Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

До Рокитнянського районного суду Київської області [PERSON] звернувся зі скаргою на дії та бездіяльність органу примусового виконання. В обгрунтування своєї скарги зазначив, що [PERSON] був одружений з [PERSON] . Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 25.02.2020 року цей шлюб розірваний. Від цього шлюбу народилось двоє спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У серпні 2020 р. [PERSON] подала до суду позов про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей. Рішенням 30.05.2022 року позов [PERSON] задоволено повністю, а саме: "Стягнуто з [PERSON] - [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати звернення до суду - з 11.08.2020 р. і до досягнення старшою дитиною повноліття". Постановою Київського апеляційного суду від 18.10.2022 року рішення залишено без змін. Тобто, судове рішення про стягнення з аліментів набрало законної сили ще 18.10.2022 року, але [PERSON] звернулась за видачею виконавого листа та отримала його лише у квітні 2023 року. До органу ДВС цей виконавчий лист надійшов лише у серпні 2023 року, а державний виконавець відкрив виконавче провадження лише у 21.08.2023 р. (АСВП 72583305). Лише у січні - лютому 2024 р. державний виконавець провів арешт коштів на рахунках боржника, здійснив розрахунок заборгованості у виконавчому провадженні відразу за весь період на суму понад 546 157 грн, а також встановив ряд обмежень, в тому числі про заборону керування автомобілем. Тобто, до січня 2024 року [PERSON] взагалі не знав про існування виконавчого провадження та про наявність заборгованості за аліментами. І лише у січні 2024 р. вперше довідався про борг, при чому за весь період з 11.08.2020 р. і до січня 2024 р. Тобто, не знаючи про існування цього боргу, [PERSON] і не мав змоги його оплатити. А коли вперше йому стало відомо про існування заборгованості зі сплати аліментів, то ця сума одразу складала 546 157 грн, що з урахуванням доходів (7 000 грн за останні місяці 2023 р.) надмірно обтяжлива сума. Лише у березні 2024 р. державний виконавець провів перерахунок заборгованості за аліментами та правильно визначив її в сумі. Після цього [PERSON] сплатив 12 000 грн в рахунок погашення аліментів. Однак, державний виконавець не проводить зарахування коштів, які сплачені у 2022-2023 рр. в рахунок сплати аліментів, а саме: від [PERSON] (матері [PERSON] на картки [PERSON] та [PERSON] ) 1. 06.10.2021 р. у сумі 1000 грн на карту [NUMBER] 2. 01.07.2022 р. у сумі 1000 грн на карту [NUMBER] 3. 01.02.2022 р. у сумі 500 на карту [NUMBER] 4. 18.02.2022 р. у сумі 703 грн на картку [NUMBER] (рахунок [NUMBER] ) 5. 19.05.2022 р. у сумі 2000 грн на картку [NUMBER] 6. 24.05.2022 р. у сумі 500 грн на картку [NUMBER] 7.10.06.2022 р. у сумі 1000 грн на картку [NUMBER] . 13.07.2022 р. у сумі 1000 грн на картку [NUMBER] ???9. 14.08.2022 р. у сумі 500 грн на картку [NUMBER] ????10. 30.11.2022 р. у сумі 1000 грн на картку [NUMBER] . 18.12.2022 р. у сумі 1000 грн на картку [NUMBER] . 31.12.2022 р. у сумі 2000 грн на картку [NUMBER] . 18.02.2023 р. у сумі 2010 грн на рахунок [NUMBER] . 24.05.2023 р. сумі 1000 грн на картку [NUMBER] . 04.06.2023 р. у сумі 1000 грн на картку [NUMBER] . 20.06.2023 р. у сумі 1100 грн на картку [NUMBER] ????17. 26.06.2023 р. у сумі 400 грн на картку [NUMBER] ????18. 28.06.2023 р. у сумі 1000 грн на картку [NUMBER] ????19. 01.07.2023 р. у сумі 1000 грн на картку [NUMBER] ????20. 05.07.2023 р. у сумі 1000 грн на картку [NUMBER] ????21. 24.07.2023 р. у сумі 2000 грн на картку [NUMBER] ????22. 24.07.2023 р. у сумі 1000 грн на картку [NUMBER] ????23. 26.07.2023 р. у сумі 1000 грн на картку [NUMBER] . 23.08.2023 р. у сумі 2000 грн на картку [NUMBER] . 06.10.2023 р. у сумі 4000 грн на картку [NUMBER] . 27.10.2023 р. у сумі 2000 грн на картку [NUMBER] . 05.11.2023 р. у сумі 1000 грн на картку [NUMBER] . 18.11.2023 р. у сумі 1000 грн на картку [NUMBER] . 30.11.2023 р. у сумі 1000 грн на картку [NUMBER] ????30. 06.12.2023 р. у сумі 2000 грн на картку [NUMBER] ????31. 25.12.2023 р. у сумі 2000 грн на картку [NUMBER] ????32. 14.11.2023 р. у сумі 1000 грн на картку [NUMBER] Від [PERSON] на картки [PERSON] та [PERSON] : 1. 15.09.2021 р. у сумі 5025 грн на рахунок [NUMBER] 2. 16.09.2021 р. у сумі 5025 грн на рахунок [NUMBER] 3. 04.11.2021 р. у сумі 4200 грн на карту [NUMBER] 4. 13.08.2022 р. у сумі 500 грн на рахунок [NUMBER] 5. 20.10.2022 р. у сумі 1000 грн на рахунок [NUMBER] Від [PERSON] на інші рахунки: 1. ???31.07.2020 р. у сумі 21 400 грн на рахунок [NUMBER] (отримувач Гаврилюк) - за оплату гуртків [PERSON] ???08.08.2020 р. у сумі 20 000 грн на рахунок [NUMBER] (отримувач [PERSON] ) - за оплату гуртків [PERSON] . 3. ???08.08.2020 р. у сумі 4 000 грн на рахунок [NUMBER] (отримувач [PERSON] ) - за оплату гуртків [PERSON] . 4. 13.01.2021 у сумі 4 495 грн на рахунок [NUMBER] (отримувач ФОП Бойко) - за оплату гуртків [PERSON] . 5. 27.07.2021 р. у сумі 11 981 грн на рахунок [NUMBER] (отримувач МАРІН КЕМП ТОВ) оплата за навчання та відпочинку [PERSON] . 6. 03.08.2021 р. у сумі 17 948 грн на рахунок [NUMBER] ( [PERSON] ФОП) за гуртки [PERSON] . 7. 30.07.2022 р. у сумі 10 000 грн на рахунок [NUMBER] (отримувач Профессиональный колледж искусств и дизайна КНУТД) оплата за навчання [PERSON] . 7. 22.01.2023 р. у сумі 10 000 грн на рахунок [NUMBER] (отримувач Профессиональный колледж искусств и дизайна КНУТД) оплата за навчання [PERSON] . 8. 05.09.2023 р. у сумі 10 000 грн на рахунок [NUMBER] (отримувач Профессиональный колледж искусств и дизайна КНУТД) оплата за навчання [PERSON] . 9. 12.01.2024 р. у сумі 10 000 грн на рахунок [NUMBER] (отримувач Профессиональный колледж искусств и дизайна КНУТД) оплата за навчання [PERSON] усього на суму 119 824 грн. Разом сплачено 176 287 грн. Старший державний виконавець Рокитнянського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Смакота С. В. здійснює примусове виконання рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 30.05.2022 року у справі N? 375/987/20 (АСВП N? 72583305). Державний виконавець зробив розрахунок заборгованості у виконавчому провадженні, яка наразі складає 161 918,30 грн. Однак, ще до подання судового рішення до примусового виконання, [PERSON] вже добровільно сплачував аліменти на утримання дітей на загальну суму 176 287 грн. 21.02.2024 року [PERSON] подав державному виконавцю відповідну заяву про зарахування сплачених коштів в рахунок заборгованості за аліментами. Однак державний виконавець не зарахував ці сплачені суми в рахунок аліментів з огляду на відсутність доказів, що отримувачі коштів є стягувачами. Таку відповідь виконавець виклав у листі від 22.03.2024 р. Примірник цього листа [PERSON] отримав лише 09.04.2024 р. наручно безпосередньо у Відділі ДВС. До цього часу йому не було нічого відомо про розгляд заяви та будь-яких письмових відповідей - не отримував. У зв`язку з наведеними обставинами [PERSON] просить суд зобов`язати старшого виконавця Рокитнянського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Смакоту С.В. зарахувати [PERSON] раніше сплачені грошові кошти в розмірі 176 287 грн в рахунок сплати аліментів. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 21.05.2025 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду подала заперечення проти скарги на дії державного виконавця у якому просить скаргу залишити без задоволення. В обгрунтування своїх вимог вказує, що згідно розрахунку зі сплати аліментів від 15.01.2024 року, наданого державним виконавцем С. Смакотою, заборгованість боржника [PERSON] складала 546 156 грн. 99 коп. (п?ятсот сорок шість тисяч сто п?ятдесят шість гривень 99 коп.). Цей розрахунок цілком відповідав фактичним обставинам. Адже [PERSON] тривалий час очолював кілька підприємств, а в подальшому зареєструвався приватним підприємцем. Згідно інформації з ГУ ДПС у Київській області, наданої під час судового розгляду, дохід [PERSON] за 2020 рік склав 1 795 244 грн. 62 коп., що дорівнює щомісячному доходу у 149 603 грн. 72 коп. Проте, рішення суду [PERSON] по сплаті аліментів не виконувалося. Про це також свідчить кримінальне провадження N?12024116250000010 за ч. 1 ст. 164 КК України відносно останнього, відомості про яке внесено до ЄРДР 27.01.2024 року. [PERSON] грошових коштів [PERSON] на утримання дітей. Щодо вимог скарги про зарахування грошових коштів за період з 10.06.2021 року до 25.12.2023 року у розмірі 176 287 грн. у рахунок сплати [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дітей, то ці кошти не можуть бути враховані до розрахунку заборгованості, оскільки вони були здійснені на різні рахунки, різним особам, Що зазначає сам скаржник. Це не аліменти. Як не є аліментами й виплати, перераховані [PERSON] у скарзі на загальну суму 119 824 грн. на рахунки різних осіб та не зазначені у призначенні платежу як аліменти. Ці перерахування не можуть взагалі розглядатися як аліменти, бо є оплатою гуртків та навчання, що відноситься до додаткових витрат, щодо яких у батьків була встановлена домовленість та позовні вимоги стягувачем [PERSON] не заявлялися. Серед наданих квитанцій скаржником не надано таких, які б свідчили саме про про сплату аліментів за рішенням суду N?375/987/20 на користь [PERSON] . Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши викладені у скарзі доводи, надавши оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням фізичної чи юридичної особи, поданим відповідно до ЦПК України (ст. 13 ч. 1 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження»). Скарги на дії, бездіяльність, рішення державних виконавців розглядаються за загальними правилами, встановленим цивільним процесуальним законом, із винятками і особливостями, передбаченими Розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень». За правилами ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Аналогічно це питання регулюється й положеннями ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження». Право сторони виконавчого провадження вимагати з передбачених законом підстав задоволення скарги на дії, бездіяльність, рішення державного виконавця і, відповідно, право виконавця на захист від скарги можуть бути належно реалізовані за умови пред`явлення конкретних, чітко сформульованих вимог, що не допускають множинного тлумачення, припущень ані щодо власне самих вимог скарги, ані щодо підстав, якими вони обґрунтовуються. Таким чином, по захист своїх порушених прав, в тому числі, зі скаргою, може до суду звернутися особа, права якої порушені, зокрема, боржник у виконавчому провадженні, і може це зробити не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом, правомірній вимозі скаржника відповідає обов`язок належного суб`єкта, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються (суб`єкта оскарження), усунути відповідне порушення. У ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» зазначено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чивінтересах яких видано виконавчий документ. За змістом ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Судом встановлено, що [PERSON] був одружений з [PERSON] . Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 25.02.2020 року цей шлюб розірваний. Від цього шлюбу народилось двоє спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням 30.05.2022 року позов [PERSON] задоволено повністю, а саме: "Стягнуто з [PERSON] - [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати звернення до суду - з 11.08.2020 р. і до досягнення старшою дитиною повноліття". Старший державний виконавець Рокитнянського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Смакота С. В. здійснює примусове виконання рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 30.05.2022 року у справі N? 375/987/20 (АСВП N? 72583305). Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.08.2023 року старшим державним виконавцем Рокитнянського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області міжрегонального управління Центрального Міністерства юстиції (м. Київ) Смакотою Сергієм Володимировичем, розглянуто заява про примусове виконання. Державний виконавець зробив розрахунок заборгованості у виконавчому провадженні, яка наразі складає 161 918,30 грн. Однак, як зазначає скаржник ще до подання судового рішення до примусового виконання він вже добровільно сплачував аліменти на утримання дітей на загальну суму 176 287 грн. Заявою від 12.02.2024 року [PERSON] просив провести перерахунок аліментів за період з 11.08.2020 року по 12.02.2024 року. Заявою від 19.02.2024 року [PERSON] просив провести перахунок аліментів за період з 11.08.2020 по 19.02.2024 відповідно до пред`явлених квитанцій. Відповідно до листа № 7513 від 22.03.2024 [PERSON] було відмовлено у зарахуванні платіжних інструкцій на користь інших осіб, а саме: Отримувач ФОП [PERSON] на суму 17948,00 грн.; Отримувач ТОВ [PERSON] на суму 11981,00 грн.; Отримувач [PERSON] на суму 21400,00 грн; Отримувач Фаховий коледж на суму 10000,00 грн.; Отримувач [PERSON] на суму 4200,00 грн.; Отримувач Фаховий коледж на суму 10000,00 грн.; Отримувач [PERSON] на суму 4495,00 грн.; Отримувач [PERSON] на суму 20000,00 грн.; Отримувач [PERSON] на суму 4000,00 грн.; Отримувач ФОП [PERSON] на суму 12110,00 грн. Скаржником надано платіжні інструкції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про переказ коштів на рахунок стягувача , а саме: від [PERSON] (матері [PERSON] на картки [PERSON] та [PERSON] ) 1. 06.10.2021 р. у сумі 1000 грн на карту [NUMBER] 2. 01.07.2022 р. у сумі 1000 грн на карту [NUMBER] 3. 01.02.2022 р. у сумі 500 на карту [NUMBER] 4. 18.02.2022 р. у сумі 703 грн на картку [NUMBER] (рахунок [NUMBER] ) 5. 19.05.2022 р. у сумі 2000 грн на картку [NUMBER] 6. 24.05.2022 р. у сумі 500 грн на картку [NUMBER] 7.10.06.2022 р. у сумі 1000 грн на картку [NUMBER] . 13.07.2022 р. у сумі 1000 грн на картку [NUMBER] ???9. 14.08.2022 р. у сумі 500 грн на картку [NUMBER] ????10. 30.11.2022 р. у сумі 1000 грн на картку [NUMBER] . 18.12.2022 р. у сумі 1000 грн на картку [NUMBER] . 31.12.2022 р. у сумі 2000 грн на картку [NUMBER] . 18.02.2023 р. у сумі 2010 грн на рахунок [NUMBER] . 24.05.2023 р. сумі 1000 грн на картку [NUMBER] . 04.06.2023 р. у сумі 1000 грн на картку [NUMBER] . 20.06.2023 р. у сумі 1100 грн на картку [NUMBER] ????17. 26.06.2023 р. у сумі 400 грн на картку [NUMBER] ????18. 28.06.2023 р. у сумі 1000 грн на картку [NUMBER] ????19. 01.07.2023 р. у сумі 1000 грн на картку [NUMBER] ????20. 05.07.2023 р. у сумі 1000 грн на картку [NUMBER] ????21. 24.07.2023 р. у сумі 2000 грн на картку [NUMBER] ????22. 24.07.2023 р. у сумі 1000 грн на картку [NUMBER] ????23. 26.07.2023 р. у сумі 1000 грн на картку [NUMBER] . 23.08.2023 р. у сумі 2000 грн на картку [NUMBER] . 06.10.2023 р. у сумі 4000 грн на картку [NUMBER] . 27.10.2023 р. у сумі 2000 грн на картку [NUMBER] . 05.11.2023 р. у сумі 1000 грн на картку [NUMBER] . 18.11.2023 р. у сумі 1000 грн на картку [NUMBER] . 30.11.2023 р. у сумі 1000 грн на картку [NUMBER] ????30. 06.12.2023 р. у сумі 2000 грн на картку [NUMBER] ????31. 25.12.2023 р. у сумі 2000 грн на картку [NUMBER] ????32. 14.11.2023 р. у сумі 1000 грн на картку [NUMBER] Від [PERSON] на картки [PERSON] та [PERSON] : 1. 15.09.2021 р. у сумі 5025 грн на рахунок [NUMBER] 2. 16.09.2021 р. у сумі 5025 грн на рахунок [NUMBER] 3. 04.11.2021 р. у сумі 4200 грн на карту [NUMBER] 4. 13.08.2022 р. у сумі 500 грн на рахунок [NUMBER] 5. 20.10.2022 р. у сумі 1000 грн на рахунок [NUMBER] Від [PERSON] на інші рахунки: 1. 31.07.2020 р. у сумі 21 400 грн на рахунок [NUMBER] (отримувач Гаврилюк) - за оплату гуртків [PERSON] . 2.??? 08.08.2020 р. у сумі 20 000 грн на рахунок [NUMBER] (отримувач [PERSON] ) - за оплату гуртків [PERSON] . 3. ???08.08.2020 р. у сумі 4 000 грн на рахунок [NUMBER] (отримувач [PERSON] ) - за оплату гуртків [PERSON] . 4. 13.01.2021 у сумі 4 495 грн на рахунок [NUMBER] (отримувач ФОП Бойко) - за оплату гуртків [PERSON] . 5. 27.07.2021 р. у сумі 11 981 грн на рахунок [NUMBER] (отримувач МАРІН КЕМП ТОВ) оплата за навчання та відпочинку [PERSON] . 6. 03.08.2021 р. у сумі 17 948 грн на рахунок [NUMBER] ( [PERSON] ФОП) за гуртки [PERSON] . 7. 30.07.2022 р. у сумі 10 000 грн на рахунок [NUMBER] (отримувач Профессиональный колледж искусств и дизайна КНУТД) оплата за навчання [PERSON] . 8. 22.01.2023 р. у сумі 10 000 грн на рахунок [NUMBER] (отримувач Профессиональный колледж искусств и дизайна КНУТД) оплата за навчання [PERSON] . 9. 05.09.2023 р. у сумі 10 000 грн на рахунок [NUMBER] (отримувач Профессиональный колледж искусств и дизайна КНУТД) оплата за навчання [PERSON] . 10. 12.01.2024 р. у сумі 10 000 грн на рахунок [NUMBER] (отримувач Профессиональный колледж искусств и дизайна КНУТД) оплата за навчання [PERSON] усього на суму 119 824 грн. Разом сплачено 176 287 грн. Згідно з ч. ч. 4, 13 ст. 71, 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України. Відповідно до пункту 4 розділу XVI «Особливості виконання рішень про стягнення аліментів» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 СК України. Порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження»). Системний аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 СК України). Статтями 180, 181 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Так, під час судового розгляду справи не встановлено, що заявник [PERSON] має інші зобов`язання перед стягувачем [PERSON] , а отже боржник не мав обов`язку сплачувати стягувачу грошові кошти з підстав інших, ніж сплата аліментів на утримання дітей на підставі рішення Рокитнянського районного суду від 30.05.2022 року. Таким чином, факт сплати заявником [PERSON] в якості аліментів на утримання дітей грошові кошти у загальному розмірі 10 050 грн, що підтверджується квитанціями, а саме від 15.09.2021 р. у сумі 5025 грн на рахунок [NUMBER] та від 16.09.2021 р. у сумі 5025 грн на рахунок [NUMBER] , суд вважає належними та допустимими. Так, у постанові Верховного Суду від 01.08.2019 року у справі № 642/6906/16-ц зазначено, що боржник стверджував, що грошові кошти сплачував як добровільну виплату аліментів. Будь-яких доказів на підтвердження наявності інших зобов`язань боржника перед стягувачем до суду не надано, як і не надано доказів на підтвердження відмови стягувача від отримання банківських переказів від боржника. Суд врахував, що при грошових переказах через термінал самообслуговування банку у платника не було технічної можливості самостійно зазначати призначення платежу, всі платежі позначалися як «поповнення банківської картки в терміналі самообслуговування». У постановах від 18.11.2020 року у справі № 648/1102/19 та від 26.05.2021 року у справі № 569/11466/20 Верховний Суд зробив висновки, що виконавець повинен враховувати кошти, сплачені боржником на користь стягувача, оскільки чинне законодавство не передбачає права та обов`язку у виконавця вимагати від боржника надання квитанцій із зазначенням призначення грошових переказів на ім`я стягувача й не враховувати безпосередньо копії наданих квитанцій. Крім цього, постановою Верховного Суду від 17.05.2023 у справі № 199/2951/21 зроблено висновок про те, що між стягувачем і боржником немає інших грошових зобов`язань, окрім аліментних. Стягувач не заперечувала отримання від боржника тих грошових переказів, де вона була зазначена отримувачем, а матеріали справи не містять відомостей щодо відмови стягувача від отримання грошових переказів, здійснених боржником. Наведене свідчить про часткове добровільне виконання боржником свого обов`язку зі сплати аліментів. Враховуючи, що боржник надав копії квитанцій про здійснення платежів на користь стягувача, у державного виконавця не було підстав не враховувати надані боржником квитанції під час визначення заборгованості зі сплати аліментів. Відповідний правовий висновок зазначено у постанові Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 707/999/21, згідно якої Верховний Суд дійшов висновку, що квитанції без зазначення призначення платежу «аліменти», проте із зазначенням в графі платника прізвища боржника, а також прізвищ його матері та сестри, надані на підтвердження сплати боржником на користь стягувача аліментів, мали бути враховані державним виконавцем при обрахунку заборгованості за аліментами. Рішення набрало законної сили. Крім того, у постанові Верховного Суду від 13.06.2024року у справі № 760/17498/22 КЦС/ВС зроблено висновок, що закон не містить заборони щодо можливості сплати аліментів на рахунок дитини. Отже, з наведеного слідує, що практика Верховного Суду демонструє підхід, що такі платежі можуть бути враховані як аліменти, якщо є докази, що ці кошти були призначені на утримання дитини. Таким чином, факт сплати заявником [PERSON] в якості аліментів на рахунок [PERSON] грошові кошти у загальному розмірі 1 500 грн, що підтверджується квитанціями, а саме від 13.08.2022 р. у сумі 500 грн на рахунок [NUMBER] та від 20.10.2022 р. у сумі 1000 грн на рахунок [NUMBER] , суд вважає належними та допустимими. Разом з тим, заявником не надано жодних доказів, що його мати [PERSON] здійснювала перекази грошових коштів згідно квитанцій від 06.10.2021 р. у сумі 1000 грн на карту [NUMBER] , від 01.07.2022 р. у сумі 1000 грн на карту [NUMBER] , від 01.02.2022 р. у сумі 500 на карту [NUMBER] , від 18.02.2022 р. у сумі 703 грн на картку [NUMBER] (рахунок [NUMBER] ), від 19.05.2022 р. у сумі 2000 грн на картку [NUMBER] , від 24.05.2022 р. у сумі 500 грн на картку [NUMBER] , від 10.06.2022 р. у сумі 1000 грн на картку [NUMBER] , від 13.07.2022 р. у сумі 1000 грн на картку [NUMBER] , від 14.08.2022 р. у сумі 500 грн на картку [NUMBER] , від 30.11.2022 р. у сумі 1000 грн на картку [NUMBER] , від 18.12.2022 р. у сумі 1000 грн на картку [NUMBER] , від 31.12.2022 р. у сумі 2000 грн на картку [NUMBER] , від 18.02.2023 р. у сумі 2010 грн на рахунок [NUMBER] , від 24.05.2023 р. сумі 1000 грн на картку [NUMBER] , від 04.06.2023 р. у сумі 1000 грн на картку [NUMBER] , від 20.06.2023 р. у сумі 1100 грн на картку [NUMBER] , від 17. 26.06.2023 р. у сумі 400 грн на картку [NUMBER] , від 28.06.2023 р. у сумі 1000 грн на картку [NUMBER] , від 01.07.2023 р. у сумі 1000 грн на картку [NUMBER] , від 05.07.2023 р. у сумі 1000 грн на картку [NUMBER] , від 24.07.2023 р. у сумі 2000 грн на картку [NUMBER] , від 24.07.2023 р. у сумі 1000 грн на картку [NUMBER] , від 26.07.2023 р. у сумі 1000 грн на картку [NUMBER] , від 23.08.2023 р. у сумі 2000 грн на картку [NUMBER] , від 06.10.2023 р. у сумі 4000 грн на картку [NUMBER] , від 27.10.2023 р. у сумі 2000 грн на картку [NUMBER] , від 05.11.2023 р. у сумі 1000 грн на картку [NUMBER] , від 18.11.2023 р. у сумі 1000 грн на картку [NUMBER] , від 30.11.2023 р. у сумі 1000 грн на картку [NUMBER] , від 06.12.2023 р. у сумі 2000 грн на картку [NUMBER] , від 25.12.2023 р. у сумі 2000 грн на картку [NUMBER] , від 14.11.2023 р. у сумі 1000 грн на картку [NUMBER] , саме в рахунок виплати аліментів скаржником. Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів надитину, а також той збатьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини,її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У статті 195СК України закріплено порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими в частці від заробітку (доходу). Відповідно до вказаного порядку заборгованість за аліментами визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2021 року в справі № 333/6869/19 (провадження № 61-5678св21) зазначено, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим. […] Із наданих суду копій платіжних доручень можливо встановити тільки суму грошових переказів, валюту, дату здійснення цих фінансових операцій, одержувача та платника за кожним переказом. Інші відомості роздруківки не містять. Суд першої інстанції також не встановив, що перераховані кошти є аліментами із зазначенням будь-яких слів, словосполучення які б свідчили про це, а не є добровільною участю діда у витратах на дитину чи участі в інших витратах. Боржником не надано доказів, що він сплачував аліменти». У постанові Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 761/43598/21 суд зазначив, що аргументи касаційної скарги про те, що особа оплачував навчання дітей у приватних навчальних закладах в Україні та у Великій Британії, тому ці витрати підлягають урахуванню при розрахунку заборгованості аліментів, також не є підставою для скасування судових рішень, адже аліменти, стягнені на користь одного з батьків на утримання дитини, є відшкодуванням звичайних витрат спрямованих на забезпечення потреб та інтересів дитини для її повноцінного розвитку. Оплата ж навчання в приватних навчальних закладах не є звичайними витратами, що охоплюються поняттям аліментів. За доведеності особливих обставин оплата навчання дитини в таких закладах може бути підставою для стягнення додаткових витрат. З наданої заявником (боржником) [PERSON] інформації про окремі операції по платіжним рахункам, на які він посилається як на підставу своїх вимог про добровільне перерахування в рахунок призначених аліментів на утримання дітей, вбачається, що вказані платіжні документи містять відомості щодо здійснення переказів грошових сум на рахунок навчального закладу, за навчання та гуртки [PERSON] та [PERSON] , у той час як зазначення платежу як аліментів у копіях зазначених платіжних документів, наданих стягувачем, відсутнє, тому вважає, що оплата навчання у навчальних закладах не є звичайними витратами, що охоплюються поняттям аліментів, та за доведеності особливих обставин оплата навчання дитини в таких закладах може бути підставою для стягнення додаткових витрат. За таких обставин, надані заявником (боржником) докази по сплаті коледжу, гуртків не свідчать про виконання ним судового рішення щодо сплати (погашення заборгованості) аліментів, а відтак обґрунтовано не враховані державним виконавцем при складанні розрахунку заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів. З огляду на зазначене, встановлені у цій справі обставини та надані заявником (боржником) письмові докази на обґрунтуванням вимог скарги, в сукупності свідчать про добровільне виконання боржником свого обов`язку зі сплати аліментів у сумі 11 550,00 грн. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що у державного виконавця були всі підстави та обов`язок зарахувати сплачені [PERSON] грошові кошти в сумі 11 550, 00 грн в рахунок заборгованості зі сплати аліментів на дитину, а тому скарга підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial