Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

07.07.2025 представник Столітній М.М. в\~ інтересах\~ позивача ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», що знаходиться в м. Київ, вул.Загородня, буд. 15 офіс 118/2, через систему «Електронний суд», звернувся із позовом до [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , в якому просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» заборгованість у розмірі 21200,61 грн., сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та\~ витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.. В порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України. Мотивуючи тим, що 07.01.2023 року між ТОВ "Авентус Україна" та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "Авентус Україна" було укладено електронний Договір № 6251170 про надання споживчого кредиту. Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 5000 грн. Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день. ТОВ "Авентус Україна" свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало в повному обсязі та надало йому кредит в сумі 5000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Відповідач свої кредитні зобов`язання за кредитним договором не виконав. 25.09.2023 року між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" відповідно до чинного законодавства укладено договір факторингу №25.09/23-Ф, за умовами якого ТОВ "Авентус Україна" відступило, а ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" набуло право грошової вимоги за кредитним договором №6251170\~ від 07.01.2023 року, заборгованість за яким становить 11261,61 грн., з яких: 4994,50 грн. - сума кредиту та 6267,11 грн. - сума процентів за користування кредитом.\~ ТОВ\~ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" в межах строку кредитного договору №6251170\~ від 07.01.2023 нараховано проценти за 100 календарних днів у розмірі 9939,00 грн.. 25.11.2024 року ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" змінило найменування на\~ ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал".\~ Відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором з повернення отриманої суми кредиту та нарахованих відсотків. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав, ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження отримав 12.07.2025, про що свідчить рекомендоване повідомлення, яке міститься в матеріалах справи. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає\~ задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 07.01.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] \~ було укладено договір №6251170 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором А4176. Відповідно до умов договору, сума кредиту складає 5 000 грн., строк кредиту 360 днів, стандартна процентна ставка 1,99% (а.с.59-64). Також, 07.01.2023 відповідачем був підписаний електронним підписом і Паспорт споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), в якому містяться інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші умови (а.с.66-67). Умови кредитування аналогічні умовам, погодженим сторонами у вищевказаному договорі №6251170 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Копія листа ТОВ «Пейтек Україна» №20231010-6 від 10.10.2023 свідчить, що між ТОВ «Пейтек Україна» та ТОВ «Авентус Україна» було укладено договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку №160222-1 від 10.10.2023. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Авентус Україна» 07.01.2023 на суму 5 000 грн.. Призначення платежу: зарахування на картку, маска картки [NUMBER] (а. с. 50-51). Вказаний факт підтверджує і лист АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0/7-250714/50694-БТ від 17.07.2025, який надано на запит суду,\~ з якого видно, що на ім`я [PERSON] \~\~ в банку емітовано карту № [NUMBER] , на яку 07.01.2023 здійснено переказ коштів на суму 5 000 грн.. Згідно ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. ч.1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Частиною 1 ст. 626 ЦК України закріплено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В абзаці 2 ч.2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. У силу положень ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом та не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. У статті 3 Закону «Про електронну комерцію» законодавець закріпив, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. В ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» законодавець, в свою чергу, закріпив, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до п.п.15,16 ч.1 ст.1 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; електронні дані - будь-яка інформація в електронній формі. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору, що встановлено п.6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію». Аналіз вказаних правових норм дає підстави вважати, що електронний підпис - це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у постанові від 07.10.2020 по справі №127/33824/19. Відповідно до ч. 3 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Таким чином,\~ між сторонами було укладено вищевказаний кредитний договір та укладення вищевказаного кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Вказаний правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Договір містить всі істотні умови, по яких сторони в належній формі досягли згоди. При цьому, суд звертає увагу, що без входу відповідача на веб-сайт товариств і здійснення ним всього алгоритму дій, необхідних для отримання кредиту, кредитний договір між ним та ТОВ «Авентус\~ Україна» не був би укладений. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу також врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу ч. 2 ст. 1057 цього Кодексу. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за "користування кредитом" (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Таким чином, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21, пункт 38) навела такі ознаки, що притаманні договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. 25.09.2023 року\~ між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»\~ та ТОВ «Авентус Україна» було укладено договір факторингу №25.09/2023, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» права грошової вимоги до боржників, у тому числі за Договором №6251170 щодо відповідача. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу №25.09-23-Ф, реєстру боржників до договору факторингу №25.09-23-Ф,, ТОВ\~ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 11261,61 грн., з яких:\~ 4994,50 грн. заборгованість за основною\~ сумою боргу, 6267,11 грн. заборгованість за відсотками (а.с. 18-22, 82). Копії платіжних інструкцій\~\~\~ №№1079, 1080, 1081, 1082, 1083\~ від 29.09.2023 підтверджують факт перерахування коштів ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на рахунок ТОВ «Авентус Україна»\~ на\~ загальну суму 1 773 409, 78 грн.. Призначення платежу: сплата за договір факторингу №25-09/23-Ф від 25.09.2023 (а. с.24-26). Рішенням №251124/1 Єдиного часника ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна" від 25.11.2024 було змінено найменування товариства на ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (а. с.49). Розрахунок заборгованості за договором №6251170 від 07.01.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту ТОВ «Авентус\~ Україна» свідчить, що заборгованість по вказаному кредитному договору за період з 07.01.2023 по 24.09.2023 виведено в сумі 11261,61 грн.\~ з них: 4949,50 грн.\~ заборгованості за тілом кредиту та 6261,62\~ грн. заборгованості за процентами за користування кредитом (а. с. 71-76). Розрахунок заборгованості ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» за договором 6251170 від 07.01.2023\~\~ за 100 календарних днів\~ в свою чергу, свідчить, що за зазначеним кредитним договором за період з 25.09.2023 по 02.01.2024 нараховано заборгованість по процентах в сумі 9939,00 грн. (а. с. 77-78). Таким чином, враховуючи, що строк кредитування вказаного кредитного договору був погоджений сторонами на 360 днів, а тому відсотки нараховані відповідно до умов договору в межах строку кредитування. Доводи позивача відповідачем не спростовано, право на подання відзиву не використано.\~ За таких обставин, враховуючи, що відповідачем не вживаються заходи щодо добровільного погашення суми кредитної заборгованості за договором №6251170 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.01.2023 в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з нього суму заборгованості. Щодо\~ застосування положень ч. ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України та зобов`язання органу, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, суд зазначає наступне. Відповідно до положень пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України,\~ в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час. Враховуючи зазначені положення закону,\~ нарахування інфляційних витрат та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України в порядку примусового виконання рішення суду у період військового стану не здійснюється. Щодо стягнення з відповідача суми витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У позовній заяві ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал»\~ було зазначено про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн.. За умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З матеріалів справи видно, що ТОВ «ФК Фінтраст Капітал»\~ та адвокат Столітній Михайло Миколайович\~ погодили надання правових (юридичних) послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] ,\~ що підтверджується заявкою №9021 на виконання доручення жл Договору №10/12-2024 від 10.12.2024, актом прийому - передачі\~ наданих послуг від\~ 16.06.2025, вартість надання юридичної допомоги склала 10000,00 грн.. Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у постанові від 13.05.2025 у справі №275/150/22 (провадження № 61-13766св24) вказав, що саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони.\~ Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд,

Outcome: approved