Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» (надалі за текстом - позивач) звернулося до суду з даним позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 21.12.2021 року між відповідачем та позивачем було укладено Кредитний договір №20210045684 за продуктом «Кошти в кредит» згідно з умовами якого сума кредиту за даним Договором складає 40 250 гривень. Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору укладення цього Договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Кредита, доступ до якої забезпечується позичальником через Веб-сайт. П.2.2 передбачає, що Кредитор надає Позичальнику кредит у гривні у сумі та на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, комісії, інші супутні платежі та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Згідно п.2.9 Основного договору Сторони дійшли згоди, що грошові кошти надаються Позичальникові на умовах строковості, а саме терміном на 36 календарних місяців та платності - 5 % в місяць, комісія за надання кредиту - 5 250 гривень, комісія за управління (обслуговування) кредиту - 00 гривень. Реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 160,23 %. Відповідно до п.3. Кредитного договору надання кредиту здійснюється відповідно до його цільового призначення (п.2.5) шляхом перерахування/утримання кредитних коштів: у розмірі 35 000 грн. на поточний рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] ; у розмірі 5 250 грн. на свою користь в оплату зобов`язань Позичальника зі сплати комісії за надання кредиту, передбаченої Договором; Сума кредиту (його частина) перераховується Кредитором протягом трьох календарних днів з дати укладення цього Договору (п.3.3). Заборгованість відповідача перед позивачем за Кредитним договором №20210045684 від 02.09.2021 р. станом на 25.12.2024 р. включно 94 022 гривні 17 копійок, а саме: загальна заборгованість за тілом кредиту становить 33 660,50 грн., загальна заборгованість за сумою комісії становить 60 361,67 грн. Отримано оплат в сумі: 16 428,62 грн. Станом на дату 25.12.2024 р. позивач повідомляє, що заборгованість за Кредитним договором №20210045684 від 02.09.2021 р. не погашена. Ухвалою суду від 14 травня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Станом на дату розгляду справи, на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 21.12.2021 року між відповідачем та позивачем було укладено Кредитний договір №20210045684 за продуктом «Кошти в кредит» згідно з умовами якого сума кредиту за даним Договором складає 40 250 гривень. Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору укладення цього Договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Кредита, доступ до якої забезпечується позичальником через Веб-сайт. П.2.2 передбачає, що Кредитор надає Позичальнику кредит у гривні у сумі та на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, комісії, інші супутні платежі та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Згідно п.2.9 Основного договору Сторони дійшли згоди, що грошові кошти надаються Позичальникові на умовах строковості, а саме терміном на 36 календарних місяців та платності - 5 % в місяць, комісія за надання кредиту - 5 250 гривень, комісія за управління (обслуговування) кредиту - 00 гривень. Реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 160,23 %. Відповідно до п.3. Кредитного договору надання кредиту здійснюється відповідно до його цільового призначення (п.2.5) шляхом перерахування/утримання кредитних коштів: у розмірі 35 000 грн. на поточний рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] ; у розмірі 5 250 грн. на свою користь в оплату зобов`язань Позичальника зі сплати комісії за надання кредиту, передбаченої Договором; Сума кредиту (його частина) перераховується Кредитором протягом трьох календарних днів з дати укладення цього Договору (п.3.3). Станом на дату 25.12.2024 р. позивач повідомляє, що заборгованість за Кредитним договором №20210045684 від 02.09.2021 р. не погашена та становить 94 022 гривні 17 копійок, а саме: загальна заборгованість за тілом кредиту становить 33 660,50 грн., загальна заборгованість за сумою комісії становить 60 361,67 грн. З наявних у справі доказів, суд вважає суму боргу в розмірі 94 022,17 грн. доведеною. Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із статтями12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно із статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно статті 611Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що заборгованість відповідача перед позивачем підтверджується належними та допустимими доказами у справі. Зазначений розмір заборгованості підтверджується умовами договору і не викликає сумніву у суду. Суд вирішує судові витрати в порядку ст.141 ЦПК України. Вимоги позивача про стягнення з відповідача судового збору в розмірі 2422,40 грн. суд вважає законним, обґрунтованим та підтвердженим належними доказами, а тому підлягає до задоволення. Що стосується заявлених до стягнення витрат за надання позивачеві правничої допомоги в сумі 6500 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу до позовної заяви додано договір №28/08/24 про надання правничої допомоги, акт №189 прийому - передачі наданих послуг від 08.01.2025 року до договору про надання правничої допомоги №28/08/24 від 28.08.2024 року, додаткову угоду №5 до договору про надання правничої допомоги №28/08/24 від 28.08.2024 року, платіжну інструкцію №18050 від 09.01.2024 переказу коштів на суму 6500 грн. за оплату послуг про надання правничої допомоги за договором №28/08/24 від 28.08.2024 року. Враховуючи наведене та

Outcome: approved