Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

21.11.2023 адвокат Котляр А.О., діючи в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із даним позовом, у якому просить встановити факт проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період із серпня 2014 року по 01 грудня 2018 року, а також визнати спільним сумісним майном: - торговельну марку зареєстровану згідно свідоцтва України на знак для товарів і послуг № [NUMBER] від 10 лютого 2017 року; - доменне ім`я [INFO] зареєстроване 29.11.2014 року; - доменне імені [INFO] зареєстроване 06.03.2017 року; - веб-сайт, доступ до якого здійснюється через доменні імена [INFO]; - транспортний засіб марки Mercedes-Benz E 200, загальний легковий - загальний купе - В, білого кольору, рік випуску 2018, номер кузова [NUMBER] , об`єм двигуна 1991, реєстраційний номер [NUMBER] , та поділити таке майно між сторонами. Крім того, адвокат просить стягнути із відповідача на користь позивача понесені судові витрати. Дана позовна заява обґрунтовується тим, що з серпня 2014 року сторони почали проживати спільно без реєстрації шлюбу. На початку вересня 2016 року сторони утворили юридичну особу - ТОВ «БУКВИ.КОМ,@БУКВИ», основний вид діяльності - надання інформаційних послуг, реєстрація місцезнаходження - [ADDRESS] (адреса реєстрації місця проживання відповідача). Директором є позивач [PERSON] , а особою, наділеною повноваженнями на представництво інтересів товариства без довіреності - відповідач [PERSON] . Наприкінці вересня 2016 сторони подали заяву про реєстрацію торгівельної марки. У подальшому товариство отримало повідомлення про її реєстрацію. Крім того, сторони для продуктивної діяльності створили власний інтернет ресурс та зареєстрували доменні імена. 01.12.2018 сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим Подільським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві (актовий запис №1385). 18.03.2019 на підставі договору №852640147, укладеного між ТОВ «Автоцентр на Кільцевій» та позивачем [PERSON] , подружжям було придбано автомобіль Mercedes-Benz E 200, загальний легковий - загальний купе - В, білого кольору, рік випуску 2018, номер кузова [NUMBER] , об`єм двигуна 1991, реєстраційний номер [NUMBER] . Даний транспортний засіб зареєстрований на позивача [PERSON] 19.07.2019 на підставі договору №0952611032, укладеного між ТОВ «Автоцентр на Кільцевій» та відповідачем [PERSON] , подружжям було придбано автомобіль Mercedes-AMG GLE 43 4MATIC Coupe, загальний легковий - загальний купе - В, білого кольору, рік випуску 2019, номер кузова [NUMBER] , об`єм двигуна 2996, реєстраційний номер [NUMBER] . Даний транспортний засіб зареєстрований на відповідача [PERSON] 01.02.2023 шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (актовий запис №15). Твердження про спільність проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу підтверджується сукупністю долучених до позову доказів, зокрема, фотознімків, авіаквитків, установчими документами товариства, а також показами свідків, яких адвокат просить допитати у ході судового розгляду справи. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11.2023 для розгляду даної позовної заяви визначено суддю Святошинського районного суду м. Києва Єросову І.Ю. Ухвалою суду від 24.11.2023 відкрито провадження у справі, розгляд вирішено проводити у порядку загального позовного провадження із викликом учасників справи у підготовче засідання на 05.03.2024 року. Також позивачем одночасно із заявленням даного позову скеровано до суду заяву про забезпечення позову, яка повністю задоволена ухвалою суду від 24.11.2023 року. У підготовчому засіданні 05.03.2024 представником відповідача - адвокатом Решнюком А.В. було заявлено усне клопотання про призначення експертизи, у задоволенні якого було відмовлено з огляду на порушення процесуальної процедури звернення із таким клопотанням. Водночас, судом задоволено клопотання представника позивача - адвоката Котляра А.О. про допит свідків та прийнято рішення про закриття підготовчого провадження та про призначення справи до судового розгляду по суті. У судовому засіданні 11.06.2024 судом допитано свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Так, свідок [PERSON] повідомив суду, що знає позивача та відповідача з 2015 року, здавав їм квартиру в оренду влітку 2015 року. Знімали квартиру для спільного проживання, позиціонували себе як молода пара, вчасно та добросовісно сплачували за оренду житла, комунальні послуги, підтримували житлове приміщення у задовільному стані. Дану квартиру сторони орендували до 2022 року. Зазначив, що кожен місяць приходив до пари, аби перевірити стан квартири, у ній постійно були чоловічі та жіночі речі, сама квартира виглядала такою, в якій постійно проживають люди (чоловік та жінка). Свідок [PERSON] зазначив, що знає сторін з 2014 року, разом працювали та їздили на відпочинки. Останні поводили себе як подружжя, навіть зареєстрували ТОВ «Букви». Бізнес йшов добре, подружжя часто подорожувало, купувало нерухомість. Бачилися з [PERSON] та [PERSON] спочатку в чотирьох (разом із дружиною свідка), а потім втрьох, оскільки дружина багато вчилася. У свою чергу, свідок [PERSON] повідомив суду, що знайомий зі сторонами з 2016 року, а з відповідачем активно почали спілкуватися з 2020 року. Зазначив, що мав зі сторонами робочі стосунки, працював на їх бізнес, відповідач у ході спілкування з ним ніколи не заперечував той факт, що проживає спільно з [PERSON] однією сім`єю, а бізнес є сімейним. Наприкінці 2022 у відповідача змінилося ставлення до бізнесу, пара розійшлася та відповідач наполягав, аби [PERSON] залишила пост директора товариства. Також додав, що відповідач активно публікував у соціальних мережах фотознімки із [PERSON] , зокрема, й зі спільних подорожей, пара мала спільну домашню тваринку - котика, а пізніше завели собаку. Всі питання на роботі подружжя вирішувало спільно, [PERSON] фактично відповідала за юридичну та формальну частину роботи, а [PERSON] займався питанням реклами, медіа тощо. Зі слів [PERSON] свідку відомо, що вони спільні кошти замість купівлі квартири вирішили витратити на відкриття спільного бізнесу - ТОВ «Букви». В особистому спілкуванні [PERSON] позиціонував [PERSON] як свою дружину, без якої йому було б важко вести господарство та побут. Також у засіданні 11.06.2024 позивач [PERSON] висловила свою позицію щодо заявленого позову. Так, остання вказала, що познайомилася з відповідачем після подій «Майдану», почали займатися комунікаціями та медіа. Оскільки мала досвід роботи на посаді директора - то вона у товаристві обіймала дану посаду, а відповідач займався інтернет сайтами. Так вони створили проект під назвою «[INFO]», купили сайт і почали його розвивати. Вклад у бізнес 50% з кожного, а тому, вважає, що половина всього майна належить їй на праві власності. Представник відповідача - адвокат Решнюк А.В. категорично заперечував щодо встановлення судом факту спільного проживання сторін, вказуючи на те, що покази свідків та долучені до позовної заяви фотознімки не є доказами, які б беззаперечно свідчили про те, що сторони дійсно проживали однією сім`єю, спільно вели господарство. У той же час, відповідач не заперечує щодо факту романтичних відносин між сторонами, спілкування та спільного ведення бізнесу, однак наведене не є доказом спільного проживання. 07.10.2024 через канцелярію суду надійшло клопотання представника відповідача - адвоката Решнюка А.В. про долучення доказів - звіту про незалежну оцінку транспортного засобу Mercedes-AMG GLE 43 4MATIC Coupe, загальний легковий - загальний універсал - В, рік випуску 2019, номер кузова [NUMBER] , об`єм двигуна 2996, реєстраційний номер [NUMBER] . Зі змісту даного звіту вбачається, що ринкова вартість даного автомобіля становить 2 102 000 грн. 00 коп. 07.10.2024 представник позивача - адвокат Котляр А.О. скерував клопотання про призначення експертизи - визначення ринкової вартості майнових прав об`єкта права інтелектуальної власності: торговельної марки, зареєстрованої згідно зі свідоцтвом України на знак для товарів і послуг № [NUMBER] від 10 лютого 2017 року; доменного імені [INFO] зареєстроване 29.11.2014 року; доменного імені [INFO] зареєстроване 06.03.2017 року; веб-сайту, доступ до якого здійснюється через доменні імена [INFO]. Крім того, адвокат Котляр А.О. просив долучити до матеріалів справи звіт про оцінку колісного транспортного засобу Mercedes-Benz E 200, загальний легковий - загальний купе - В, білого кольору, рік випуску 2018, номер кузова [NUMBER] , об`єм двигуна 1991, реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до даного звіту ринкова вартість вказаного автомобіля становить 1 607 000 грн. 00 коп. Сторони у засідання не прибули, водночас просили судовий розгляд проводити без їх участі. Ухвалою суду від 07.10.2024 призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено експертам Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України (бульвар Лесі Українки, 26, м. Київ, 01133). На вирішення експертів поставлено такі питання: 1. Яка ринкова вартість майнових прав об`єкту права інтелектуальної власності - торговельної марки [INFO] зареєстрованої згідно свідоцтва України на знак для товарів і послуг № [NUMBER] від 10 лютого 2017 року ? 2. Яка ринкова вартість майнових прав об`єкту права інтелектуальної власності - доменного імені [INFO] зареєстрованого 29.11.2014 року ? 3. Яка ринкова вартість майнових прав об`єкту права інтелектуальної власності - доменного імені [INFO] зареєстроване 06.03.2017 року ? 4. Яка ринкова вартість майнових прав об`єкту права інтелектуальної власності - веб-сайту, доступ до якого здійснюється через доменні імена [INFO] ? Провадження у справі зупинено. 13.05.2025 до суду надійшов висновок експертів №815/1-2/24 від 24.04.2025, з якого вбачається, що: - ринкова вартість майнових прав об`єкта права інтелектуальної власності - торговельної марки зареєстрованої згідно зі свідоцтвом України на знак для товарів і послуг № [NUMBER] від 10.02.2017 станом на 24.04.2025 складає 1 083 грн. 00 коп.; - ринкова вартість майнових прав об`єкта права інтелектуальної власності - доменного імені [INFO] зареєстрованого 29.11.2014 року станом на 24.04.2025 складає 13 403 грн. 00 коп.; - ринкова вартість майнових прав об`єкта права інтелектуальної власності - доменного імені [INFO] зареєстроване 06.03.2017 року станом на 24.04.2025 складає 42 182 грн. 00 коп.; - ринкова вартість майнових прав об`єкта права інтелектуальної власності - веб-сайту, доступ до якого здійснюється через доменні імена [INFO] станом на 24.04.2025 складає 187 752 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 26.05.2025 відновлено провадження у справі, викликано учасників у судове засідання на 21.07.2025 року. 24.06.2025 через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника позивача - адвоката Котляра А.О. про дотримання розумних строків розгляду даного провадження. 21.07.2025 через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника позивача - адвоката Котляра А.О. про уточнення позовних вимог, в якому останній просить визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на: - право інтелектуальної власності - торговельну марку зареєстровану згідно свідоцтва України на знак для товарів і послуг № [NUMBER] від 10 лютого 2017 року; - право інтелектуальної власності - доменне ім`я [INFO] зареєстроване 29.11.2014 року; - право інтелектуальної власності - доменне імені [INFO] зареєстроване 06.03.2017 року; - право інтелектуальної власності - веб-сайт, доступ до якого здійснюється через доменні імена [INFO]; - транспортний засіб марки Mercedes-Benz E 200, загальний легковий - загальний купе - В, білого кольору, рік випуску 2018, номер кузова [NUMBER] , об`єм двигуна 1991, реєстраційний номер [NUMBER] . Крім того, у даній заяві адвокат просить залишити у власності відповідача транспортний засіб марки Mercedes-AMG GLE 43 4MATIC Coupe, загальний легковий - загальний універсал - В, рік випуску 2019, номер кузова [NUMBER] , об`єм двигуна 2996, реєстраційний номер [NUMBER] . Окремо адвокат просить стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію у розмірі 250 580 грн. 00 коп. У судових дебатах представник позивача - адвокат Котляр А.О. вказав, що повністю підтримує позовні вимоги та просить задовольнити позов, оскільки сторони без реєстрації шлюбу проживали тривалий час (з 2014 по грудень 2018 року, а з грудня 2018 по 01.02.2023 у офіційно зареєстрованому шлюбі), вели спільно господарство, подорожували, за спільні кошти розвивали бізнес. Факт спільного проживання підтверджують також і допитані у ході судового розгляду справи свідки. З огляду на наведене, наявні достатні підстави для визнання набутого за час спільного проживання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ його між сторонами. Представник відповідача - адвокат Решнюк А.В. просив частково задовольнити позов, вказуючи на недоведеність факту спільного проживання сторін у період до 01.12.2018 (укладення шлюбу) та неможливість визнати об`єкти права інтелектуальної власності спільною сумісною власністю. Так, адвокат зазначив, що долучені до позову фото та покази свідків не можуть беззаперечно свідчити про наявність у сторін спільного проживання. Стороною позивача не надано чеки про оплату комунальних послуг, договір оренди житлового приміщення, в якому, за версією позивача, спільно проживали сторони, довідки із ЖЕКу про кількість осіб, які проживають за вказаною адресою. Суд, вислухавши доводи учасників провадження, ретельно дослідивши наявні у розпорядженні суду матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, доходить таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу приписів ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожен доказ повинен відповідати законодавчо закріпленим вимогам, а саме - бути належними, допустимими, достатніми та достовірними. Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У свою чергу, в силу вимог ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наведене являє собою критерій допустимості наданих стороною доказів. Згідно з ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Приписами ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У своїй позовній заяві позивач [PERSON] та її представник - адвокат Котляр А.О. просять встановити факт спільного проживання позивача та відповідача у період із серпня 2014 року по 01.12.2018 року. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. На підтвердження наведеного факту до позовної заяви долучено низку фотознімків, на яких зображені сторони справи, зроблені у період із серпня 2014 року по жовтень 2018 року (т. 1 а.с. 40-46), копії авіаквитків на ім`я сторін (т. 1 а.с. 47-49). Також суд сприймає покази свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] разом проживали, спільно вели господарство, мали спільний бюджет, разом подорожували, мали домашніх улюбленців, позиціонували себе подружня пара, публічно висвітлювали спільне подружнє життя, мали намір побудувати сім`ю та оформили свої шлюбні відносини у грудня 2018 року, набували у власність за спільні кошти автомобілі, будували спільні плани, розвивали бізнес. Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 2, 3 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Про те, що законодавець визнає можливість створення сім`ї чоловіком і жінкою, які не перебувають у шлюбі, свідчать положення ст. 74 СК України. Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. У ході судового розгляду встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] у період з 2015 року спільно проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено показами [PERSON] та [PERSON] . Сторони проживали разом до 01.12.2018 з наміром створити сім`ю та 01.12.2018 оформили свої відносини у Подільському районному у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №1385) (т. 1 а.с. 56). Також суд бере до уваги наявність спільних фотознімків подружжя, авіаквитків про спільні подорожі у 2016 та 2017 роках, установчими документами ТОВ «Буква» про спільне ведення бізнесу, документами, які підтверджують факт спільного придбання двох автомобілів. Твердження представника відповідача - адвоката Решнюка А.В. про те, що покази свідків та долучені до позову фотознімки не є достатніми доказами для встановлення факту спільного проживання сторін суд вважає необґрунтованими та звертає увагу, що закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. У даному випадку позивачем та її представником надано суду низку доказів, зокрема, й відомості про спільну діяльність сторін (ТОВ «Буква»), спільні подорожі, спільне придбання у власність транспортних засобів, які поза розумним сумнівом свідчать про те, що дійсно позивач та відповідач тривалий час спільно проживали, мали намір офіційно оформити свої подружні відносини (що і зробили 01.12.2018), мали спільний бюджет, який витрачали на подружнє життя та спільне ведення бізнесу, купували рухоме майно, спільно вели господарство. Більше того, суд бере до увагу до обставину, що фактично відповідач не заперечує висловлені свідками обставини (зокрема, щодо спільного фактичного проживання по [ADDRESS] у період з 2015 року), не надає докази на підтвердження протилежного. Оцінивши у сукупності надані стороною позивача докази, суд доходить висновку про обґрунтованість позиції сторони позивача щодо факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] , наявність у них взаємних права та обов`язків, спільного бюджету, ведення господарства, тобто ознак, які притаманні подружжю. Згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. У постанові Верховного Суду України від 20.02.2012 у справі №6-97цс11 судом витлумачено, що для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у період, протягом якого було придбано спірне майно. Верховний Суд України у постанові від 25.12.2013 у справі №6-135цс13 висловив правову позицію, за якою майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету), а інше не встановлено письмовою угодою між ними. У свою чергу, у постанові Великої палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки. Приписами ст. 60 СК України визначено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Тлумачення ст. 60 СК України свідчить про те, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Із аналізованих положень закону слідує, шо проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Згідно з ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. У ході розгляду справи судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 09.09.2016 утворили ТОВ «Буква» (м. Київ, вул. Жмеринська, 32-А, кв. 19). Зі змісту установчих документів вбачається, що сторони є засновниками товариства та у рівних частках сформували статутний капітал (по 2 500 грн. 00 коп.). Від спільної господарської діяльності сторони отримували дохід, який утворював їх спільний бюджет. Вказані грошові кошти витрачалися останніми саме на потреби сім`ї, зокрема, на купівлю транспортних засобів Mercedes-Benz E 200, загальний легковий - загальний купе - В, білого кольору, рік випуску 2018, номер кузова [NUMBER] , об`єм двигуна 1991, реєстраційний номер [NUMBER] , та Mercedes-AMG GLE 43 4MATIC Coupe, загальний легковий - загальний універсал - В, рік випуску 2019, номер кузова [NUMBER] , об`єм двигуна 2996, реєстраційний номер [NUMBER] . Крім того, у ході спільного проживання, як за час офіційно зареєстрованого шлюбу (з 01.12.2018 до 01.02.2023), так і у період проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу (із серпня 2014 року до [INFO] ), сторони набули у власність об`єкти права інтелектуальної власності - торговельну марку зареєстровану згідно свідоцтва України на знак для товарів і послуг № [NUMBER] від 10 лютого 2017 року; доменне ім`я [INFO] зареєстроване 29.11.2014 року; доменне імені [INFO] зареєстроване 06.03.2017 року; веб-сайт, доступ до якого здійснюється через доменні імена [INFO] . Аналізуючи встановлені судом обставини та положення закону щодо правового режиму спільного майна подружжя, суд доходить висновку про те, що майно, набуте сторонами у даному провадженні має статус спільного сумісного майна, а тому, підлягає поділу між сторонами. Водночас, щодо тверджень представника відповідача - адвоката Решнюка А.В. про неможливість визнати право на інтелектуальну власність об`єктом спільної сумісної власності суд звертає увагу на таке. До об`єктів права інтелектуальної власності згідно зі статтею 420 ЦК України у тому числі належать торговельні марки (знаки для товарів і послуг). Набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом. Умови та порядок видачі свідоцтва встановлюються законом (частина перша статті 494 ЦК України). У передбаченому законом порядку ТОВ «Буква» зареєструвало торгівельну марку, що підтверджується свідоцтвом на знак для товарів і послуг № [NUMBER] від 10.02.2017 року. Згідно з приписами ч. 1 ст. 421 ЦК України суб`єктами права інтелектуальної власності є: творець (творці) об`єкта права інтелектуальної власності (автор, виконавець, винахідник тощо) та інші особи, яким належать особисті немайнові та (або) майнові права інтелектуальної власності відповідно до цього Кодексу, іншого закону чи договору. В силу положень ст. 428 ЦК України, право інтелектуальної власності, яке належить кільком особам спільно, може здійснюватися за договором між ними. У разі відсутності такого договору право інтелектуальної власності, яке належить кільком особам, здійснюється спільно. Приписи ч. 1 ст. 493 ЦК України закріплюють, що право інтелектуальної власності на певну торговельну марку може належати одночасно кільком фізичним та (або) юридичним особам. Із наведених положень закону випливає, що торговельна марка, зареєстрована сторонами даного спору, може бути об`єктом спільної сумісної власності подружжя та її доля може бути вирішена судом у порядку поділу спільного майна подружжя. Позивач просить суд визнати за нею право власності на торговельну марку зареєстровану згідно свідоцтва України на знак для товарів і послуг № [NUMBER] від 10 лютого 2017 року; доменне ім`я [INFO] зареєстроване 29.11.2014 року; доменне ім`я [INFO] зареєстроване 06.03.2017 року; веб-сайт, доступ до якого здійснюється через доменні імена [INFO]; транспортний засіб марки Mercedes-Benz E 200, загальний легковий - загальний купе - В, білого кольору, рік випуску 2018, номер кузова [NUMBER] , об`єм двигуна 1991, реєстраційний номер [NUMBER] , з огляду на ту обставину, що вартість належного відповідачу [PERSON] транспортного засобу Mercedes-AMG GLE 43 4MATIC Coupe, загальний легковий - загальний універсал - В, рік випуску 2019, номер кузова [NUMBER] , об`єм двигуна 2996, реєстраційний номер [NUMBER] , є вищою, аніж сукупна вартість вищезазначеного майна. Так, відповідно до звіту про оцінку ринкової вартості автомобіля Mercedes-AMG GLE 43 4MATIC Coupe, загальний легковий - загальний універсал - В, рік випуску 2019, номер кузова [NUMBER] , об`єм двигуна 2996, реєстраційний номер [NUMBER] , вартість останнього становить 1 670 000 грн. 00 коп., у той час, як вартість автомобіля Mercedes-Benz E 200, загальний легковий - загальний купе - В, білого кольору, рік випуску 2018, номер кузова [NUMBER] , об`єм двигуна 1991, реєстраційний номер [NUMBER] , складає 2 102 000 грн. 00 коп. У свою чергу, сукупна вартість об`єктів права інтелектуальної власності станом на 24.04.2025 складає 244 420 грн. 00 коп.: - ринкова вартість майнових прав об`єкта права інтелектуальної власності - торговельної марки зареєстрованої згідно зі свідоцтвом України на знак для товарів і послуг № [NUMBER] від 10.02.2017 станом на 24.04.2025 складає 1 083 грн. 00 коп.; - ринкова вартість майнових прав об`єкта права інтелектуальної власності - доменного імені [INFO] зареєстрованого 29.11.2014 року станом на 24.04.2025 складає 13 403 грн. 00 коп.; - ринкова вартість майнових прав об`єкта права інтелектуальної власності - доменного імені [INFO] зареєстроване 06.03.2017 року станом на 24.04.2025 складає 42 182 грн. 00 коп.; - ринкова вартість майнових прав об`єкта права інтелектуальної власності - веб-сайту, доступ до якого здійснюється через доменні імена [INFO] станом на 24.04.2025 складає 187 752 грн. 00 коп. Математичними обрахунками встановлено, що вартість майна, яке просить залишити у своїй власності позивач [PERSON] становить 1 851 420 грн. 00 коп., а у власності відповідача - 2 102 000 грн. 00 коп. Отже, сума, яка підлягає стягненню із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 250 580 грн. 00 коп. На переконання суду, застосований спосіб захисту цивільних прав та інтересів позивача [PERSON] відповідає принципах здійснення цивільного судочинства, прияє ефективному та справедливому вирішенню даного судового спору та узгоджується із практикою ЄСПЛ та правовими позиціями Верховного Суду. Щодо вимог позивача про стягнення із відповідача судових витрат суд звертає увагу на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В силу приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги, що позивач [PERSON] , звертаючись до суду із даним позовом, сплатила судовий збір у розмірі 13 420 грн. 56 коп., а суд за результатами судового розгляду дійшов висновку про необхідність задоволення даного позову у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача суму раніше сплаченого судового збору.

Outcome: approved