Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

Представник позивача звернувся звернувся в суд в інтересах позивача [PERSON] та просить з підстав наведених в позовній заяві здійснити поділ спільного майна подружжя шляхом визнання права власності за нею на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , а також судові витрати стягнути з відповідача. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив такий задоволити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не прибув, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованою адресою місця проживання та шляхом розміщення відповідно повідомлення на сайті суду. За адресою реєстрації, відповідачу було надіслано судову кореспонденцію, однак така повернута на адресу суду із зазначенням причиною повернення, відповідно до довідки Укрпошти - "адресат відсутній за вказаною адресою". Від відповідача не надходило на адресу суду будь-яких клопотань, відзиву на позовну заяву. Судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з нгаступного. Судом встановлено, що 20 липня 2020 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб про що складено відповідний актовий запис за №7. Заочним рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 04.04.23р. у справі №444/522/23 шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. Між сторонами виник спір щодо спільного майна, що є об`єктом права власності подружжя. Так, ст. 69 СК України передбачено право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже за загальним правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. (Постанова ВСУ №6-843цс17 від 24.05.2017р., постанова ВС від 07.02.2018 року у справі №654/8243/14-ц від 07.02.2018 р.). Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено ст. 61 СК України, згідно з частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно ж до ч. 4 ст. 65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Отже, за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору- інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя. Так, сторони під час перебування у шлюбі набули у власність наступне майно, а саме квартиру [ADDRESS] , яку було придбано відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна 71 від 19.10.2020р. укладеного між відповідачем та Приватним підприємством "Дублянський будівельник", довідки ПП «Дублянський будівельник» серія та номер 71/20, від 1.06.2021, акту прийому передачі майнових прав на квартиру б/н від 31.05.2021. Частиною 1 ст.70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до статті 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості вартість спірного майна складає 1 634 767,63 (один мільйон шістсот тридцять чотири тисячі сімсот шістдесят сім гривень 63 копійки). У свою чергу, відповідно до статті 71 СК України суд може ухвалити рішення щодо поділу майна в натурі. Такий спосіб застосовується до подільних речей, тобто речей, які можна поділити без втрати їх цільового призначення (стаття 183 ЦК України). Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно ч. 4 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Таким чином, враховуючи вищенаведене, квартира [ADDRESS] , є спільним майном подружжя, яке в розумінні положень ст. 69, 71 СК України та підлягає поділу між подружжям в рівних частках по 1/2 кожному. Крім цього, відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. У звязку із вищенаведеним, враховуючи те, що суд прийшов до переконання про повне задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в повному обсязі. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved