Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 05 серпня 2019 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Угоду № С-112-006580-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Згідно з умовами Договору кредиту, Банк відкрив Клієнту поточний рахунок у національній валюті гривні, операції за яким здійснювалися за дебетно-кредитною схемою з використанням електронного платіжного засобу платіжної картки MasterCard. Відповідно до пункту 3.1 Договору, максимальний ліміт кредитної лінії встановлювався у розмірі 200 000,00 грн, тоді як фактичний ліміт, доступний Клієнту на момент укладення Угоди, складав 11 000,00 грн (п. 3.2 Договору). Згідно з пунктом 3.3 Договору, за користування кредитними коштами Позичальник сплачує 24% річних. Банк виконав свої зобов`язання у повному обсязі відкрив рахунок № [NUMBER] та надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 11 000,00 грн строком до 05 серпня 2024 року. Позичальник, у свою чергу, зобов`язалася повернути отримані кошти разом з нарахованими відсотками та іншими платежами згідно з умовами Договору та Тарифів Банку, оприлюднених на офіційному сайті www.ideabank.ua. Позичальник підтвердив ознайомлення з умовами Угоди, ДКБО, Тарифами Банку та погодився з ними в повному обсязі. Однак, свої зобов`язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість. Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості, станом на 19 грудня 2023 року (дату відступлення права вимоги) сума боргу за Договором № С-112-006580-19-980 становила 30 550,70 грн, у тому числі: заборгованість за основним боргом 10 207,90 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 20 342,80 грн; заборгованість за комісіями 0,00 грн. 19 грудня 2023 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» укладено Договір факторингу № 19/12-2023, згідно з яким Банк відступив Фактору права вимоги заборгованості за низкою кредитних договорів, у тому числі за Договором, укладеним із Відповідачем. Фактор повністю виконав свої зобов`язання за Договором факторингу, сплативши на користь АТ «Ідея Банк» відповідну суму та отримавши права вимоги, що підтверджується реєстром боржників, підписаним сторонами. 22 грудня 2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» було укладено Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до якого ТОВ «Оптіма Факторинг» відступило, а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняло права вимоги за Кредитним договором № С-112-006580-19-980 від 05.08.2019 року. Відповідно до п. 3.2 цього договору, загальна сума фінансування після відступлення прав вимоги становила 11 861 032,61 грн. На виконання договору, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перерахувало зазначену суму на рахунок ТОВ «Оптіма Факторинг» та отримало у своє розпорядження реєстр боржників. Таким чином, починаючи з 22 грудня 2023 року, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перейшло право вимоги за Кредитним договором № С-112-006580-19-980, укладеним між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . Враховуючи факт невиконання Відповідачем взятих на себе зобов`язань, Позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 30 550,70 грн, що складається з основного боргу та відсотків. Представник Позивача у судове засідання не з`явився, проте у позовній заяві просив суд розглянути справу за його відсутності, не заперечуючи проти заочного розгляду. Відповідач у судове засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності. Водночас відповідач частково визнає позовні вимоги, не заперечуючи проти їх часткового задоволення. Суд з урахуванням встановлених обставин справи, належних і допустимих доказів, а також принципу співмірності заявлених вимог дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Профіт Капітал» підлягають частковому виходячи із наступного: Відповідно до положень ст.ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог та на підставі доказів, поданих сторонами або витребуваних судом у передбачених законом випадках. Встановлено, що предметом спору є стягнення заборгованості на підставі виконання зобов"язань, передбачених умовами кредитного договору. З матеріалів справи встановлено, що 05 серпня 2019 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір № С-112-006580-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати позичальникові грошові кошти у розмірі та на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути отриману суму кредиту та сплатити проценти. Як передбачено ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з умовами договору, Банк відкрив поточний рахунок Позичальнику у національній валюті України гривні, встановив кредитний ліміт у розмірі 11 000,00 грн та процентну ставку 24% річних, з кінцевим строком повернення кредиту до 05 серпня 2024 року. Позичальник підтвердив ознайомлення з умовами договору, тарифами та погодився з ними в повному обсязі. Належне виконання кредитних зобов`язань з боку Позичальника не було забезпечене, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Відповідно до довідки-розрахунку, станом на 19 грудня 2023 року (дату відступлення права вимоги), розмір заборгованості становив 30 550,70 грн, з яких: основна сума боргу 10 207,90 грн; нараховані та несплачені проценти 20 342,80 грн; заборгованість за комісіями відсутня. 19 грудня 2023 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТзОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу №19/12-2023. Згідно п.2.1 та 2.2 договору АТ «Ідея Банк» відступає ТзОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», а останнє приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах, визначених Договором факторингу. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за даним Договором, відступаються в розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в друкованому реєстрі боржників, що підписуються сторонами в день укладення цього договору. Згідно п. 4.1 договору фактор зобов`язується сплатити клієнту суму фінансування у розмірі 11576112 грн. У п.5.1 сторони договору установили, що права вимоги вважаються такими, що перейшли від клієнта до фактора саме в день підписання стронами друкованого реєстру боржників та договору за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно» за умови виконання фактором зобов`язань передбачених п.4.1 цього Договору (а.с.12-18). Друкований реєстр боржників сторонами договору факторингу підписано 19 грудня 2023 року, у якому під № 2602 значиться [PERSON] кредитний договір № С-112-006580-19-980 від 05.08.2019 року, заборгованість за основним боргом- 10207,90 грн заборгованість за відсотками 20342,80 грн, заборгованість за відсотками, кількість днів прострочення 1383 (а.с.27 - 28). Згідно з платіжною інструкцією №45 від 20 грудня 2023 року ТзОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» на виконання умов Договору факторингу №19/12-2023 сплатило АТ "Ідея Банк" 11576112 грн (а.с30) та за платіжним дорученням №611 від 17 жовтня 2023 року200000 грн (а.с.31). ТзОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» зобов`язання за договором факторингу виконав в повному обсязі. 22 грудня 2023 року між ТзОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» та ТзОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 22/12-2023. Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ "ФК "Профіт Капітал" зареєстроване як юридична особа, основний вид економічної діяльності 64.19 - інші види грошового посередництва, на підставі свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 20.10.2015 ТОВ "ФК "Профіт Капітал" має право здійснювати фінансові послуги без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства: надання гарантій, надання поручительств, надання позик, факторинг, фінансовий лізинг, надання фінансових кредитів за рахунок власних коштів, залучення фінансових активів юридичних осіб із зобов`язанням щодо наступного їх повернення. Згідно п.2.1 та 2.2 договору ТзОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а останнє приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТзОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» за плату та на умовах, визначених Договором факторингу. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за даним Договором, відступаються в розмірі заборгованості боржників перед ТзОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», та визначені в друкованому реєстрі боржників, що підписуються сторонами в день укладення цього договору. Згідно п. 4.1 договору фактор зобов`язується сплатити клієнту суму фінансування у розмірі 11861032.61 грн. У п.5.1 сторони договору установили, що права вимоги вважаються такими, що перейшли від клієнта до фактора саме в день підписання стронами друкованого реєстру боржників та договору за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно» за умови виконання фактором зобов`язань передбачених п.4.1 цього Договору (а.с.24-28). Друкований реєстр боржників сторонами договору факторингу було підписано 22 грудня 2023 року. У цьому Реєстрі під № 2602 значиться [PERSON] кредитний договір № С-112-006580-19-980 від 05.08.2019 року, заборгованість за основним боргом- 10207,90 грн та заборгованість за відсотками 20342,80 грн, заборгованість за відсотками, кількість днів прострочення 1383. Згідно з платіжною інструкцією №376 від 26 грудня 2023 року ТзОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» на виконання умов Договору факторингу №22/12-2023 сплатило ТзОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» 11861032.61 грн (а.с.40). Відтак, позивач, як новий кредитор, набув право вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. На підставі викладеного, слід зробити висновок про те, що між первісним кредитором, правонаступником якого є позивач та відповідачем виникли правовідносини у зв`язку з укладенням відповідачкою кредитного договору. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку не повернуті; [PERSON] була повідомленою про умови, правила та відсотки банку, однак не виконала обов`язок з повернення кредитних коштів і правонаступник первісного кредитора вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів. Крім того, відповідач не надала доказів, які спростовували б розмір заборгованості за тілом кредиту, а відтак наданий позивачем розрахунок заборгованості в цій частині приймається як достовірний. Тому вимоги позивача про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 10207,90 грн є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Разом з тим, вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в розмірі 20342,80 грн не можуть бути задоволені як такі що більше ніж в двічі перевищують суму основного боргу, та підлягають зменшенню розміру стягуваних процентів до 10 000,00 грн. Суд вважає, що надмірна диспропорція між сумою основного боргу (10 207,90 грн) та розміром нарахованих процентів (20 342,80 грн) суперечить принципу співмірності відповідальності, передбаченому статтями 549, 551 ЦК України. Відсутність активних дій з боку попереднього кредитора щодо досудового врегулювання спору або вжиття заходів до стягнення простроченої заборгованості протягом тривалого часу, призвело до нарощення боргу в непропорційних обсягах із покладенням непомірного тягара на відповідача. З урахуванням того, що Позичальник є фізичною особою, а сума основного боргу є помірною, суд вважає, що нарахування відсотків у понад 200% від тіла кредиту може розглядатися як ухилення кредитора від ризику прострочення, перекладеного цілком на боржника, що суперечить п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Відповідач, за матеріалами справи, не заперечувала наявність заборгованості, проте також не вчинила дій, які б свідчили про злісне ухилення від виконання зобов`язань. При цьому, кредитор не довів належним чином обґрунтованість саме такого розміру процентів, у тому числі відсутні детальні розрахунки поквартального чи помісячного нарахування. Таким чином, з метою дотримання балансу інтересів, співмірності відповідальності та недопущення безпідставного збагачення кредитора, суд вважає обґрунтованим: стягнути з Відповідача проценти в межах 10 000 грн, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню, становить 20 207,90 грн, з яких: основна сума боргу 10 207,90 грн, проценти 10 000,00 грн, комісії 0,00 грн. Окрім того позивачем також заявлено про стягнення з Відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. Водночас відповідно до частини 4 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на професійну правничу допомогу повинен бути співмірним із: складністю справи; обсягом наданих правничих послуг; часом, витраченим представником на надання правової допомоги; значенням справи для сторони. Згідно із статтями 19, 274 ЦПК України, дана справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження як малозначна, що зумовлює: відсутність складної фактичної чи правової проблематики; обмежений обсяг процесуальних дій; мінімальний рівень правового аналізу та юридичної аргументації. З наданих матеріалів справи не вбачається, що обсяг правничої допомоги був значним або виходив за межі підготовки та подання стандартного позову, супровід якого не потребував надмірних ресурсів чи часу. Таким чином, беручи до уваги: категорію справи (малозначна); відсутність у справі складних правових питань; типову природу позовних вимог; відсутність заперечень по суті справи від Відповідача; невизначеність у документах позивача щодо конкретного обсягу правничої допомоги, суд приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000 грн є явно завищеними та не відповідають принципу співмірності, закріпленому в ч. 4 ст. 137 ЦПК України. З урахуванням зазначеного, суд вважає за доцільне зменшити суму витрат на правничу допомогу до 2 000 грн як таку, що є справедливою, обґрунтованою та об`єктивно необхідною для забезпечення права на професійну правничу допомогу у межах цієї категорії справ. Крім того, відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати з урахуванням принципу пропорційності, виходячи з частки задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved