Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~\~До Лебединського\~районного суду\~Сумської області\~надійшла позовна\~заява за\~вищевказаним позовом.\~Позивач просить\~ухвалити рішення\~яким виділити\~йому -\~ [PERSON] (зареєстрований: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) в натурі належну на праві власності 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 146,4 кв.м., житловою площею 118,9 кв.м. що складалася кімнат № І площею 4,8 кв.м, №1-1 площею 10 кв.м, № 1 - 2 площею 5,8 кв.м, № 1 - 3 площею 15,8 кв.м, № 1 - 4 площею 13,4 кв.м, № 1 - 5 площею 10,2 кв.м, № 1-6 площею 18,2 кв.м, № 7 площею 7,5 кв.м, № 8 площею 4,7 кв.м. відображених на плані житлового будинку та господарські споруди: 1/2 частина сараю під літ. «Б», 1/2 частина погребу під літ «п/г», убиральнею під літ «В», сараєм під літ. «Д», сараєм під літ. «Е», літньою кухнею під літ «Ж, К», гаражем під літ. «З», банею під літ. «И». Припинити спільну часткову власність на житловий будинок [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання також не з`явився, надав заяву про визнання позовних вимог та просить провести розгляд справи у його відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини: 13 квітня 1995 року [PERSON] придбав у КСП «Будильське» 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 146,4 кв.м., житловою площею 118,9 кв.м. з надвірними спорудами. Зазначений договір був посвідчений нотаріально та зареєстрований 13.04.1995 року Р№2-1301. Фактично 1/2 частина житлового будинку складалася із відокремленої квартири яка складалася із кімнат № І площею 4,8 кв.м, № 1 - 1 площею 10 кв.м, № 1 - 2 площею 5,8 кв.м, № 1 - 3 площею 15,8 кв.м, № 1 - 4 площею 13,4 кв.м, № 1 - 5 площею 10,2 кв.м, № 1-6 площею 18,2 кв.м, № 7 площею 7,5 кв.м, № 8 площею 4,7 кв.м. відображених на плані житлового будинку та господарські споруди: 1/2 частина сараю під літ. «Б», 1/2 частина погребу під літ «п/г», убиральнею під літ «В», сараєм під літ. «Д», сараєм під літ. «Е», літньою кухнею під літ «Ж, К», гаражем під літ. «З», банею під літ. «И». Друга половина вищевказаного житлового будинку перебуває у власності та володінні - [PERSON] на підставі купівлі-продажу посвідченого Лебединською державною нотаріальною конторою 13.04.1995 року Р№2-1303, укладеного ним також 13 квітня 1995 року із КСП «Будильське». У його володінні та розпорядженні перебуває 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 146,4 кв.м., житловою площею 118,9 кв.м. та складається із кімнат № І площею 3,5 кв.м., № II площею 10,5 кв.м., № 2 - 1 площею 8,2 кв.м. № 2 - 2 площею 15,6 кв.м., № 2-3 площею 3,5 кв.м., № 2-4 площею 18,2 кв.м., № 2-5 площею 11,8 кв.м., № 2-6 площею 15,7 відображених на плані житлового будинку та господарські споруди: 1/2 частина сараю під літ. «Б», 1/2 частина погребу під літ «п/г», убиральнею під літ «Г». З копії довідки № 868 від 10.07.2018 року встановлено, що господарство, що розташоване по адресі: [ADDRESS] (колишня [ADDRESS] значиться: 1/2 частина за [PERSON] , [INFO] ; 1/2 частина за [PERSON] , [INFO] . Підстава: 1. погосподарська книга № 17, особовий рахунок № [NUMBER] (2016-2020 р.р.) ( [PERSON] ) 2. погосподарська книга № 17, особовий рахунок № [NUMBER] ( [INFO] ( [PERSON] ). 3. рішення виконкому сільської ради № 83 від 23.12.2010 року "Про перезакладення документів погосподарського обліку". Право власності на земельні ділянки по [ADDRESS] у позивача та відповідача оформлені окремо. Земельна ділянка кадастровий номер 5922981200:07:001:1094 площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд належить на праві приватної власності - [PERSON] , що стверджено копією Державного акту серія ЯМ № 607806, що виданий 04.10.2012 року. [PERSON] на праві приватної власності належить дві окремі земельні ділянки по [ADDRESS] Сумської кадастровий номер 5922981200:07:001:1017 площею 0,070 га та 5922981200:07:001:0017 площею 0,2600 га для ведення особистого селянського господарства, що стверджено копією Державного акту Серія СМ №188717, що виданий 15.12.2003 року та копією Державного акту серія СМ № 188718, що виданий 15.12.2003 року. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджуватися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми ст. ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Ч.З ст. 358 ЦК України встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно з ч. 1-2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Виходячи з аналізу змісту норм ст.ст. 183, 358, 364 ЦК України, виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно. Саме такою є правова позиція Верховного Суду України у справі №6-1443цс16. Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Відповідно до абз. 1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Враховуючи конструкцію належного сторонам житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки, вважаю, можливо виділити в натурі належну позивачу 1/2 частину, оскільки будинок вже складається із двох ізольованих квартир. Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховний суд України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснено судам, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Оскільки, належні сторонам частки будинку фактично є абсолютно ізольованими окремими квартирами, однак у зв`язку тим, що право власності на житловий будинок зареєстроване як часткова власність, що тягне за собою порушення права вільно розпоряджатися належним на праві власності майном, суд доходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог та їх задоволення. \~ \~ \~ \~На підставі вйщевикладеного

Outcome: approved