Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

позов зареєстрований судом 29.07.2025 року і мотивований тим, що рішенням суду від 02.02.2016 року розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Сторони є батьками сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю, знаходиться на її утриманні. На підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.07.2016 року № 127/14739/14-ц, [PERSON] сплачує [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01.08.2016 року і до повноліття дитини. Зазначену ухвалу було пред`явлено до примусового виконання, постановою від 27.03.2025 року № 77522689 було відкрито виконавче провадження. На даний час дитина потребує значно більшого матеріального забезпечення, ніж станом на 2016 рік. Будь-якої додаткової допомоги відповідач на утримання сина [PERSON] не надає, від виконання умов мирової угоди ухиляється, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. [PERSON] просила суд змінити спосіб стягнення аліментів, визначений на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.07.2016 року № 127/14739/14-ц та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання законної сили даним рішенням і до досягнення дитиною повноліття. З дня набрання даним рішенням чинності припинити стягнення на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 26.07.2016 року у справі № 127/14739/14-ц про затвердження мирової угоди, поданої до примусового виконання як виконавчий документ. Просила стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу. Провадження у справі відкрите 01.09.2025 року. В судовому засіданні представник позивачки адвокат Лунегов О.О. позовні вимоги підтримав за викладених обставин. Суду пояснив, що відповідач не надає додаткових коштів на утримання сина [PERSON] , 2014 р.н., який проживає з матір`ю, знаходиться на її утриманні. Аліментів, розмір яких в 2016 році був визначений мировою угодою, на утримання неповнолітньої дитини недостатньо. Просив також стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на правничу допомогу 15\~000 грн. В судовому засіданні представник відповідача адвокат Сидоров О.В. суду пояснив, що [PERSON] не відмовляється сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] , однак, він не працює, доходу не має. Відповідач виконував умови мирової угоди про стягнення аліментів, але не у повній мірі. Просив зменшити витрати на правничу допомогу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками сина [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами був розірваний на підставі рішення суду від 02.02.2016 року. Син [PERSON] проживає з матір`ю, знаходиться на її утриманні. На підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.07.2016 року № 127/14739/14-ц, [PERSON] сплачує [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01.08.2016 року і до повноліття дитини. Зазначену ухвалу було пред`явлено до примусового виконання, постановою від 27.03.2025 року № 77522689 було відкрито виконавче провадження. Представник відповідача в судовому засіданні надав копії квитанцій про сплату аліментів. Додаткових витрат на утримання дитини відповідач не несе. Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач не працює і доходу не має. Між сторонами виникли сімейні правовідносини з приводу утримання неповнолітньої дитини, тому при вирішенні спору суд застосовує відповідні норми СК України. Відповідно до ст.\~181\~Сімейного\~кодексу\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже, одержувач аліментів має перевагу в обранні того чи того способу стягнення аліментів (у частці від доходу або у твердій грошовій сумі), якщо останні вже визначені судовим рішенням. \~Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. За положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі») (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13). Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 статті 182\~СК\~України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» визначено, що прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить 3\~196 грн. Отримувати підвищений мінімально гарантований розмір аліментів це безумовне право дитини, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Таким чином, суд вважає, що позивач надала достатньо доказів в обґрунтування позовних вимог, тому підлягає зміні спосіб присудження аліментів за ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.07.2016 року № 127/14739/14-ц. Визначаючи аліменти в частці від заробітку суд враховує вимоги ст.ст. 181, 182, 183, 192 СК України і приймає до уваги те, що відповідач працездатного віку, проти зміни способу стягнення аліментів не заперечував. Доказів незадовільного майнового стану чи незадовільного стану здоров`я відповідач не надав. Враховуючи реальні можливості відповідача і потреби його неповнолітнього сина [PERSON] , 2014 р.н., те, що обов`язок утримувати неповнолітніх дітей є обов`язком обох їх батьків, суд вважає необхідним задоволити позов і змінити спосіб аліментів, присуджений на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 26.07.2016 року № 127/14739/14-ц та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання законної сили даним рішенням і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26.07.2016 року у справі № 127/14739/14-ц про затвердження мирової угоди, подану до примусового виконання як виконавчий документ (ВП 77522689) - повернути до суду виконаною станом на день набрання даним рішенням законної сили. Оскільки при подачі даного позову позивач була звільнена від оплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір на користь держави слід стягнути з відповідача за ставками 2025 року. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивач надала договір про надання правничої (правової) допомоги від 20.03.2025 року № б/н, акт наданих послуг від 18.10.2025 року, загальна вартість яких складає 15\~000 грн., квитанцію до прибуткового касового ордера № 7/С від 18.10.2025 року на суму 15\~000 грн. Враховуючи вимоги ст. 137 ЦПК України, а також тривалість і складність справи та виконані адвокатом Лунеговим О.О. роботи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг, предмет позовних вимог, а також враховуючи співмірність витрат на правничу допомогу із складністю даної справи, ціною позову, обсягом наданих послуг і значенням справи для сторін, суд вважає необхідним компенсувати позивачу понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5\~000 грн.

Outcome: approved