Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

У червні 2025 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 19.12.2020 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено Кредитний договір №2638266, відповідно до умов якого відповідач отримала грошові кошти у сумі 5 000,00 грн, строком на 30 днів. 23.03.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ\~«ФК «Кредит-Капітал»\~укладений Договір\~відступлення прав\~вимоги №65-МЛ, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 23\~250, 00 грн. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання по погашенню заборгованості, в зв`язку з чим позивач просить суд стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість за Кредитним договором №2638266 від 19.12.2020 у розмірі 23\~250, 00 грн, витрати на правничу допомогу та судові витрати. Ухвалою суду\~від 01.07.2025 було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.\~ В судове засідання представник позивача не з`явився, заявою від 08.10.2025 просив розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягав, проти винесення заочного рішення не заперечував. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Причину своєї неявки не повідомила, відзив на позов не подала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.\~\~\~\~\~ Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 19.12.2020 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №2638266. Згідно з умовами якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит в розмірі 5000,00 грн (п.1.2). Відповідно до пункту 1.3. Договору кредит надається загальним строком на 30 днів з 19.12.2020. Згідно пункту 1.5.1. Комісія за надання кредиту 1 000, 00 грн, яка нараховується за ставкою 2,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Відповідно до пунктів 1.5.2 проценти за користування кредитом: 2\~250, 00 грн, які нараховуються за ставкою 1,50відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована. Пунктом 1.6 Договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені п.2.2.3 цього Договору. Договір та Графік платежів підписано електронним підписом позичальника з одноразовим ідентифікатором. Згідно із\~довідкою про\~ідентифікацію [PERSON] \~отримано код\~для підтвердження\~згоди з\~умовами договору\~від 19.12.2020,\~одноразовий ідентифікатор\~V66969,\~який було\~відправлено 19.12.2020\~17:00\~год.\~на номер\~телефону відповідача\~ [NUMBER] . Відповідно до платіжного доручення №35809021 від 19.12.2020 ТОВ «Мілоан» на рахунок [PERSON] переказало кошти згідно договору №2638266 у сумі 5\~000, 00 грн. З відомості про щоденні нарахування та погашення Кредитного договору №2638266 за період з 19.12.2020 по 19.03.2021 вбачається, що відповідачу [PERSON] надано кредит в розмірі 5\~000, 00 грн, після чого відбувалося нарахування та сплата процентів, комісії, сплата тіла кредиту. 23.03.2021 між ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» та ТОВ «Мілоан» укладено Договір відступлення прав вимоги №65-МЛ, згідно умов якого первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками, у тому числі і за договором, укладеним із [PERSON] . Згідно з актом прийому-передачі Реєстру Боржників від 23.03.2021 за договором відступлення прав вимоги «Кредитор» (ТОВ «Мілоан») передав, а «Новий Кредитор» (ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») прийняв реєстр боржників кількістю 2750. Відповідно до Витягу з реєстру боржників ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 23\~250, 00 грн, що складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту 5 000, 00 грн, простроченої заборгованості за сумою відсотків 17\~250, 00 грн, простроченої заборгованості за комісією 1 000, 00 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. В силу ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України). Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. За змістом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 , від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20. Отже, на підтвердження існування договірних відносин між сторонами у справі було надано Кредитний договір №2638266 від 19.12.2020, який був підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином, вищевказаний договір свідчить про те, що [PERSON] умови цілком зрозуміла та своїм підписом письмово підтвердила та закріпила те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні при його укладенні, у виборі контрагента та умов договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За приписами частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За правилами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом. Згідно з частинами першою та другою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки статтею 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу). Судом установлено,\~що ТОВ\~«Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги до ряду боржників, в тому числі і до відповідача. Договір факторингу є дійсним та чинним, відомостей про те, що він оскаржувався в судовому порядку відсутні. Відтак, суд погоджується з тим, що до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», як до нового кредитора, перейшли права вимоги до [PERSON] за вищевказаним кредитним договором. Всупереч умовам договору позики, відповідач не виконала свого зобов`язання та не здійснювала платежів для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попередніх кредиторів. Оскільки відповідач [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання по погашенню заборгованості за Кредитним договором №2638266 від 19.12.2020, внаслідок чого кредитна заборгованість становить 23 250, 00 грн, тому дана заборгованість підлягає стягненню з відповідача, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, то суд зазначає наступне. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Позивачем було надано суду докази понесення таких витрат у розмірі 7 000, 00 грн, а саме: Договір про надання правової (правничої) допомоги №0206 від 02.06.2025 укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет», Актом №2 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 18.06.2025, Детальним описом наданих послуг до Акту №2 за змістом якого сторони погодили, що сума витрат, за надання послуг по справі за позовом до [PERSON] становить 7 000, 00 грн, ордер на надання правничої допомоги. Враховуючи наведене слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 7 000, 00 грн. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2\~422, 40 грн.\~ На підставі викладеного та

Outcome: approved