Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (далі ТОВ «Факторинг Партнерс») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 28222,50 грн. Позовна заява обґрунтовується тим, що 5 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан») та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 3975680, за умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 7100 грн. і зобов`язалася повернути його, а також сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом. ТОВ «Мілоан» свої\~зобов`язання за\~договором виконало\~та надало\~відповідачу кредит\~в обумовленому\~в договорі\~розмірі. У порушення\~умов договору [PERSON] свої зобов`язання\~по погашенню\~кредиту належним\~чином не\~виконала,\~внаслідок чого\~утворилася заборгованість\~в розмірі 28222,50 грн., з яких: 7100 грн. за тілом кредиту, 20412,50 грн. процентами, 710 грн. комісією. 26 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу № 26-07/2024, згідно з яким право вимоги за договором № 3975680 перейшло до позивача. Представник позивача ТОВ «Факторинг Партнерс», будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи (про що свідчить довідка про доставку електронного документа), в судове засідання не з`явився. В позовній заяві сформовано клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Факторинг Партнерс». Відповідач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. У цій же заяві позовні вимоги визнає повністю. Процесуальні дії у справі 25 серпня 2025 року відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 18 вересня 2025 року за клопотанням відповідача розгляд справи відкладено. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом 5 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 3975680 (далі Договір), який позичальником підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Z99496 (5 грудня 2021 року) (арк. спр. 21), відповідно до умов якого позикодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2 Договору, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений у п. 1.4 Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором (п. 1.1 Договору) (арк. спр. 8-12). Сума кредиту (загальний розмір) становить 7100 грн. Кредит надається строком на 30 днів з 5 грудня 2021 року (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 4 січня 2022 року (пункти 1.2, 1.3, 1.4 Договору). Пунктом 1.5 Договору передбачено, що загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 3372,50 грн. в грошовому виразі та 11,215.00% у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 10472,50 грн. Комісія за надання кредиту - 710 грн. яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1 Договору). Проценти за користування кредитом: 2662,50 грн., які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2 Договору). Відповідно до п. 1.6 Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку за кожен день користування кредитом. Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів (п. 2.3.1.2 Договору). В п. 7.1 Договору зазначено, що строк дії цього Договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п. 2.1 Договору). Позикодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим Договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника (п. 3.2.6 Договору). Графіком платежів за договором про споживчий кредит від 5 грудня 2021 року № 3975680 доведено до відома [PERSON] інформацію про загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом, суми платежів за розрахунковий період та дати платежів (арк. спр. 13). Відповідно до довідки ТОВ «ФК «Елаєнс» від 11 липня 2025 року ТОВ «Мілоан» успішно перерахувало 5 грудня 2021 року [PERSON] кредитні кошти згідно договору № 3975680 у розмірі 7100 грн. на картку № [NUMBER] (арк. спр. 22). Згідно з поданою ТОВ «Мілоан» відомістю про щоденні нарахування та погашення за договором про споживчий кредит від 5 грудня 2021 року № 3975680 станом на 4 березня 2022 року у відповідача наявна заборгованість в розмірі 28222,50 грн., з яких: 7100 грн. тіла кредиту, 20412,50 грн. процентів та 710 грн. комісії (арк. спр. 23). З розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Факторинг Партнерс», вбачається, що станом на 23 липня 2025 року заборгованість [PERSON] за договором про споживчий кредит від 5 грудня 2021 року № 3975680 складає 28222,50 грн., з яких: 7100 грн. тіла кредиту, 20412,50 грн. процентів, 710 грн. комісії (арк. спр. 24). 26 липня 2024 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» уклали договір факторингу № 26-07/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступає ТОВ «Факторинг Партнерс» за плату своє право грошової вимоги до боржників, строк виконання зобов`язань за якою настав, а ТОВ «Факторинг Партнерс» приймає належні ТОВ «Мілоан» права грошової вимоги до боржників і стає новим кредитором за договорами про споживчий кредит. Про що також були складені акти приймання-передачі реєстру божників від 26 липня 2024 року (арк. спр. 25-34, 36-37). Відповідно до реєстру боржників та витягу з реєстру боржників до договору факторингу від 26 липня 2024 року № 26-07/2024 від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит № 3975680 на загальну суму 28222,50 грн. (арк. спр. 38-40, 41). Згідно платіжної інструкції від 26 липня 2024 року № 448090005 ТОВ «Факторинг Партнерс» сплатило на користь ТОВ «Мілоан» кошти згідно договору факторингу від 26 липня 2024 року № 26-07/2024 (арк. спр. 35). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Стосовно правонаступництва за зобов`язаннями. Згідно з ст. 512 Цивільного кодексу України (далі ЦК) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Приписами ст. 1077 ЦК передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується та сторонами не оспорюється факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до ТОВ «Факторинг Партнерс» за договором про споживчий кредит від 5 грудня 2021 року № 3975680, який укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Стосовно стягнення заборгованості за договором. Відповідно до частин 1, 3 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положенням ст. 610 ЦК передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до ч. 2 с. 1050 ЦК в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК). Відповідно до частин 1,2 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Приписами ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Суд установив, що відповідач [PERSON] та ТОВ «Мілоан» уклали договір про споживчий кредит від 5 грудня 2021 року № 3975680 в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем). Відповідно до умов договору ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кошти в сумі 7100 грн. строком на 30 днів, а остання зобов`язалася повернути кошти, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом, розмір яких визначений договором. 5 грудня 2021 року кредитні кошти перераховані відповідачу. Отже, факт отримання відповідачем коштів від ТОВ «Мілоан» суд вважає доведеним. У подальшому позивач ТОВ «Факторинг Партнерс» набув права грошової вимоги до боржника [PERSON] за договором про споживчий кредит від 5 грудня 2021 року № 3975680, укладеним між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . У підписаному відповідачем договорі про споживчий кредит від 5 грудня 2021 року № 3975680 визначена сума кредиту, комісія за надання кредиту, проценти за користування кредитними коштами, строк повернення коштів, а отже між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору. Такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК, створює презумпцію правомірності правочину і у зв`язку з цим, відповідно до ст. 629 ЦК, є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, за приписами ст. 526 ЦК, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, оскільки не повернула кредитору кредитні кошти, комісію за надання кредиту та проценти за користування ним, внаслідок чого виникла заборгованість за договором про споживчий кредит від 5 грудня 2021 року № 3975680 в розмірі 28222,50 грн., з яких: 7100 грн. за тілом кредиту, 20412,50 грн. процентами, 710 грн. комісією. Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. Вказані обставини відповідач не спростувала, інших розрахунків чи доказів про належне виконання умов договору не надала, а позовні вимоги визнала повністю. Отже, суд вважає, що позов є обґрунтованим, позовні вимоги є доведеними, а тому із [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за договором про споживчий кредит від 5 грудня 2021 року № 3975680 у повному обсязі. Розподіл судових витрат Оскільки в даній справі має місце визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, тому згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить суму 1211,20 грн. Із відповідача мають бути стягнуті документально підтверджені судові витрати позивача на сплату судового збору в частині, за винятком повернутої із державного бюджету суми судового збору, в розмірі 1211,20 грн. Згідно з частинами 1, 2 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Із копій договору про надання правової допомоги від 2 липня 2024 року № 02-07/2024 (арк. спр. 48-51), заявки на надання юридичної допомоги від 1 липня 2025 року № 182 (арк. спр. 53), витягу з акта про надання юридичної допомоги від 31 липня 2025 року № 15 (арк. спр. 54) судом встановлено, що АО «Лігал Ассістанс» надавалася правнича допомога ТОВ «Факторинг Партнерс» у цій справі. Така допомога полягала в: наданні усної консультації з вивченням документів (витрачений час 2 год., вартість 4000 грн.), складанні позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (витрачений час 3 год., вартість 9000 грн.). Загальна вартість наданих послуг становить 13000 грн. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд враховує, що ця справа є малозначною, в даній категорії справ усталена судова практика, через що позовні заяви у таких справах є майже типовими та фактично шаблонними, обсяг наданих доказів не є великим, участі в судовому засіданні представник позивача не брав. Отже, оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, витрачений час, значення справи для сторони, враховуючи те, що позивачу правова допомога надавалась і рішення суду ухвалено на його користь, на думку суду витрати на професійну правничу допомогу саме в розмірі 4000 грн. є співмірними по відношенню до обставин, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК.

Outcome: approved