Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з даним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений Договору про споживчий кредит № 3819551, згідно якого їй було надано кредит в сумі 8000,00 грн., зі сплатою процентів. 11.11.2021 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги №12Т, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 3819551 від 16.08.2021року перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс». Відповідач не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит у строки, передбачені кредитним договором, тому представник позивача звернувся до суду та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 3819551 від 16.08.2021 року в загальній сумі 23720,00грн., із яких заборгованість за тілом кредиту становить 8000 грн.; заборгованість за відсотками становить 14200грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 1520 грн. та відшкодувати судові витрати по справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.10.2025 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Представником відповідача до суду поданий відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнала в частині вимог про стягнення відсотків у сумі 11 200 грн., оскільки на підтвердження суми заборгованості відповідача за договором N 3819551 позивачем надано розрахунок заборгованості (відомість про щоденні нарахування та погашення), за якою позивач наводить відомості про наступні нарахування за кредитним договором № 3819551 від 16.08.2021р: Виплата кредиту 8000 грн Нарахування комісії за оформлення кредиту 1520 грн Нарахування відсотків у межах дії кредитного договору за період з 17.08.21 по 31.08.21 3000 грн Нарахування відсотків поза межами строку дії кредитного договору за період з 17.08.2021 по 30.10.2021 11 200 грн. При цьому відповідно до умов п. 1.3 та 1.4 кредитного договору № 3819551 від 16.08.2021р кредит надається строком на 15 днів з 16.08.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 31.08.2021. Отже, сторони погодили строк дії кредитування у 15 днів. Отже, так як нормами п. 1.3 та 1.4 Договору № 3819551 термін повернення кредиту визначено датою 31 серпня 2021 року (15 днів з моменту отримання кредиту), то не має підстав для стягнення відсотків нарахованих за період з 01.09.2021 по 30.10.2021, так як вони нараховані поза межами дії кредитного договору. Крім того, [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 21.07.2025 №6510-7002266873, відтак до спірних правовідносин має бути застосовано ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та за кредитним договором № 3819551 від 16.08.2021р заборгованості за відсотками може бути розрахована виключно за мінімальною процентною ставкою і лише у межах строку на який надавався кредит. Також зазначила, що розмір заявлених судових витрат в сумі 5000,00грн. є неспівмірний зі складністю справи та обсягом часу витраченим на надання юридичних послуг по цій справі. У зв`язку із чим просить відмовити у задоволенні позову в частині стягнення відсотків у розмірі 11 200 гривень та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. Представником позивача до суду подана відповідь на відзив, відповідно до якої зазначив, що відповідач не заперечує факт укладання кредитного договору та наявність заборгованості. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17 зазначила, що нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів. Крім того, Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Також на підтвердження законності нарахування розміру заборгованості, позивачем до позовної заяви було долучено відомість про щоденні нарахування за договором про споживчий кредит № 3819551 від 16.08.2021, яка сформована, підписана та надана первісним кредитором (додаток № 6 до позовної заяви «Деталізований розрахунок за кредитним договором 3819551.pdf.»). Отже позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, у зв`язку з чим за договором виникла заборгованість в загальному розмірі 23720,00 грн. Разом з тим, звертаємо увагу суду, що згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення за договором № 3819551 від 16.08.2021 вбачається, що відповідачем не вчинялися дії по сплаті комісії за пролонгацію за кредитним договором. Зазначені обставини свідчать про те, що умовами договору про споживчий кредит № 3819551 від 16.08.2021 сторони передбачили порядок продовження строку договору, а також погодили умови і строк нарахування процентів за користування кредитом. представник відповідача розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами не спростував, не надав власний розрахунок наявної заборгованості, в цілому заперечивши позовні вимоги. Клопотання про проведення експертизи з метою визначення механізму і розміру нарахованих сум, що склали заборгованість, відповідач суду не заявив. Доказів про повернення кредитних коштів на умовах і в порядку, визначеними кредитними договорами, ані перед первісними, ані перед новим кредитором відповідач також суду не надав. Поряд з цим, звертає увагу, що за весь період перебування права вимоги за договором у позивача, ним не здійснювалося жодних додаткових нарахувань і не застосовувалося жодних штрафних санкцій до позичальника. Відтак, позивач лише просить суд стягнути із відповідача ту заборгованість за договором, яка була нарахована первісним кредитором. Отже, позивачем обґрунтовано розмір заборгованості за вказаним договором, тому позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. Щодо вимог про стягнення судових витрат зазначив, що позивач на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу було подано до суду наступні докази, а саме: копію договору № 01-05/05 про надання правової допомоги від 05 травня 2025 року; копія додаткової угоди № 623 від 31 липня 2025 року до договору № 01-05/05 про надання правової допомоги від 05 травня 2025 року; копію детального опису робіт (надання послуг) від 31 липня 2025 року; копію акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвоката (виконання робіт, надання послуг) від 31 липня 2025 року та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Кубрак Олег Олександрович. Таким чином, позивач надав разом із позовом усі необхідні докази отримання професійної правничої допомоги по справі, що підтверджують співмірність та справедливість витрат на професійну правничу допомогу із складністю справи, часом, обсягом та ціною позову. У зв`язку із чим просить розгляд справи провести у відсутність представника позивача, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представником відповідача до суду поданий заперечення на відповідь на відзив, відповідно до якого позивач, як на підставу нарахування відсотків, заявлених до стягнення, посилається на те, що строк кредитування складає 15 днів, а також на те, що умовами договору передбачено його пролонгацію. ТОВ «Мілоан», як первинним кредитором нараховано відсотки за 75 днів на суму 14 200 грн. за період з 16.08.2021 року по 30.10.2021 року, в той час, як строк, на який надавався кредит становить 15 днів. Отже, за таких умов договору, які були погоджені сторонами, кредитор має право нараховувати відсотки за договором лише за 14 днів, починаючи з дня укладення договору. Договором визначено розмір процентів за користування кредитом в розмірі 3000,00 грн (п. 1.5.2), а тому саме ця сума процентів за користування кредитом підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, позивачем відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України не надано суду доказів, що строк кредитування за Договором про споживчий кредит № 3819551 від 16.08.2021р року був пролонгований кредитодавцем відповідно до п. 2.3.1.2 договору, також не було надано оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією) (п. 4.2 договору), тому строк кредитування становив 15 дні. Тому підлягають стягненню проценти, які є звичайною платою за користування грошима, нараховані за період до прострочення боржника відповідно до умов договору та частини першої ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а саме за період з 17.08.21 по 31.08.21 року у розмірі 3000 грн. Просить відмовити у задоволенні позову в частині стягнення відсотків у розмірі 11 200 гривень та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, надали відзив на позовну заяву в якому просили відмовити у задоволенні позову в частині стягнення відсотків у розмірі 11 200 гривень та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. За приписами ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений Договору про споживчий кредит № 3819551, згідно якого їй було надано кредит в сумі 8000,00 грн. 1.3. Кредит надається строком на 15 днів з 16.08.2021 (строк кредитування). 1.4. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 31.08.2021. 2.1. Кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок. 2.2.1. Позичальник сплачує Кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2. Договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку якщо Позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 Договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 Договору. 2.2.2. Нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору 2.2.3. Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п.1.3, запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 Договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6. Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах Позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п.1.6 та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди Позичальника. 11.11.2021 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги №12Т, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 3819551 від 16.08.2021року перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс». Згідно Договору факторингу сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») становить 23720,00грн., із яких заборгованість за тілом кредиту становить 8000 грн.; заборгованість за відсотками становить 14200грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 1520 грн., що також підтверджується розрахунку заборгованості за кредитним договором № 3819551 від 16.08.2021року. Положеннями\~ст. 526 ЦК\~визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із п. 5 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом частини 1 та 2\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з частиною 1\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 512 ЦК України, передбачено можливість зміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до\~статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі\~статтею 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.\~12-13,81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~Суд встановив, що ТОВ «Діджи Фінанс» на підставі договору факторингу №12Т від 11.11.2021 року є новим кредитором у зобов`язаннях відповідача [PERSON] за кредитним договором № 3819551 від 16.08.2021 року. Суд вважає доведеним факт укладення кредитного договору № 3819551 від 16.08.2021 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», оскільки зазначений договір укладено в електронній формі та містить персональні дані відповідача, які остання надала укладаючи договір та відповідачем не заперечувалось. Враховуючи, що відповідач в належний спосіб умови кредитного договору не виконані, позивачем доведено належними та допустимими доказами факт наявності заборгованості відповідача за тілом кредиту в розмірі 8000,00 грн. Разом з тим, суд не погоджується з наданим розрахунком заборгованості за відсотками. Як встановлено з матеріалів справи, строк кредитування був погоджений сторонами та становив 15 днів. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов договору становить 3000,00 грн, виходячи з розрахунку: 8000,00(тіло кредиту) х 2,5%/ 100% х 15 днів, що також підтверджується кредитним договором. Тому з [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс» слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 3819551 від 16.08.2021 року в розмірі 12\~520,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 8000 грн.; заборгованість за відсотками становить 3000грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 1520 грн., в зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором 3819551 від 16.08.2021 року підлягає частковому задоволенню. Оскільки позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» задоволено частково, відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~із відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1\~278,60грн. (2422,40 грн. х 12520,00грн./23720,00грн.), тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам. Також судом мають бути розподілені витрати позивача на професійну правничу допомогу. Вирішуючи питання розподіл таких витрат, суд виходить з наступного. Факт понесення витрат на професійну правничу допомогу підтверджується наданими суду копією договору про надання правової допомоги, копією детального опису робіт, копією акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом, додатковою угодою до договору про надання правової допомоги, ордером адвоката, копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Згідно з ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін і зробила висновок, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). З урахуванням складності справи, співмірності та пропорційності понесених витрат щодо предмета спору, значення справи для сторін, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню в розмірі 5000,00 грн. Доводи представника відповідача щодо стягнення правової допомоги в розмірі 5000,00грн. є завищеною та неспівмірною заявленими вимогами не приймаються судом до уваги, як такі, що спростовані встановленими в судовому засіданні обставинами.

Outcome: partial