Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача 34626,25 гривень кредитної заборгованості та судові витрати у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим власноручно (на планшеті) підписав Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 22.02.2023. Підписанням заяви відповідач погодив наступні умови: Тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 200 000 грн. (п.1.2. Договору). Тип кредитної карти: Картка «Універсальна»; Строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п.1.2. Договору). Процентна ставка, відсотків річних: 42,0% (п.1.3 Договору). Кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п.1.4. Договору). Розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.1.4. Договору). Проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00% (п.1.5. та п. 2.1.1.2.12. Договору).Також 22.02.2023 відповідач ознайомився з умовами кредитування та підписав Паспорт кредиту. На підставі укладеного договору відповідач отримав платіжний інструмент кредитну картку № [NUMBER] , строк дії 06/27, тип універсальна, а також кредитну картку № [NUMBER] , строк дії 12/27, тип універсальна. Відповідач користувався кредитним лімітом, що підтверджується випискою по рахунку. Він повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але припинив надавати позивачу своєчасно кошти на погашення заборгованості за тілом кредиту та за відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Таким чином, у порушення умов договору відповідач свої зобов`язання не виконав, хоча договір є обов`язковим до виконання. У зв`язку із зазначеними порушеннями та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 16.07.2025 має заборгованість в сумі 34626,25 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 27069,41 грн та заборгованості за простроченими відсотками в сумі 7556,84 грн. Представник позивача стверджує, що на даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором. Тому представник позивача просить задовольнити позов. Ухвалою від 07.08.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд даної справи, який відкладався у зв`язку з неявкою відповідача. 17.10.2025 сторони та їх представники в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача подав разом із позовною заявою письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судові засідання не з`являвся, хоча належним чином повідомлявся про розгляд даної справи, що підтверджується, зокрема, рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (судових повісток), які містяться в матеріалах справи та які повернулися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Судові повістки скеровувалися на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, що підтверджується відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру №1646309 від 07.08.2025 (а. с. 103). Заяв чи клопотань відповідач не подавав, причин неявки не повідомляв. Відзиву на позов відповідачем подано не було. Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Таким чином, суд вважає, що відповідач є повідомлений про розгляд справи належним чином. Як передбачено ч. 1 ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до\~ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Оскільки повне рішення виготовлено 22 жовтня 2025 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 17 жовтня 2025 року, датою ухвалення даного рішення є саме 22 жовтня 2025 року в силу ч. 5\~ст. 268 ЦПК України. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Судом встановлено, що 22.02.2023 відповідач власноручно на планшеті підписав Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, у якій підтвердив свою згоду на те, що підписанням цієї заяви він приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддаленні канали обслуговування», «Оплата частинами та миттєва розстрочка», Умов та Правил надання банківських послуг, що розміщені в мережі Інтернет на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.uaв в редакції чинній на дату підписання Заяви, які разом становлять змішаний договір: Договір банківського рахунка та Генеральний кредитний договір в частині надання споживчих кредитів «Кредитна картка», «Оплата частинами», «Миттєва розстрочка» (далі - Договір). Крім цього, підписуючи дану заяву відповідач прийняв всі права та обов`язки, встановлені в Договорі та зобов`язувався їх виконувати (а. с. 62 - 82). Згідно з п. 1.2 Заяви строк кредиту\~12 місяців з пролонгацією, тип кредиту відновлювальна кредитна лінія, розмір кредитного ліміту не перевищує 200\~000,00 грн для карт «Універсальна, 300\~000,00 грн. для «Преміальної карти Платінум»; мета кредиту: споживчі цілі, спосіб надання кредиту: безготівковим шляхом (а. с. 64). У п. 1.3 Заяви вказана інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, зокрема, вказано процентну ставку для карт Універсальна та Універсальна Голд, тип процентної ставки, загальні витрати по кредиту та інше. (а. с. 65). Пункт 1.4 Заяви регулює порядок повернення кредиту. До позовної заяви позивач долучив Паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем 22.02.2023, у якому відображені основні умови кредитування (а. с. 83 - 92). Із довідки від 18.07.2025 установлено, що [PERSON] було надано три кредитні картки типу «Універсальна» (а. с. 61). Із довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , від 18.07.2025 вбачається, що позичальнику було встановлено первинний кредитний ліміт, який в подальшому був збільшений до 33000,00 гривень (а. с. 60). З розрахунку заборгованості, складеного станом на 16.07.2025 вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем становить 34626,25 гривень, в тому числі: 27069,41 грн, а заборгованість за простроченими відсотками 7556,84 грн (а. с. 37 - 46). Із виписки за договором № б/н від 18.07.2025, складеної за період за період 22.02.2023 -18.07.2025 вбачається, що відповідач активно користувався кредитним лімітом, здійснював операції з переказу коштів, зняття готівки, сплати відсотків за їх користування, в результаті чого станом на 01.07.2025 залишок заборгованості становив: 34626,25 гривень (а. с. 48 - 59). Оскільки відповідач не виконує своїх зобов`язань, представник позивача звернувся до суду для захисту своїх порушений прав та стягнення заборгованості. При ухваленні рішення суд керується наступними правовими нормами. Відповідно до частин 1, 2 статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У п. 5 ч. 1 ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ч. 2 ст.\~1054\~ ЦК\~України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як зазначено вище відповідач підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, що становлять змішаний договір - Договір банківського рахунку та Генеральний кредитний договір (надалі Договір) та підтвердив той факт, що він був проінформований про умови кредитування в АТ «КБ «Приватбанк». Підписання Договору відповідачем власноручно на планшеті відповідає вимогам постанови НБУ №151 від 13.12.2019 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України», відповідно до якої цифровий власноручний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та прирівнюється до власноручного підпису в разі дотримання норм цього Положення. Таким чином,\~суд дійшов\~висновку,\~що Заява\~про приєднання\~до Умов\~та правил\~надання послуг\~підписана відповідачем\~є належним\~та допустимим\~доказом наявності\~договірних відносин\~між позивачем\~та відповідачем. Враховуючи вищевикладене, між АТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений змішаний договір (Договір банківського рахунку та Генеральний кредитний договір), на виконання якого останньому було надано кредитну картку, відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому було збільшено до 33000 гривень. За частиною першою статті 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом статей 629, 525, 612, 611\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.\~ Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до п.1.4 Заяви від 22.02.2023 повернення кредиту здійснюється шляхом: ініціювання банком дебетового переказу з рахунку клієнта, у т. ч. за рахунок кредитного ліміту, у розмірі процентів, що підлягають сплаті за цим договором, 1-го числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта; шляхом внесення клієнтом коштів у розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту. Розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно; 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення. Із Виписки за договором вбачається, що відповідач активно користувався кредитним лімітом, здійснював операції з переказу коштів, зняття готівки, сплати відсотків за їх користування, в результаті чого станом на 01.07.2025 залишок заборгованості становив: 34626,25 гривень. Використання відповідачем [PERSON] кредитного ліміту, який був встановлений на кредитній картці, шляхом розпорядження грошовими коштами, які були надані йому у кредит позивачем АТ КБ «Приватбанк», на власний розсуд та часткове їх повернення, свідчить про обізнаність відповідача про умови кредитування. Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Внесення грошових коштів на рахунок кредитодавця є визнання ним боргу, що у свою чергу, фактично прирівнюється до підтвердження волевиявлення учасника справи на укладення договору. Адже без волевиявлення не існувало б потреби сплачувати заборгованість. З огляду на викладене, волевиявлення позичальника може підтверджуватись як підписанням договору, так і його діями (заповнення формуляра (заявки) на отримання кредиту, часткова або повна сплата заборгованості тощо). Така правова позиція висловлена Верховним Судом у справі № 127/23910/14-ц від 23.12.2020. Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості, складеного станом на 16.07.2025 вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем становить 34626,25 гривень, в тому числі: 27069,41 грн, а заборгованість за простроченими відсотками 7556,84 грн. Таким чином, судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за вищевказаним договором виконав та надав відповідачу кредитні кошти, а відповідач, в свою чергу, приступив до виконання даного договору, проте в подальшому свої зобов`язання належним чином не виконував, що призвело до виникнення заборгованості. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Доказів повернення кредитних коштів в повному обсязі матеріали справи не містять, відповідачем протилежного не доведено. Відтак, позичальник (відповідач) свої зобов`язання належним чином не виконав, кредитні кошти не повернув, що призвело до виникнення заборгованості. З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту по Договору в розмірі 27069,41 грн слід задовольнити. Щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами у заявленому розмірі суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Порядок сплати процентної ставки за користування кредитним коштами було урегульовано сторонами у Заяві про приєднання до Умов та Правил, яка була підписана відповідачем, що свідчить про те, що відповідач був ознайомлений із умовами кредитування та прийняв їх. Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом, є підставними, оскільки наявна у матеріалах справи письмова інформація, яка передбачала сплату відсотків (процентів), була підписана [PERSON] а отже, позивачем доведено, що відповідач ознайомився із умовами кредитування та погодився із ними. Тому такі вимоги про стягнення заборгованості за відсотками підлягають до задоволення. За таких обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за вищевказаним договором. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, до задоволення підлягає також вимога позивача про стягнення із відповідача сплаченого при поданні позову судового збору в розмірі 2422,40 грн (ставка судового збору за подання до суду процесуальних документів в електронній формі). На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved