Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-23 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали позовної заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Санторіні» до [PERSON] про стягнення заборгованості за період з 01.07.2023 по 31.03.2025 зі сплати внесків на витрати та інших платежів на управління багатоквартирним будинком у розмірі 14074,59 гривень, інфляційних втрат у розмірі 1879,91 гривень та 3% річних у розмірі 476,53 гривень. Крім цього позивач просить стягнути з відповідача на свою користь судові витрати, з яких: 3028,00 гривень витрати зі сплати судового збору, 10000,00 гривень витрати на правову допомогу, 3915,00 гривень витрати на копіювання документів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачка є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] та є співвласником багатоквартирного будинку, в якому 11.08.2017 створене ОСББ «Санторіні». На засіданні правління ОСББ «Санторіні», яке відбулося 12.03.2021, оформлене протоколом №11, було прийняте рішення про встановлення суми внеску до «резервного фонду» - 2,00 гривні за кв.м. житлової або нежитлової площі. На загальних зборах ОСББ «Санторіні», які відбулися 10.04.2021, оформлені протоколом, було прийнято рішення затвердити кошторис, штатний розпис, розмір та порядок сплати внесків на обслуговування ОСББ «Санторіні» у 2021: - 6,97 гривень за кв. м. житлового або нежитлового приміщення; - 200,00 гривень плата за паркомісце; - 2,00 гривні резервний фонд з житлової або нежитлової площі. 23.10.2021 на загальних зборах СОББ «Санторіні», оформлених протоколом, було прийнято рішення затвердити кошторис, штатний розпис та внесок на утримання будинку на 2022 рік у розмірі 7,47 грн/м2, внесок до резервного фонду 2грн/м2, внесок на утримання машиномісця 200,00 гривень на місяць; затвердити внесок на утримання котельні у розмірі 7,78 грн/м2 для всіх співвласників, на опалювальний період з листопада 2021 по квітень 2022, який має бути фіксованим та підлягає перерахунку наприкінці опалювального періоду. Прийняли рішення про надання можливості користування вільними коморами співвласникам ОСББ «Санторіні» та встановити розмір внеску за користування 100 грн/м2 на місяць. На засіданні правління ОСББ «Санторіні», яке відбулося 15.07.2022, оформлене протоколом №3, було прийняте рішення про застосування з 01.07.2022 внеска на управління та утримання будинку у розмірі 7,47 грн/м2. На загальних зборах ОСББ «Санторіні», які відбулися 14.09.2023, оформлене протоколом , було прийняте рішення придбати електрогенераторну установку. 14.09.2023 між ФОП [PERSON] та ОСББ «Санторіні» був укладений Договір поставки №14092023, здійснено перерахування на рахунок [PERSON] суми у розмірі 580000,00 гривень на придбання електрогенераторної установки. Відповідно до розрахунку заборгованості відповідачу, який є власником квартири [ADDRESS] , в період з 01.07.2023 по 31.03.2025 була нарахована сума заборгованості зі сплати внесків на витрати та інших платежів на управління багатоквартирним будинком у загальній сумі 14074,59 гривень. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позовної заяви передані для розгляду судді Чорнусі Ю.В. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29.05.2025 відкрите провадження та призначений розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 21.08.2025. У судове засідання 21.08.2025 сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв, клопотань або відзиву на позовну заяву до суду не направляли. Розгляд справи відкладений на 14.10.2025. У судове засідання 14.10.2025 сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 14.10.2025 до суду від представника позивача Скибінскої Є.С. надійшла заява, в якій заявниця просила розглядати справу без її участі, підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачка про причини неявки суд не повідомила. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 (провадження № 61-22682св19) зазначив про те, що у разі, коли наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Судом вжиті всі заходи для забезпечення належного сповіщення відповідача про судовий розгляд. Однак відповідач до суду не з`являлася, про причини неявки до суду не повідомляла, не подала відзив. Враховуючи, що позивач не заперечує проти винесення заочного рішення у справі, суд дійшов висновку про необхідність розглядати справу по суті за відсутності відповідача, за правилами заочного розгляду справи та на підставі наявних у справі доказів, згідно з вимогами ч. 4 ст. 223 ЦПК України та ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. На підставі ч. 1 ст. 244 Цивільного процесуального кодексу України 14.10.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав проголошення судового рішення до 24.10.2025. Повно і всебічно з`ясувавши обставин, дослідивши докази, наявні у справі, суд дійшов таких висновків. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Згідно ч.ч. 1, 2 ст.2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1ст. 5 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно з ч.ч. 1, 4 статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав (ч. 2 ст. 382 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч.1ст. 527 ЦК України). Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2 ст. 530 ЦК України). Приписами ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до пунктів 1-2, 10 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (надалі Закон № 417-VIII) співвласники зобов`язані: забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Згідно ч. 2 ст. 7 Закону № 417-VIII кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Частиною першою статті 9 Закон № 417-VIII передбачено, що управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (надалі Закон № 2866-III) об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. В одному багатоквартирному будинку може бути створено тільки одне об`єднання. Власники квартир та нежитлових приміщень у двох і більше багатоквартирних будинках, об`єднаних спільною прибудинковою територією, елементами благоустрою, обладнанням, інженерною інфраструктурою, можуть створити одне об`єднання (ч. 3 ст. 4 Закону № 2866-ІІІ). Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання (ч. 4 ст. 4 Закону № 2866-ІІІ). Відповідно до ст. 15 Закону № 2866-ІІІ співвласник зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; використовувати приміщення за призначенням, дотримуватися правил користування приміщеннями; забезпечувати збереження приміщень, брати участь у проведенні їх реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення; забезпечувати дотримання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; не допускати порушення законних прав та інтересів інших співвласників; дотримуватися вимог правил утримання житлового будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; відшкодовувати збитки, заподіяні майну інших співвласників; виконувати передбачені статутними документами обов`язки перед об`єднанням; запобігати псуванню спільного майна, інформувати органи управління об`єднання про пошкодження та вихід з ладу технічного обладнання; дотримуватися чистоти у місцях загального користування та тиші згідно з вимогами, встановленими законодавством. Статутом об`єднання можуть бути встановлені інші обов`язки співвласників. Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону № 2866-ІІІ об`єднання відповідно до цього Закону та статуту зобов`язане: забезпечувати належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна, що належить співвласникам; звітувати загальним зборам про виконання кошторису об`єднання за рік; забезпечувати виконання вимог статуту об`єднання; виконувати свої договірні зобов`язання; забезпечувати дотримання інтересів усіх співвласників при встановленні умов і порядку володіння, користування і розпорядження спільною власністю, розподілі між співвласниками витрат на експлуатацію та ремонт спільного майна; припиняти дії третіх осіб, що утруднюють або перешкоджають реалізації прав володіння, користування і розпорядження спільним майном співвласниками; у випадках, передбачених законодавством, статутом об`єднання, представляти інтереси співвласників відповідно до наданих повноважень у відносинах з третіми особами. Відповідно до ч. 6 ст. 22 Закону № 2866-ІІІ для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. За згодою правління окремі співвласники можуть у рахунок сплати таких внесків і платежів виконувати окремі роботи. Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів (ч. 3 ст. 23 Закону № 2866-ІІІ). Судом встановлено, що згідно наявної в матеріалах справи копії Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Санторіні» (далі - ОСББ), об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Санторіні» створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] , відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Відповідно до п. 1 розділу ІІ статуту метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим статутом. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статут, є обов`язковим для всіх співвласників (п. 11 розділу ІІІ статут). Пунктом 2 розділу ІV статуту передбачено, що сплата встановлених загальними зборами об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до ремонтного, резервного фондів у розмірах і в строки, що встановлені загальними зборами об`єднання, є обов`язковою для всіх співвласників. Частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного, ремонтного фондів, встановлюються загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства та статуту. Загальні збори об`єднання можуть прийняти рішення про списання боргів співвласників у разі виконання ними робіт, необхідних для утримання спільного майна, на суму боргу. Пунктом 2 розділу V статуту встановлений обов`язок співвласників виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. З наведених положень чинного законодавства та статуту ОСББ вбачається, що обов`язок виконувати рішення загальних зборів ОСББ, сплачувати належні внески і платежі покладається саме на співвласника багатоквартирного будинку. З наявного у матеріалах справи витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №85426331 від 20.04.2017 вбачається, що 13.04.2017 право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] . Позивачем надані копії протоколів загальних зборів ОСББ, засідань правління ОСББ, якими затверджені кошторис, штатний розпис та внесок на утримання будинку, розміри внесків до резервного фонду, З долученої до матеріалів справи довідки про заборгованість за утримання будинку і прибудинкової території та за житлово-комунальні послуги власника квартири [ADDRESS] за період з 01.07.2023 до 31.03.2025 вбачається наявність заборгованості за утримання будинку і житлово-комунальні послуги останньої перед ОСББ в розмірі 14074,59 гривень. У матеріалах справи відутні докази оплати відповідачем заборгованості перед ОСББ. Відповідач правом на подання відзиву не скористалась, докази виконання належним чином зобов`язаннь перед позивачем не надала. Таким чином, позовні вимоги ОСББ про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за утримання будинку і сплати житлово-комунальних послуг у розмірі 14074,59 гривень є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Верховного Суду від 30.01.2019, справа № 922/175/18). У долученій до матеріалів справи довідці про заборгованість за утримання будинку і прибудинкової території та за житлово-комунальні послуги власника квартири [ADDRESS] за період з 01.07.2023 до 31.03.2025 містяться відомості про нарахування 3% річних та інфляційних втрат, розрахований за період з 01.01.2024 до 31.03.2025. З огляду на порушення відповідачем зобов`язань з оплати за утримання будинку та прибудинокової території та за житлово-комунальні послуги, стягнення нарахованих позивачем інфляційних втрат за період з 01.01.2024 до 31.03.2025 у розмірі 1879,91 гривень та 3% річних за період з 01.01.2024 до 31.03.2025 у розмірі 476,53 гривень є обгрунтованим. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків. Позивач просить стягнути на його користь судові витрати у такому розмірі: 3028,00 гривень витрати зі сплати судового збору; 10000,00 гривень витрати на правову допомогу; 3915,00 гривень витрати на копіювання документів. Відповідно до ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно із ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості в повному обсязі витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 3028,00 гривень Згідно з ч. 2\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч. 3-4\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5\~ст. 137 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). Верховного Суду у постанові від 22 листопада 2023 року у справі № 591/2393/18 зазначив: "суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved