Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

в провадженні Томаківського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] , в інтересах якої діє представник, адвокат Гуркін Євген Валентинович, до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову представником позивача зазначено, що 04 лютого 2023 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вроцлаві, Нижньосілезьке воєводство, Республіка Польща, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис та підтверджується свідоцтвом про шлюб 0264011/00/АМ/2023/607399. Згідно з чинним законодавством Республіки Польща, немає вимоги вказувати по батькові для ідентифікації особи, тому в свідоцтві про шлюб, складеному відповідно до норм законодавства цієї держави, по батькові чоловіка та жінки не вказано. Однак, вказуються власні імена батьків наречених, у нашому випадку, власне ім`я батька чоловіка в свідоцтві про шлюб вказано як « [PERSON] », ім`я батька жінки « [PERSON] », відповідно, згідно з законодавством України, у позовній заяві вказується по батькові дружини « [PERSON] » (що підтверджується паспортом громадянина України), по батькові чоловіка « [PERSON] ». Подружжя спільних неповнолітніх дітей не має. Сторони не мають можливості розірвати шлюб через органи ДРАЦС, тому позивач звертається до суду. Близько півтора роки сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають, фактичних сімейних відносин не підтримують. Таким чином, шлюб має лише формальний характер. Подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача, у зв`язку з чим позивач наполягає на його розірванні. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2025 року справа надійшла в провадження судді Омеко М.В. Ухвалою суду від 08 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач, представник позивача не з`явились, про дату час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, представник позивача надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи шляхом надсилання поштовим зв`язком, за зареєстрованою адресою місця його проживання, копії ухвали про відкриття провадження по справі та позовної заяви з додатками. Поштовий конверт з відповідними документами повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Таким чином, відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи від якого до суду не надійшло відзиву на позов, або заяви про розгляд справи за його відсутності, або заяви про визнання позову, а так само не повідомив суд про причини своєї неявки в судове засідання. Крім того, відповідач повідомлявся про розгляд справи судом на офіційному сайті «Судової влади». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч.5 ст.279 ЦПК України. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані позивачем докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для її розгляду, суд приходить до наступного. Судом встановлено,\~що 04\~ лютого\~2023\~року відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~місті Вроцлаві,\~Нижньосілезьке воєводство,\~Республіка Польща,\~було зареєстровано\~шлюб між\~ [PERSON] та\~ [PERSON] ,\~про що\~складено відповідний\~актовий запис\~та підтверджується\~свідоцтвом про\~шлюб 0264011/00/АМ/2023/607399.\~До матеріалів\~справи долучено копію завіреного перекладом з польської мови скороченої копії свідоцтва про шлюб. Згідно з чинним законодавством Республіки Польща, немає вимоги вказувати по батькові для ідентифікації особи, тому в свідоцтві про шлюб, складеному відповідно до норм законодавства цієї держави, по батькові чоловіка та жінки не вказано. Однак, вказуються власні імена батьків наречених, у нашому випадку, власне ім`я батька чоловіка в свідоцтві про шлюб вказано як « [PERSON] », ім`я батька жінки « [PERSON] », відповідно, згідно з законодавством України, у позовній заяві вказується по батькові дружини « [PERSON] » (що підтверджується паспортом громадянина України), по батькові чоловіка « [PERSON] ». Подружжя спільних неповнолітніх дітей не має. Між Україною та Республікою Польща було підписано Договір про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, який ратифіковано\~Постановою ВР №3941-XII від 04 лютого 1994 року. Так, у відповідності до ст.24 Договору форма укладення шлюбу визначається законодавством Договірної Сторони, на території якої укладається шлюб. Умови укладення шлюбу визначаються для кожної із осіб, що вступають до шлюбу, законодавством Договірної Сторони, громадянином якої вона є. Згідно із ст.26 вказаного Договору розірвання шлюбу проводиться згідно з законодавством тієї Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя в момент порушення справи. Правові наслідки шлюбу з іноземним елементом визначаються\~ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право». Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, тобто правом тієї держави, громадянами якої вони є одночасно, а за його відсутності правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі. Оскільки позивач та відповідач є громадянами України, спільним особистим законом подружжя, є право України, а тому розірвання шлюбу між ними здійснюється за законодавством України. Статтею 58 Закону України «Про міжнародне право»\~визначено, що шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умовами додержання щодо громадянина України вимог\~Сімейного кодексу України\~щодо підстав недійсності шлюбу. Приписами\~ст.13 Закону України «Про міжнародне приватне право»\~зазначено, що документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Відповідно до вимог ст.15 Договору документи, які підготував або засвідчив відповідний орган однієї з Договірних сторін, скріплені гербовою печаткою і підписом уповноваженої особи, мають силу документа на території іншої Договірної Сторони без потреби будь-якого іншого засвідчення. Це стосується також копій і перекладів документів, які засвідчені відповідним органом. З огляду на наведене, шлюб, зареєстрований 04 лютого 2023 року між позивачем і відповідачем, громадянами України, на території Республіка Польща, є дійсним на території України, а долучене свідоцтво про шлюб із завіреним перекладом має належну силу офіційного документа на території України без потреби додаткового засвідчення. Відповідно до ст.ст.21,24 Сімейного кодексу України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.1\~ст.55 Сімейного кодексу України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами 3, 4\~статті 56 Сімейного кодексу України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що фактичні шлюбно-сімейні відносини подружжя припинені, сторони припинили ведення спільного господарства, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, сторони не бажають примиритися і строк для примирення їм не потрібен. Відповідачем не зазначено та не надано доказів на заперечення обставин, викладених позивачем в позовній заяві, суд же згідно\~ст.13 ЦПК України\~розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до частини 2 статті\~104, частини 3 статті\~105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Частиною 3\~статті 109 Сімейного кодексу України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Зважаючи на викладене, а також враховуючи положення\~ст.24 СК України, згідно яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд приходить до висновку, що сторони сумісного господарства не ведуть, на примирення не згодні, шлюбно-сімейні відносини припинені, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.114\~та абз.2 ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно частини 2\~статті 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивачки підлягають до стягнення судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved