Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що із 10 червня 2017 року позивач [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що шлюбні відносини між сторонами не склалися, позивач з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Сторони розірвали між собою шлюбні відносини, оскільки через розбіжність у поглядах на життя, їхнє спільне проживання, існування сім`ї та збереження шлюбу виявилось неможливим. Позивач та відповідач втратили почуття любові та поваги один до одного, спільного господарства сторони не ведуть, вони проживають окремо. Враховуючи викладене, просить шлюб між сторонами розірвати, після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище « [PERSON] ». Позивач [PERSON] та її представник Борщ Ю.О. в судове засідання не з`явилися, на електронну адресу направили заяву про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, до канцелярії суду через систему «Електронний суд» від його представника адвоката Семенової О.Г. надійшла заява про розгляд справи без їх участі, просить шлюб між сторонами розірвати. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до висновку, що позовні вимоги\~\~адвоката Борщ Ю.О., що діє в інтересах [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 червня 2017 року, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб (а.с.8). Від шлюбу подружжя має спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Сторони разом не проживають та шлюбних відносин не підтримують. Відповідно до ст. 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Частинами 3, 4 ст. 56 СК передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як передбачено приписами ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спільне життя між сторонами не склалося в силу різних поглядів на сімейне життя, відсутності взаємоповаги та підтримки, кожен з подружжя живе окремим життям і своїми інтересами. З огляду на викладене, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам одного з подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved