Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

Рішенням (заочним) Дарницького районного суду м. Києва від 10.12.2024 у справі № 753/14207/24 за позовною заявою КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено повністю. Стягнуто з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва»: - заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з 01.03.2016 по 31.05.2024 у розмірі 44 060,26 грн; - інфляційні втрати за період з 01.03.2016 по 23.02.2022 та з 01.01.2024 по 31.05.2024 у розмірі 7 270,15 грн; - 3% річних за період з 01.03.2016 по 23.02.2022 та з 01.01.2024 по 31.05.2024 у розмірі 2 043,63 грн; - судовий збір у розмірі 3 028,00 грн, разом - 56 402,04 грн. 20.05.2025 адвокат Безносенко І.В. в інтересах відповідача [PERSON] подав до Дарницького районного суду м. Києва заяву про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10.12.2024 у справі № 753/14207/24 за позовною заявою КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва до [PERSON] про стягнення заборгованості. Документ сформований в системі «Електронний суд» 20.05.2025, зареєстрований судом за вх. № 38822/25. Відповідно до протокола передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 26.05.2025 для розгляду справи визначено суд у складі головуючого судді Маркєлової В.М. Ухвалою від 20.06.2025 суд прийняв до розгляду заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10.12.2024 у справі 753/14207/24 за позовною заявою КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» до [PERSON] про стягнення заборгованості; - призначив судове засідання на 12 квітня 2025 року на 16 год. 55 хв. у приміщенні Дарницького районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. О.Кошиця, буд. 5а, каб. №127. Представник відповідача адвокат Безносенко І.П.. просив: - зупинити стягнення на підставі виконавчого листа від 01.04.2025 у виконавчому провадженні № 77826081, що ведеться Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва; - скасувати заочне рішення; - розгляд справи проводити без участі представника за наявними в матеріалах справи документами. Ухвалою від 17.07.2025 Суд постановив: -Заяву представника відповідача адвоката Безносенка І.В. в інтересах відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10.12.2024 у справі 753/14207/24 за позовною заявою КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва до [PERSON] про стягнення заборгованості задовольнити частково. -Скасувати заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10.12.2024 у справі № 753/14207/24 за позовом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького рану м. Києва до [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості. -Призначити справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін для розгляду справи по суті в судове засідання на 17 вересня 2025 року о 15 год. 00 хв. в приміщенні Дарницького районного суду міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Кошиця, 5-А, каб. 127. -Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Безносенка І.В. про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа від 01.04.2025. На обґрунтування заяви представник відповідача адвокат Безносенко І.П.. зазначив таке: - Відповідач не був присутнім під час розгляду справи, судових повісток не отримував, з матеріалами справи не ознайомлювався, повний текст судового рішення не отримував тобто, не був повідомлений про дату, час та місце судового засідання. - Відповідач тривалий термін не проживає на території м. Києва та не користувався послугами Позивача, про що Позивачу було відомо; - Відповідач просить суд застосувати до вимог Позивача строки позовної давності встановлені ст. 257 ЦК України. Представник позивача подав письмові заперечення Сторони подали заяви, у яких судове засідання 17.09.2025 просили провести без їх участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заяви про перегляд заочного рішення та поданих на неї заперечень, дійшов наступних висновків. Позивач Позовну заяву обґрунтував таким. Відповідно до розпорядження Дарницької районного в місті Києві державної адміністрації від 30.01.2015 № 22 «Про закріплення за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва» за Керуючою компанією на праві господарського відання закріплено об`єкти комунальної власності територіальної громади міста Києва, що перебувають у сфері управління Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, у тому числі багатоквартирний житловий будинок [ADDRESS] . Відповідач є власником квартири [ADDRESS] . За вказаною адресою відкрито особовий рахунок на відповідача за № [NUMBER] . Відповідач як власник квартири не сплачувала щомісячні платежі з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.03.2016 по 31.05.2024 у розмірі 44 060,26 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України на розмір заборгованості позивач нарахував за період з 01.03.2016 по 23.02.2022 та з 01.01.2024 по 31.05.2024 інфляційні втрати в розмірі 7 270,15 грн та 3% річних у розмірі 2 043,63 грн. Представник відповідача зазначив, що Відповідач тривалий термін не проживає на території м. Києва та не користувався послугами Позивача, про що Позивачу було відомо. Також Відповідач просить суд застосувати до вимог Позивача строки позовної давності встановлені ст. 257 ЦК України. Суд установив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Застосовані судом норми права. Відповідно до розпорядження Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 30.01.2015 № 33 «Про закріплення за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва» закріплено на праві господарського відання за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва», зокрема, будинок [ADDRESS] . За відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» [PERSON] , [INFO] , значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Відповідач є власником квартири [ADDRESS] (а.с.7). Отже Відповідач є не тільки зареєстрованим за цією адресою, а також є власником цієї квартири - з 25 квітня 2002 року. Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач у період з 01.03.2016 по 31.05.2024 отримував послуги від позивача з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, однак не виконував належним чином зобов`язання по сплаті цих послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 44 060,26 грн. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Суд вважає доведеним факт порушення прав позивача щодо оплати відповідачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.03.2016 по 31.05.2024, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 44 060,26 грн, розмір якої відповідач не спростував, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у цій частині. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з простроченням відповідачем оплати за послуги утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, останній зобов`язаний сплатити на користь позивача 3% річних та інфляційні втрати за період з 01.03.2016 по 23.02.2022 та з 01.01.2024 по 31.05.2024 у такому розмірі: - 3% річних у розмірі 2 043,63 грн; - інфляційні втрати в розмірі 7 270,15 грн. Згідно з ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд дослідив докази, надані Відповідачем, а саме: Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (а.с. 62) [PERSON] , [INFO] є власником житлового будинку по [ADDRESS] , у якому він з гіднно довідки Управління ЦНАП Хмільницької міської ради від 29.04.2025 проживає з 2012 року. Відповідач вважає, що він не повинен сплачувати внески за послуги утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, оскільки він проживає не у м. Києві. Водночас такі доводи є помилковими, оскільки власність зобовязує, і Відповідач повинен як власник квртири сплачувати Позивачу спірні внески. Щодо позовної давності. Відповідач просить застосувати до вимог позовну давність. Вважає, що стягнення боргу за вісім років, є порушенням прав Відповідача. Мотивує це таким. Період, за який кредитор має право стягувати заборгованість (в тому числі за житлово-комунальні послуги), визначається строком позовної давності. Тобто, якщо є заборгованість зі сплати комунальних послуг, наприклад за 5 років, то відповідна організація має право звернутися з позовом про стягнення боргу тільки за останні три роки встановлені ст. 257 ЦК України. Також Позивачем заявлено позовні вимоги, щодо стягнення інфляційних втрат за період з 01.03.2016 по 23.02.2022 та з 01.01.2024 по 31.05.2024 в розмірі 7 270,15 грн. та 3% річних у розмірі 2 043,63 грн. за вказані періоди. Нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання та є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання як спосіб захисту грошового інтересу і полягає у відшкодуванні грошових втрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляції та отримані компенсації за неналежне виконання зобов`язань. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову (постанова ВП ВС від 08.11.2019 р. у справі №127/15672/16-ц). Позивач звернувся до суду у липні 2024 року, тобто право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України обмежується липнем 2021 року. Як зазначалось вище, Позивачем пропущені строки позовної давності щодо основного зобов`язання. Позивач заперечив проти застосування наслідків спливу строку позовної давності з огляду на наступне. Позовна заява про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] надійшла до Дарницького районного суду м.Києва 23.07.2024. Стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових й територій за адресою: [ADDRESS] здійснюється за період з 01.03.2016 по 31.05.2024. Згідно ст, 257 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) загальна позовна давність- встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до пункту 3.1 публічного договору про надання послуг з утримання будинків 3 споруд та прибудинкових територій, оприлюдненого в офіційному друкованому виданні Київської; ' " міської ради - газеті «Хрещатик» від 14.07.2015 № 99 (4695), розрахунковим періодом є календарний місяць. При цьому, у разі застосування щомісячної системи оплати, платежі мають бути внесені не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Таким чином, зобов`язання зі сплати вартості послуг за кожен розрахунковий місяць підлягає виконанню до 20 числа наступного місяця. Зокрема, оплата за березень 2016 року мала бути здійснена до 20 квітня 2016 року, за листопад 2016 - до 20 грудня 2016 року, і так далі. Протягом 2016-2019 років. Відповідачем здійснювались оплати, що значно перевищували нараховані до сплати суми, а саме: нараховане за жовтень 2016 - 294,45 грн, сплачено в листопаді - 1 830,09 грн, перевищення - 1 535.64 грн, нараховане за лютий 2017 - 294,45 грн, сплачено в березні - 1 500,00 грн, перевищення - 1 205.55 грн, нараховане за вересень 2017 - 621,29 грн, сплачено в жовтні - 1 000,00 грн, перевищення - 378.71 грн, нараховане за жовтень 2017 - 573,82 грн, сплачено в листопаді - 1 990,00 грн, перевищення - 1 416,18 грн, нараховане за січень 2018 - 613,50 грн, сплачено в лютому - 995,00 грн, перевищення - 381.50 грн, нараховане за серпень 2018 - 553,40 грн, сплачено в вересні - 2 000,00 грн, перевищення - 1 446.60 грн, нараховане за листопад 2019 - 634,96 грн, сплачено у жовтні - 5 000,00 грн, перевищення - 4 365.04 грн. Відповідно до частини першої статті 264 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності переривається вчиненням боржником дій, що свідчать про визнання ним свого боргу або іншого обов`язку. З урахуванням обставин конкретної справи, до таких дій можуть належати, зокрема, часткова сплата основного боргу або сум санкцій, як боржником особисто, так і іншою особою за його згодою. Проведені Відповідачем платежі свідчать про фактичне визнання заборгованості, оскільки суми оплат істотно перевищували розмір поточних нарахувань. Відповідно, надлишок коштів було спрямовано на погашення заборгованості за попередні періоди. Зазначені дії Відповідача є правовою підставою для переривання перебігу строку позовної давності, внаслідок чого такий строк починає спливати заново - з дати останнього платежу, що свідчив про визнання боргу. З урахуванням того, що Відповідачем у листопаді 2016 року та березні 2017 року було сплачено загалом 3330,09 грн., що повністю покрило розрахункові нарахування за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з 01.03.2016 по 28.02.2017, зазначені платежі є беззаперечною підставою для визнання переривання строку позовної давності в частині вказаних зобов`язань. Додатково, відповідно до п.12 та 19 Цивільного Кодексу України, строки позовної давності подовжено, а саме: «12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОУЮ-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786.1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.» Відповідно до пункту 1 Постанови КМУ від 11.03.2020 р. №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОУЮ-19, спричиненої коронавірусом 8АК.8-СоУ-2» на всій території України встановлено карантин в період з 12 березня 2020 до 30.06.2023 (з урахуванням внесених змін). У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257- 259, 362, 559, М І, 228, 786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.» Тобто, для заборгованості яка виникла в період з 12.03.2017 (початку дії карантину), строк позовної давності подовжено до кінця дії в Україні воєнного стану. Законом України від 14.05.2025 №4434-ІХ «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» який набрав чинності з 4 вересня 2025 року, виключено п.12 та 19 Цивільного Кодексу України. Враховуючі викладене, просимо відмовити в задоволені Заяви представника Відповідача, стосовно застосування строків позовної давності, в зв`язку з перериванням перебігу позовної давності, в зв`язку із вчиненням боржником дій, що свідчать про визнання ним свого боргу або іншого обов`язку, а далі в зв`язку з подовженням строків позовної давності відповідно до п.12 та 19 Цивільного Кодексу України, що були чинні на дату подання Позивачем позовної заяви до Дарницького районного суду м. Києва - 23.07.2024. Додатково наголошує, що відповідно до Конституції України, власність гарантує власникові не лише права, а й покладає певні обов`язки. Саме це передбачено ст.13 та 41 Конституції України, аналогічні положення містяться у ст. 319 ЦК України. У' Згідно зі ст. ст.322,360 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йой^ належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління,, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування ті, розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власний та місцезнаходження майна. Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин;у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. іЦ Серед обов`язків співвласників багатоквартирного будинку, визначених у статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», є наступні': своєчасна оплата за спожиті житлово-комунальні послуги. *1 Таким чином, Закон покладає обов`язок утримання квартири та сплати житлово-комунальних послуг на власника квартири у багатоквартирному будинку. Непроживання власника у квартирі, яка належить йому на праві власності, не звільняє особу, як власника квартири, від обов`язку нести витрати по з оплати житлово-комунальних послуг. ... На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палаїти Касаційного цивільного суду у справі № 2 757/29813/17-й. Додатково, Вищий спеціалізований суд України в своїй ухвалі від 20 листопада 2013 року у справі № 6-29503св13 зазначив, що у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа (ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Отже, суд погоджується з доводами Позивача, який довів, а Відповідач не спростував факт переривання строку позовної давності внаслідок здійснення Відповідачем платежів, які свідчать про фактичне визнання заборгованості, оскільки суми оплат істотно перевищували розмір поточних нарахувань. Відповідно, надлишок коштів Позивачем правомірно було спрямовано на погашення заборгованості за попередні періоди. Зазначені дії Відповідача, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної, зокрема, у постанові від 22.03.2017 у справі № 6-43цс 17, є правовою підставою для переривання перебігу строку позовної давності, внаслідок чого такий строк починає спливати заново - з дати останнього платежу, що свідчить про визнання боргу. З урахуванням того, що Відповідачем у листопаді 2016 року та березні 2017 року було сплачено загалом 3 330,09 грн, що повністю покрило розрахункові нарахування за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з 01.03.2016 по 28.02.2017, зазначені платежі є беззаперечною підставою для визнання переривання строку позовної давності в частині вказаних зобов`язань. Окрім того, відповідно до п.12 та 19 Цивільного Кодексу України, строки позовної давності подовжено, а саме: «12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОУЮ-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786.1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.» Відповідно до пункту 1 Постанови КМУ від 11.03.2020 р. №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОУЮ-19, спричиненої коронавірусом 8АК.8-СоУ-2» на всій території України встановлено карантин в період з 12 березня 2020 до 30.06.2023 (з урахуванням внесених змін). У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257- 259, 362, 559, М І, 228, 786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.» Тобто, для заборгованості яка виникла в період з 12.03.2017 (початку дії карантину), строк позовної давності подовжено до кінця дії в Україні воєнного стану. Законом України від 14.05.2025 №4434-ІХ «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» який набрав чинності з 4 вересня 2025 року, виключено п.12 та 19 Цивільного Кодексу України. Враховуючі викладене, просимо відмовити в задоволені Заяви представника Відповідача, стосовно застосування строків позовної давності, в зв`язку з перериванням перебігу позовної давності, в зв`язку із вчиненням боржником дій, що свідчать про визнання ним свого боргу або іншого обов`язку, а далі в зв`язку з подовженням строків позовної давності відповідно до п.12 та 19 Цивільного Кодексу України, що були чинні на дату подання Позивачем позовної заяви до Дарницького районного суду м. Києва - 23.07.2024. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при звернені до суду у розмірі 3 028,00 грн.

Outcome: partial