Саратського районного суду Одеської області по справі №513/1211/23 від 23.10.2023 року, [PERSON] визнано винним у настанні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КупАП. Від ФОП [PERSON] на адресу ТОВ «СТАРЛАЙТ ЛОДЖИСТІК» надійшла претензія, відповідно до якої зазначено, що 03.08.2023 року було відвантажено 23 920 кг товару загальною вартістю 755 496, 31 грн. разом з ПДВ. Страхова компанія покрила збиток вантажу. Різниця вартості товару, що підлягала відшкодуванню склала 159 358 грн, що еквівалентно 4 360 дол. США, вартість пошкодженого контейнера MRKU794126 склала 71 054 грн, що еквівалентно 1 944 дол. США. Загальна сума збитків склала 6 304 дол. США. ТОВ «СТРАЛАЙТ ЛОДЖИСТІК» перерахувало на розрахункові рахунок ФОП [PERSON] суму збитків у розмірі 230 412, 00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією №1770 від 01.07.2024 року. Таким чином, ТОВ «СТАРЛАЙТ ЛОДЖИСТІК» виконало свій обов`язок щодо відшкодування завданої їхнім працівником шкоди під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків перед своїм контрагентом. Отже, Позивач, у порядку ч. 1 ст. 1191 ЦК України має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Вина Відповідача у скоєнні ДТП доведена Постановою Саратського районного суду Одеської області по справі №513/1211/23 від 23.10.2023 року та Висновком експерта №22-4478 від 20.09.2023 року. За таких обставин, позивач просив позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] підтримала позов із підстав, викладених у позові. Представник відповідача адвокат Остапишена Л.С. позовні вимоги визнала частково, вказуючи на те, що розмір збитку у сумі 230\~412 грн. не доведено та є явно завищеним, адже перевезений товар не був весь знищений. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 30 квітня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження (а.с.37). Ухвалою від 29 травня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с.50). Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «СТАРЛАЙТ ЛОДЖИСТІК» надає послуги з перевезення вантажів вантажним автомобільним транспортом. Згідно заяви від 20.10.2022 року наказом директора товариства із обмеженою відповідальністю «СТАРЛАЙТ ЛОДЖИСТІК» № 91-к від 20.10.2022 року відповідач [PERSON] був прийнятий на роботу на посаду водія з 21.10.2022 року (а.с.8). 21 жовтня 2022 року між [PERSON] , який займає посаду водія та ТОВ «СТАРЛАЙТ ЛОДЖИСТІК» було укладено Договір про повну матеріальну відповідальність (а.с.9). За Актом приймання-передачі автомобіля та майна від 21 жовтня 2022 р., Позивач передав, а відповідач прийняв автомобіль DAF, модель XF 95.380, VIN: [NUMBER] , 1999 р.в. д.н.з. [NUMBER] ; причеп MONTRACON, модель SMR, VIN: [NUMBER] , 1990 р.в., д.н.з. [NUMBER] та інше майно: набір інструментів, монтировку, м`ясорубку для коліс, жилет, знак аварійної зупинки, вогнегасник, шланг (а.с.10). 01 серпня 2023 року між ФОП [PERSON] (Замовник) та ТОВ «СТРАЛАЙТ ЛОДЖИСТІК» (Виконавець) було укладено Договір №01/08/2023-1 про організацію перевезень автомобільним транспортом. Відповідно до п. 1.1 Договору, Виконавець зобов`язався організувати перевезення вантажів Замовника вантажним автомобільним транспортом на умовах, погоджених Сторонами. Із заявки про виконання транспортних послуг до договору перевезення № 01/08/2023-1, сторони узгодили: маршрут - завод Дельта Вілмар України, вул. Індустріальна, 6, Южне, Одеська область, Нові Біляри до Румунії, порт Костанца, термінал DP World, вантаж - «Олія соняшникова у флекситаку», контейнер - MRKU7941265, автомобіль DAF, реєстраційні номери [NUMBER] / [NUMBER] , водій [PERSON] . 18 серпня 2023 року сталося ДТП, за участю вищевказаного автомобіля, яким керував [PERSON] . Постановою Саратського районного суду Одеської області по справі №513/1211/23 від 23.10.2023 року, [PERSON] визнано винним у настанні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КупАП. Згідно зазначеної постанови 18 серпня 2023 року о 10:30 годині [PERSON] на а/д Одеса-Рені М-15\~104+700 М, керуючи автомобілем DAF, д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався із керуванням та скоїв з`їзд у кювет. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. ТОВ «СТРАЛАЙТ ЛОДЖИСТІК» перерахувало на розрахункові рахунок ФОП [PERSON] суму збитків, які заподіяні під час ДТП у розмірі 230 412, 00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією №1770 від 01.07.2024 року (а.с.30). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правовідносини щодо відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником при виконанні ним своїх трудових обов`язків регулюються спеціальними нормами КЗпП України. Відповідно до ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Випадки повної матеріальної відповідальності визначені ст. 134 КЗпП України. Згідно із ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до\~статті 135-1\~цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; 3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; 4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; 5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; 6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків;7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків;8) службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу; 9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством; 10) шкоди завдано недостачею, знищенням або пошкодженням обладнання та засобів, наданих у користування працівнику для виконання роботи за трудовим договором про дистанційну роботу або про надомну роботу. У разі звільнення працівника та неповернення наданих йому у користування обладнання та засобів з нього може бути стягнута балансова вартість такого обладнання у порядку, визначеному цим Кодексом. Фактів порушення кримінального провадження щодо відповідача [PERSON] , перебування його в стані алкогольного сп`яніння, та інших обставин, що зумовлюють настання обов`язку відшкодування завданої шкоди у повному обсязі, матеріали справи не містять. Обґрунтовуючи заявлені вимоги про відшкодування відповідачем завданої шкоди, спричиненої пошкодженням транспортного засобу, позивач посилається на Договір про повну матеріальну відповідальність від 21 жовтня 2022 р. Однак, даний Договір про повну матеріальну відповідальність від 21 жовтня 2022 р. не є підставою для покладення на відповідача повної матеріальної відповідальності за завдану шкоду, з врахуванням наступного. Відповідно до ст. 135-1 КЗпП України, письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані зі зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Перелік посад і робіт, що заміщуються чи виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм на збереження, обробку, продаж (відпуск), перевезення або застосування в процесі виробництва (далі - Перелік N447/24), затверджено\~постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з праці та соціальних питань і Секретаріатом Всесоюзної центральної ради професійних спілок від 28 грудня 1977 р. N 447/24, яка діє на території України відповідно до\~постанови Верховної Ради України від 12 вересня 1991 р. N 1545-XII "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР" У листі Міністерства праці та соціальної політики України від 27.05.2008 року N 146/06/186-88, зазначено, що наявність посади або роботи в Переліку посад, і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, не дає підстави для укладення договору про повну матеріальну відповідальність, якщо у змісті трудової функції працівника відсутні перелічені обов`язки. Таким чином договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність може укладатися за наявності одночасно двох умов: 1) наявність посади, яку працівник займає, або роботи, що він виконує, у загальному Переліку №447/24; 2) виконання обов`язків згідно із посадою, виконання роботи за фахом має бути безпосередньо пов`язане зі збереженням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням чи застосуванням в процесі виробництва довірених працівникам цінностей. Відповідно до п.8. постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року\~№14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п. 1 ст. 134 КЗпП), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно з ст. 135-1 КЗпП може бути укладено такий договір та чи був він укладений. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] прийнятий на роботу на посаду водія. Дана посада не входить до Переліку N447/24, а тому відповідач не належить до категорії працівників, з якими згідно з ст. 135-1 КЗпП може бути укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Верховний Суд у справі №743/1641/15-ц від 29.01.2018 року сформулював правовий висновок, відповідно до якого водій не належить до категорії працівників, з якими згідно зі\~ст.\~135-1\~КЗпП України може бути укладений договір про повну матеріальну відповідальність. Таким чином, відсутні правові підстави для повної матеріальної відповідальності відповідача. Разом з тим, відповідач, відповідно до ст. 132 КЗпП України, за заподіяну ним позивачу шкоду повинен нести матеріальну відповідальність у розмірі свого середнього місячного заробітку. При матеріальній відповідальності в межах середнього місячного заробітку, він визначається відповідно до затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. №100\~Порядку обчислення середньої заробітної плати (зі змінами, внесеними\~постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 р. №348\~(348-95-п) виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Відшкодування шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням роботодавця, керівника підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. Розпорядження роботодавця, або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання роботодавцем позову до місцевого загального суду (ст. 136 КЗпП України). Відповідач не відшкодував спричинену ним шкоду, згідно наказу № 22-К від 14 червня 2024 р. [PERSON] звільнено із посади водія згідно п.4 ст.40 КЗпП з 14 червня 2024 року. Оскільки справа вирішується після звільнення [PERSON] , тому середній місячний заробіток, визначається виходячи з виплат за попередні два місяці його роботи у ТОВ «СТРАЛАЙТ ЛОДЖИСТІК». Згідно довідки наданої ТОВ «СТРАЛАЙТ\~ЛОДЖИСТІК» за відпрацьовані два календарні місяці березень- квітень 2024 р. [PERSON] отримав дохід: березень 2024 року - 7400 грн., квітень 2024 рік - 8200 грн., всього 15600 грн., тому середня заробітна плата для визначення розміру середнього заробітку для відшкодування шкоди, завданої внаслідок пошкодження майна при виконанні трудових обов`язків з врахуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, становить 7800 грн. (7400 грн. + 8200 грн. : 2 місяці). З врахуванням наведеного відповідач повинен нести матеріальну відповідальність та відшкодувати шкоду в розмірі 7800 грн. В цій частині заявлений позов є обґрунтований та підлягає задоволенню, в решті заявлений позов не підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції позивач сплатив 3456 грн. 18 коп. судового збору (а.с.44) Вимоги позивача задоволені частково, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог , що становить 117 грн. Підстави для негайного виконання рішення відсутні. Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися. На підставі викладеного,

Outcome: partial