Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

28.04.2025року представник позивача [PERSON] адвокат Оніщук М.А. звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних в результаті ДТП, в якій просить стягнути з відповідача майнову шкоду у розмірі 329376,93 грн., моральну шкоду у розмірі 100000 грн та судові витрати по справі: судовий збір у розмірі 4293,70 грн, витрати за проведення експертизи в сумі 6688,00 грн, послуги на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 14 вересня 2024 року о 00 год. 00 хв. в м. Рівне на вул. В. Дивізії, 7, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом ВМW д.н.з. [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, щоб вчасно реагувати на її зміну, не обрав безпечної швидкості руху та здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб Ореl д.н.з. [NUMBER] , який по інерції здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб Ford д.н.з. [NUMBER] . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 2.3б, 12.1 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. 14 вересня 2024 року о 00 год. 00 хв. в м. Рівне на вул. В. Дивізії, 7, водій [PERSON] керував транспортним засобом ВМW д.н.з. [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння, згідно висновку лікаря № 670 від 14.09.2024. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 14 вересня 2024 року о 00 год. 00 хв. в м. Рівне на вул. В. Дивізії, 7, водій [PERSON] повторно протягом року керував транспортним засобом ВМW д.н.з. [NUMBER] , перебуваючи особою, яка позбавлена права керування транспортним засобом на підставі постанови Рівненського міською суду від 04.03.2024 року, чим порушив ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух». Своїми діями [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 04.10.2024 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.5 ст.126, ч.І ст.130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень. Постанова суду набрала законної сили 16.10.2024. Внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, позивачу завдано матеріальну шкоду у розмірі 487 326,93 грн, що підтверджується звітом № 117Д від 08.11.2024. Оскільки позивач є власником транспортного засобу, тому мас право вимагати відшкодування шкоди, завданої автомобілю марки Ореl д.н.з. [NUMBER] , пов`язаної з відновленням вказаного транспортного засобу, що являє собою витрати, які він змушений зробити для відновлення свого порушеного права та витрати, які являють собою вартість відновлювального ремонту транспортного засобу. На момент зіткнення транспортних засобів автомобіль відповідача не був застрахований. Позивач звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату страхового відшкодування, оскільки автомобіль відповідача не був застрахований. 03 березня 2025 року позивач отримала від Моторного (транспортного) страхового бюро України суму грошового відшкодування в розмірі 159 950,00 грн. Оскільки дана сума не покрила витрат на відновлення пошкодженого транспортного засобу позивач звертається до відповідача про стягнення матеріальної шкоди в розмірі різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що складає 329 376,93 грн. (487326,93- 159950,00=329376,93). Також позивачка зазнала і моральної шкоди. В сім`ї позивача виховується малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , яка відвідує дошкільний навчальний заклад в м. Рівному. Тому їй вкрай важливо мати транспортний засіб для особистого пересування і членів її сім`ї. Пошкодження її транспортного засобу вимагає додаткових матеріальних затрат, при цьому відповідач у добровільному порядку шкоду не відшкодував та поводив себе зухвало, не дивлячись на свою вину та на неодноразові звернення позивача. Постійні відмови відповідача спричинили позивачу стрес та роздратування, вона була обмежена у звичній можливості пересуватися власним транспортним засобом. Внаслідок пошкодження майна та самого факту ДТП, у позивача з`явилася роздратованість, постійні переживання та турботи пов`язані з пошкодженням автомобіля, а також з необхідністю звернення до суду з метою захисту порушених прав та законних інтересів. Розмір моральної шкоди позивач оцінює у 100 000,00 грн. Ухвалою суду від 12 травня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Підготовче судове засідання призначено на 20 червня 2025 року з повідомленням (викликом) сторін. Визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді та заперечень. Ухвалою суду від 22 веересня 2025 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 23 жовтня 2025 року з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, іі представник адвокат Оніщук М.А. подала до суду заяву в якій просила справу розглядати без її участі та участі позивча, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, відповідач відзиву не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, подані сторонами документи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. З огляду на ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 14 вересня 2024 року о 00 год. 00 хв. в м. Рівне на вул. В. Дивізії, 7, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом ВМW д.н.з. [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, щоб вчасно реагувати на її зміну, не обрав безпечної швидкості руху та здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб Ореl д.н.з. [NUMBER] , який по інерції здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб Ford д.н.з. [NUMBER] . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 2.3б, 12.1 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. 14 вересня 2024 року о 00 год. 00 хв. в м. Рівне на вул. В. Дивізії, 7, водій [PERSON] керував транспортним засобом ВМW д.н.з. [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння, згідно висновку лікаря № 670 від 14.09.2024. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 14 вересня 2024 року о 00 год. 00 хв. в м. Рівне на вул. В. Дивізії, 7, водій [PERSON] повторно протягом року керував транспортним засобом ВМW д.н.з. [NUMBER] , перебуваючи особою, яка позбавлена права керування транспортним засобом на підставі постанови Рівненського міською суду від 04.03.2024 року, чим порушив ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух». Своїми діями [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП. Зі змісту Постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 04.10.2024 справа № 569/18605/24, вбачається, що відповідача визнано винним в скоєнні адміністративних правопорушень,передбаченихст. ст. 124, ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу. Постанова набрала чинності 15.10.2024. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, з врахуванням вище наведених норм права, особою, що повинна відповідати за завдану шкоду є відповідач по справі. Вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди у відповідача був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.\~ З метою отримання страхового відшкодування позивач звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату страхового відшкодування, оскільки автомобіль відповідача не був застрахований. 03 березня 2025 року позивач отримала від Моторного (транспортного) страхового бюро України суму грошового відшкодування в розмірі 159 950,00 грн. Згідно банківської квитанції від 03.03.2025 року виплата по справі № 108410 згідно наказу №3.1/5902 МТСБУ здійснило вищезазначену страхову (регламентну) виплату на банківський (платіжний) рахунок потерпілої особи. 07.10.2024 року до «ФОП [PERSON] надійшла заява від [PERSON] про проведення експертного автотоварознавчого дослідження КТЗ. Для визначення вартості матеріального збитку. Завданого власникові автомобіля OPEL VIVARO реєстраційний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП. Визначення ринкової вартості автомобіля OPEL VIVARO реєстраційний номер [NUMBER] , з врахуванням пошкоджень завданих при ДТП, станом на дату ДТП. Як вбачається з Звіту №117Д про оцінку автомобіля OPEL VIVARO реєстраційний номер [NUMBER] складеного 08.11.2024 року ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля OPEL VIVARO реєстраційний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП, складає: 487326,93 грн. Ринкова вартість автомобіля OPEL VIVARO реєстраційний номер [NUMBER] , з врахуванням пошкоджень завданих при ДТП, станом на дату ДТП, складає: 243780, 51 грн. Фактичні збитки пошкодженого автомобіля суттєво більші, аніж отримані страхові відшкодування (487326,93 159950,00 = 329 376,93 грн)., невідшкодованими залишилися 329 376,93 грн. Дані правовідносини регулюються нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Цивільного кодексу України. За своїм правовим характером вони є деліктними, тобто такими, що виникли внаслідок заподіяння шкоди. Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Право особи, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, на їх відшкодування, передбачене ч. 1 ст. 22 ЦК України. Під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України). Частиною 3 ст. 22 ЦК України встановлено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Приписами ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, джерелом підвищеної небезпеки визнається діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч. 1 ст. 1187 ЦК України). З огляду на положення п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно зі абзацом 2 частини першоїстатті 1192ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює регламентну виплату на умовах, визначених цим Законом, у разі заподіяння шкоди на території України: транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, та майну, яке перебувало в ньому. Згідно з ч. 3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу включає: 1) вартість складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують ремонту (заміни) у зв`язку з їх пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до переліку, визначеного на підставі акта огляду транспортного засобу, складеного представником страховика (у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ), або висновку суб`єкта оціночної діяльності, оцінювача, судового експерта, складеного відповідно до частини четвертої статті 31 цього Закону, а також вартість матеріалів, необхідних для здійснення відповідного ремонту; 2) вартість робіт з ремонту (заміни) складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують ремонту (заміни) у зв`язку з їх пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до переліку, передбаченого пунктом 1 цієї частини. Відповідно до ч. 5 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова (регламентна) виплата здійснюється страховиком (МТСБУ) на банківський (платіжний) рахунок потерпілої особи в розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, розрахованого страховиком (МТСБУ) з використанням ліцензованих програмно-технічних комплексів із розрахунку вартості відновлювальних ремонтів транспортних засобів чи суб`єктом оціночної діяльності, оцінювачем, судовим експертом на замовлення страховика (МТСБУ), а у випадку, передбаченому абзацом четвертим частини четвертої статті 31 цього Закону, - потерпілої особи, за вирахуванням суми податку на додану вартість або в розмірі витрат на здійснення відновлювального ремонту, погодженому між страховиком (МТСБУ) і потерпілою особою. Відповідно до р. ІІ. п.2.4 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року, у редакції наказу Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 2060/5/496 від 24.05.2022 року https://zakon.rada.gov.ua). - вартість матеріального збитку вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). МТСБУ здійснило регламентну виплату в сумі 159950,00 грн, що не покриває повних збитків. Згідно зі Звіту № 117Д від 08.11.2024 року про оцінку автомобіля Opel д.н.з. [NUMBER] , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля OPEL VIVARO реєстраційний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП, складає: 487326,93 грн, різниця 329 376,93 грн. Отже, якщо сплачене страховиком відшкодування не покриває розмір збитків завданих потерпілому, останній має право пред`явити до винної особи вимогу про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 760/5618/16-ц (провадження № 61-4463св18), від 22 квітня 2019 року у справі № 761/14285/16-(провадження № 61-34581св18), від 21 липня 2021 року у справі № 757/33065/18-ц (провадження № 61-691св21). Крім того, внаслідок ДТП позивачка зазнала моральної шкоди, в сім`ї позивача виховується малолітня дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] виданого Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів), яка відвідує дошкільний навчальний заклад в м. Рівному, їй вкрай важливо мати транспортний засіб для особистого пересування і членів її сім`ї. Пошкодження її транспортного засобу вимагає додаткових матеріальних затрат, при цьому відповідач у добровільному порядку шкоду не відшкодував та поводив себе зухвало, не дивлячись на свою вину та на неодноразові звернення позивача. Постійні відмови відповідача спричинили позивачу стрес та роздратування, вона була обмежена у звичній можливості пересуватися власним транспортним засобом. Внаслідок пошкодження майна та самого факту ДТП, у позивача з`явилася роздратованість, постійні переживання та турботи пов`язані з пошкодженням автомобіля, а також з необхідністю звернення до суду з метою захисту порушених прав та законних інтересів. Порушення правил безпеки руху з боку відповідача заподіяло позивачу моральні страждання, які вона оцінює розмірі 100\~000,00 грн. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів та у приниженні честі і гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Крім того, відповідно до положень статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При заподіянні особі моральної шкоди обов`язок по її відшкодуванню покладається на осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації судом факту порушення (ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована 17.07.1997). Достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є визнаний судом факт порушення права (справедлива сатисфакція потерпілій стороні, справи «Савула протиУкраїни», №12868/05, рішення від 10.12.2009; «Войтенко проти України», № 18966/02, рішення від 29.06.2004). Таким чином, суд прийшов до висновку про задоволення вимог позивача, оскільки з наведених вище норм та обставин, вбачається, що відповідач має відшкодувати шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме: майнову шкоду в сумі 329\~376,93 грн. грн., тобто різницю між фактичними збитками та страховою виплатою, та моральну шкоду у розмірі 100 000 грн. Окрім цього, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджені судові витрати, які складаються з сплаченого позивачем судового збору у сумі 4293,77 грн., витрати за проведення еспертизи у сумі 6688,00 грн., що відповідатиме вимогам ст.141 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (ч.2 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч.4 ст.137\~ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК України). У справі відсутнє клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Разом з тим, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч.4 ст.141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надала договір про надання правничої допомоги, укладений 22 квітня 2025 року між [PERSON] та Адвокатом Оніщук Марією Адамівною, додаток до договору про надання правничої допомоги від 22 квітня 2025 року Відповідно до поданих документів загальна вартість наданих послуг становить 10000 грн. Враховуючи складність справи, об`єм доказової бази, обсяг наданих адвокатом послуг, предмет спору та ціну позов, з огляду на критерії розумності та пропорційності, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved