Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

В липні 2025 року представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернувся до Новгородківського районного суду Кіровоградської області із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 3349386 від 28.09.2019 в розмірі 21 362 грн 15 коп., а також судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 7 000 грн 00 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 28.09.2019 між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» укладено кредитний договір № 3349386, за умовами якого відповідач отримав 7 500 грн зі сплатою процентів за користування кредитом, та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Кредитний договір було укладено в електронній формі з дотриманням вимог ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кошти шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки позичальника, номер якої був зазначений особисто відповідачем при оформленні заявки про отримання кредиту в особистому кабінеті. Відповідач порушив умови зобов`язання та у встановлений договором строк грошові кошти не повернув. 23.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 74-МЛ, відповідно до умов якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги до відповідача. Сума заборгованості відповідача становить 21 362 грн 15 коп., з яких: 7 500 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 13 112 грн 15 коп. - прострочена заборгованість за сумою відсотків, 750 грн. - прострочена заборгованість за комісією. Посилаючись на викладене, а також з огляду на неналежне виконання кредитних зобов`язань, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути із відповідача на користь позивача зазначену суму заборгованості в примусовому порядку. Ухвалою судді Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 31.07.2025, справу було передано за підсудністю до Подільського районного суду Кіровоградської області. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2025, головуючим суддею у справі визначено Будзан Л.Д. 05 вересня 2025 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду клопотання, в якому просить розгляд справи проводити у його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суду подав лист, в якому просив розглянути справу без його участі. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 28.09.2019 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 3349386, згідно з умовами якого відповідач отримав 7 500 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом, строком на 30 днів, та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. З довідки про ідентифікацію вбачається, що клієнт [PERSON] , з яким укладено договір № 3349386 від 28.09.2019 ідентифікований ТОВ «Мілоан». Акцепт договору позичальником здійснено підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора W45823 надісланого позичальнику 28.09.2019 о 07-06 год. на номер телефону [NUMBER] . Укладаючи вищевказаний кредитний договір відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором 23.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 74-МЛ. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № 3349386 від 28.09.2019 що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , дана обставина підтверджується копією витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги. Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача перед ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за кредитним договором № 3349386 від 28.09.2019 становить 21 362 грн 15 коп., з яких: 7 500 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; простроченої заборгованості за комісією - 750 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 13 112 грн 15 коп. Відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості на адресу вказану ним в кредитному договорі, у відповідності до якої ставилася вимога протягом 7 днів сплатити заборгованість за кредитним договором, однак, зазначена вимога була залишена відповідачем без належного реагування, та доказів зворотному матеріали справи не містять. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Частиною 1 статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Зі змісту кредитного договору № 3349386 від 28.09.2019 вбачається, що позикодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором на строк, визначений п. 1.3 договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2 договору сума кредиту становить 7 500 грн. Згідно із п. 1.3 договору, кредит надається строком на 30 днів з 28.09.2019 (строк кредитування), а термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 28.10.2019 (п. 1.4 договору). Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтями 7 та 8 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення. Згідно зі ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений Порядок укладення електронного договору. Зокрема, відповідно до ч. 3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно - телекомунікаційних системах. Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» закріплено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 12 даного Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом крипографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі (ст. 4 Закону). Пунктом 2.1 кредитного договору передбачено, що кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Відповідно до пункту 1.3. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22, встановлено, що вимоги цієї Інструкції поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків, а також на стягувачів та обов`язкові для виконання ними. Відповідно до пункту 1.13 вказаної Інструкції, під час здійснення розрахунків можуть застосовуватись розрахункові документи на паперових носіях та в електронному вигляді. Ця Інструкція встановлює правила використання під час здійснення розрахункових операцій таких видів платіжних інструментів: меморіального ордера; платіжного доручення; платіжної вимоги-доручення; платіжної вимоги; розрахункового чека; інкасового доручення (розпорядження). Згідно із пунктом 2.14 Інструкції банк платника на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів і на реєстрах обов`язково заповнює реквізити «Дата надходження» і «Дата виконання», а банк стягувача - «Дата надходження в банк стягувача» (якщо ці реквізити передбачені формою документа), засвідчуючи їх підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку. На документах, прийнятих банком після закінчення операційного часу, крім того, ставиться штамп «Вечірня». Таким чином, належним та достовірним доказом проведення безготівкового розрахунку є відповідний платіжний документ, передбачений положеннями Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22, заповнений відповідно до вимог цього нормативного документу. З наявних у справі доказів вбачається, що ТОВ «Мілоан» перерахувало [PERSON] на платіжну картку кредитні кошти згідно договору № 3349386 від 28.09.2019 в розмірі 7 500 грн., що відповідало положенням п.1.2 кредитного договору, а відтак кредитодавцем були виконані умови договору в повному обсязі. З огляду на те, що відповідачем не спростовано факту отримання ним кредиту, а відтак вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7 500 грн. є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення заборгованості за простроченими процентами в розмірі 13 112,15 грн та простроченої заборгованості по комісії в сумі 750,00 грн, слід зазначити наступне. Так, пунктом 1.5.1 кредитного договору 3349386 від 28.09.2019 передбачено, що сторони узгодили те, що комісія за надання кредиту становить суму в розмірі 750,00, яка нараховується за ставкою 10,00 % від суми кредиту одноразово. Крім того, пунктом 1.5.2 вказаного кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитом: 3 375,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідності до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір, умови якого позивачем були виконані, однак, відповідач свої зобов`язання за цим договором щодо повернення кредитних коштів виконував неналежним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість, в тому числі зі сплати процентів та комісії, що підтверджується наданим позивачем розрахунком, який відповідає умовам, передбаченим в договорі. Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку, а також належного виконання відповідачем договірних зобов`язань, стороною відповідача суду не надано. Твердження відповідача про неможливість сплати заборгованості за договором, в тому числі, з огляду на наявність форс-мажорних обставин, належними доказами не доведені, а відтак судом до уваги не приймаються. Інших обставин, з якими закон пов`язує можливість звільнення відповідача від сплати заборгованості за кредитним договором, стороною відповідача не наведено, а судом не встановлено. З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідно до п. 1.4 зазначеного кредитного договору, термін повернення кредиту визначено 28.10.2019, а тому обґрунтованими є також вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом в розмірі 13 112,15,00 грн та комісії в сумі 750,00 грн, що відповідає положенням п. 1.5.2 та п. 1.5.2 кредитного договору, а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, та стороною відповідача в ході розгляду справи належними та достатніми доказами спростовані не були, а відтак суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. В порядку ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України, документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 2 422, 40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн, - підлягають стягненню із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved