Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [INFO] , Адреса реєстрації: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), звернувся до суду з позовом до Черкаської обласної прокуратури (18001, м. Черкаси, бульв. Шевченка, 286, ЄДРПОУ 02911119), Державної казначейської служби України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6, ЄДРПОУ 37567646) про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органу досудового розслідування. Позовні вимоги\~мотивовані тим,\~що працівниками\~прокуратури Черкаської\~області найменування якої наразі змінено на Черкаська обласна прокуратура 24.02.2014 внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань відомості про реєстрацію кримінального провадження № 42014250000000039 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 171, ч.1 ст.\~364, ч. 1 ст. 366, ч.2 ст. 365, ч.1 та 3 ст. 371, ч. 1 та ч. 2 ст. 372, ч. 1 ст. 375 КК України. У ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження № 42014250000000039 26.01.2015 складено повідомлення про підозру [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст.\~372 КК України. У подальшому матеріали кримінального провадження №42014250000000039 виділялись та об`єднувались та врешті кримінальному провадженню за обвинуваченням його присвоєно номер № 42015250000000082. Прокурором відділу прокуратури Черкаської області (на разі Черкаської обласної прокуратури) Слюсарем І.О. затверджено обвинувальний акт відносно [PERSON] за обвинуваченням останнього у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 372 КК України. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 4201525000000082 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 372 КК України направлений до Придніпровського районного суду м. Черкаси для розгляду по суті. Розгляд кримінального провадження до моменту прийняття рішення Черкаським апеляційним судом тривав загалом 4 роки 8 місяців та 1 день. Після судового розгляду в суді першої інстанції, вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.05.2017 у справі № 711/4218/15-к, визнано [PERSON] невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, та виправдано його у зв`язку з відсутністю в діянні складу злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України. Визнано [PERSON] невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366 та ч. 2 ст. 372 КК України, та виправдано його за недоведеністю вчинення ним злочинів (кримінальних правопорушень), передбачених ч. 1 ст. 366 і ч. 2 ст. 372 КК України. Не погоджуючись із вказаним вироком, прокурором відділу прокуратури Черкаської області (на разі Черкаської обласної прокуратури) Щербиною\~М.Ю. подано апеляційну скаргу на виправдувальний вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси. Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 26.09.2019 у вказаній справі № 711/4218/15-к апеляційну скаргу прокурора у кримінальному\~провадженні\~Щербини М.Ю. - залишено без задоволення, а вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 травня 2017 року відносно [PERSON] - без змін. Таким чином, виправдувальний вирок Придніпровського районного суду міста Черкаси від 19.05.2017 у справі № 711/4218/15-к набув законної сили 26.09.2019. Прокурором подано касаційну скаргу на зазначені рішення судів першої та апеляційної інстанції. Постановою Верховного Суду від 25 березня 2020 року у вказаній справі касаційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок Придніпровського районного суду міста Черкаси від 19.05.2017 та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 26.09.2019 без змін. Позивач зазначає, що період його\~незаконного перебування під слідством та судом становив з 26.01.2015 до 26.09.2019, що становить у перерахунку на місяці 56 місяців та 1 день. Відтак, станом на час підготовки позовної заяви, гарантований мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди становить 448 267 грн. 00 коп. Вказує, що він упродовж більш ніж 4 років не міг на тривалий час покинути межі Черкаської області, вільно планувати відпустки або інші особисті справи, які вимагали відлучитись за межі міста на тривалий час. А усі свої поїздки мав узгоджувати і планувати, виходячи з дат, призначених у кримінальному провадженні судових засідань. Більше того, зазначає, що у вересні 2015 року він здобув право на зайняття адвокатською діяльністю. Тобто, упродовж усього часу судового розгляду згаданого кримінального провадження він був правозахисником, професійна діяльність якого спрямована на кваліфіковане надання правової допомоги, захист інтересів людини, утвердження верховенства права та справедливості. У той же час, у відкритому доступі на офіційному веб-сайті «Судова влада України» постійно публікувались відомості про розгляд кримінального провадження, де обвинуваченим є [PERSON] . Із урахуванням сфери його професійної діяльності, безумовно це становило неймовірні репутаційні втрати. Позаяк, в очах його клієнтів, процесуальних опонентів чи інших осіб формувалось враження буцімто адвокат Буджерак М.Р. має проблеми з законом. Все це на фоні тяжкості пред`явленого обвинувачення, тривалого досудового розслідування та судового розгляду та заподіяної репутаційної шкоди, спричинило йому душевні страждання та мало на нього надвагомий психологічний вплив. Просить \~суд стягнути\~з Державного\~бюджету України\~на користь\~ [PERSON] \~448\~267\~грн. компенсації моральної шкоди. 12 серпня 2025 року ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. 21 серпня 2025 року через систему «Електронний суд» представник Черкаської обласної прокуратури за дорученням Кващук Анна Миколаївна надала Відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що дійсно [PERSON] набув право на відшкодування моральної шкоди у гарантованому державою мінімальному розмірі. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» розмір мінімальної заробітної плати становить 8000 грн. 00 коп. Зазначає, що [PERSON] перебував під слідством та судом 56 місяців 1 день. Виходячи з\~вимог ст.\~13\~Закону України\~№ 266/94-ВР,\~щодо розрахунку\~розміру відшкодування\~моральної шкоди,\~який провадиться\~виходячи з\~розміру не\~менше одного\~мінімального розміру\~заробітної плати\~за кожен\~місяць перебування\~під слідством\~чи судом,\~вважаю що\~мінімальний розмір\~моральної шкоди\~ [PERSON] \~може становити\~448\~266,67\~грн ((8000грн\~х 56міс\~1\~день)+(8000/30х1)),\~що відповідатиме\~засадам розумності,\~виваженості та\~справедливості. 28 серпня 2025 через систему «Електронний суд» представник відповідача Державної Казначейської служби України Ярош С.В. надав Відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що вважають, що позов не підлягає задоволенню. 15 вересня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі, призначено судове засідання. Позивач [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Також, вказав, що погоджується з думкою прокурора, не заперечував проти часткового задоволення позовних вимог, а саме в розмірі 448266 грн. 67 коп., оскільки при зверненні до суду ним було заокруглено розмір моральної шкоди без копійок. Представник відповідача Черкаської обласної прокуратури за дорученням Головня Ірина Яківна в судовому засіданні просила суд прийняти законне та обгрунтоване рішення, враховуючи підстави, викладені у Відзиві на позовну заяву. Представник відповідача Державної Казначейської служби України за дорученням Ярош Сергій Васильович в судове засідання не з`явився, надавши через систему «Електронний суд» заяву, в якій просить проводити судове засідання без його участі. Суд, заслухавши пояснення сторін , дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Статтями 15, 16\~ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування моральної (немайнової) шкоди. В судовому\~засіданні встановлено\~та підтверджується\~матеріалами справи,\~що 24.02.2014 року внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань відомості про реєстрацію кримінального провадження № 42014250000000039 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 171, ч.1 ст.\~364, ч. 1 ст. 366, ч.2 ст. 365, ч.1 та 3 ст. 371, ч. 1 та ч. 2 ст. 372, ч. 1 ст. 375 КК України. У ході досудового розслідування кримінального провадження № 42014250000000039 26.01.2015 складено повідомлення про підозру [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 372 КК України. У подальшому матеріали кримінального провадження № 42014250000000039 виділялись та об`єднувались та врешті кримінальному провадженню за обвинуваченням [PERSON] присвоєно номер № 42015250000000082. Прокурором відділу прокуратури Черкаської області (на разі Черкаської обласної прокуратури) Слюсарем І.О. затверджено обвинувальний акт відносно [PERSON] за обвинуваченням останнього у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 372 КК України. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 4201525000000082 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 372 КК України направлений до Придніпровського районного суду м. Черкаси для розгляду по суті. В судовому засіданні встановлено, що розгляд кримінального провадження до моменту прийняття рішення Черкаським апеляційним судом тривав загалом 4 роки 8 місяців та 1 день. Після судового розгляду в суді першої інстанції, вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.05.2017 у справі № 711/4218/15-к, визнано [PERSON] невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, та виправдано його у зв`язку з відсутністю в діянні складу злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України. Визнано [PERSON] невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366 та ч. 2 ст. 372 КК України, та виправдано його за недоведеністю вчинення ним злочинів (кримінальних правопорушень), передбачених ч. 1 ст. 366 і ч. 2 ст. 372 КК України. Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 26.09.2019 у справі № 711/4218/15-к апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні\~Щербини М.Ю. залишено без задоволення, а вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 травня 2017 року відносно [PERSON] без змін. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що виправдувальний вирок Придніпровського районного суду міста Черкаси від 19.05.2017 у справі № 711/4218/15-к набрав законної сили 26.09.2019. Постановою Верховного Суду від 25 березня 2020 року у вказаній справі касаційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок Придніпровського районного суду міста Черкаси від 19.05.2017 та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 26.09.2019 без змін. За змістом статті 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Згідно з пунктом 2 ч. 2 ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. Шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом (ч. ч. 1, 2, 7\~ст. 1176 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» виникає зокрема у випадку постановлення виправдувального вироку суду, як це п. 1 ч. 1 ст. 2 вказаного Закону. У випадку незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян громадянинові відшкодовується зокрема моральна шкода (стаття 3 Закону). У відповідності до ч. 1 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» від 01.12.1994 року. Проте, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду;1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода. Відшкодування моральної шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету, як це передбачено ст. 4 вищевказаного Закону. Вказана стаття також визначає, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 4 Закону). Згідно зі статтею 13 вказаного Закону розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції. У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку. Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з\~частиною першою\~статті 12. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Аналіз вказаної вище норми закону свідчить про те, що межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Отже, чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативну-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. За змістом п. 14 ч. 1 ст.\~3\~КПК України притягнення до кримінальної відповідальності - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. В пунктах 1.1, 1.2 Рішення Конституційного Суду України від 27.10.1999 року у справі №1-15/99 зазначено що кримінальна відповідальність настає з моменту набрання законної сили обвинувальним вироком суду. Притягнення до кримінальної відповідальності, як стадія кримінального переслідування, починається з моменту пред`явлення особі обвинувачення у вчиненні злочину. Таким чином, період перебування під слідством та судом у спірних правовідносинах має бути обрахований за час, починаючи з моменту вручення особі письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення до набрання остаточного рішення суду у справі законної сили. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 13.08.2020 року у справі № 607/10144/18. Враховуючи зазначене, суд зазначає, що період під слідством та судом [PERSON] має бути обрахований з моменту вручення останньому повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, тобто з 26 січня 2015 року та по дату набрання Вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 травня 2017 року законної сили, а саме, по 26 вересня 2019 року. Тобто, період перебування позивача [PERSON] під слідством та судом становить 56 місяців і 1 день (з 26 січня 2015року по 26 вересня 2019 року). Таким чином, підстави визначені Законом для відшкодування шкоди позивачу [PERSON] наступили. Обґрунтовуючи власні позовні вимоги, позивач зазначає, що він упродовж більш ніж 4 років не міг на тривалий час покинути межі Черкаської області, вільно планувати відпустки або інші особисті справи, які вимагали відлучитись за межі міста на тривалий час. А усі свої поїздки мав узгоджувати і планувати, виходячи з дат, призначених у кримінальному провадженні судових засідань. У вересні 2015 року він здобув право на зайняття адвокатською діяльністю. Упродовж усього часу судового розгляду згаданого кримінального провадження [PERSON] був правозахисником, професійна діяльність якого спрямована на кваліфіковане надання правової допомоги, захист інтересів людини, утвердження верховенства права та справедливості. У відкритому доступі на офіційному веб-сайті «Судова влада України» постійно публікувались відомості про розгляд кримінального провадження, де обвинуваченим є [PERSON] . На думку суду, з урахуванням сфери професійної діяльності позивача, безумовно це становило неймовірні репутаційні втрати для позивача. Все це на фоні тяжкості пред`явленого обвинувачення, тривалого досудового розслідування та судового розгляду та заподіяної репутаційної шкоди, спричинило [PERSON] душевні страждання та мало на останнього надвагомий психологічний вплив. А тому, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] має право на відшкодування моральної шкоди, а тому, відхиляє доводи представника відповідача Державної казначейської служби України щодо недоведеності факту завдання позивачу моральної шкоди. Вирішуючи питання про розмір відшкодування, суд виходить із наступного. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року). Як вже зазначалось, згідно\~ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Тобто, законом передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом повинен визначатися судом із врахуванням мінімального розміру заробітної плати. У пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. В постанові Верховного Суду від 28.10.2020 року № 610/3221/19-ц зазначено: «отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі спів мірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Зазначені висновки узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, висловленими у постановах від 02 грудня 2015 року у справі № 6-2203цс15, від 24 квітня 2017 року у справі № 6-2885цс16, від 22 червня 2017 року у справі № 6-501цс17. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, тобто з інших підстав, ніж неправомірне перебування під судом та слідством, судам необхідно виходити із загальних положень про відшкодування шкоди, які вимагають враховувати характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі фактичні підстави позову, якими обґрунтовано як обставин спричинення, так і розмір відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості». В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] при зверненні до суду з позовом, зазначив, що підставою відшкодування моральної шкоди час перебування під слідством чи судом. Інших самостійних підстав для відшкодування моральної шкоди позивач не зазначає. У постанові від 20.09.2018 року у справі № 686/23731/15 Велика Палата Верховного Суду дійшла правового висновку про те, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості. Такий же висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.04.2019 року у справі № 236/893/17 (провадження № 14-4цс19). В Законі України «Про державний бюджет на 2025 рік» встановлений розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, який із 01 січня 2025 року становить 8 000 гривень. В судовому засіданні встановлено, що період незаконного перебування [PERSON] під слідством та судом становив з 26.01.2015 до 26.09.2019, що становить у перерахунку на місяці 56 місяців та 1 день. Відповідно мінімальна заробітна плата на час розгляду справи складає 8 000 грн., тому сума, яка підлягає до стягнення на користь позивача [PERSON] складає 448266 грн. 67 коп., виходячи із наступного розрахунку (56 місяців 1 день х 8000 грн. 00 коп. + (8000/30х1)). Таким чином,\~до стягнення\~з Державного\~бюджету України\~через Державну\~казначейську службу\~України шляхом\~списання у\~безспірному порядку\~з єдиного\~казначейського рахунку\~Державного бюджету\~України на\~користь позивача\~ [PERSON] \~ підлягає моральна шкода в загальному розмірі 448266 грн. 67 коп. Крім того, такий розмір для відшкодування моральної шкоди, що завдана позивачу, є мінімальним розміром, який гарантований законом. А тому,\~з урахуванням\~вищевикладеного,\~а також,\~із врахуванням\~принципів розумності,\~виваженості та\~справедливості,\~суд приходить\~до висновку\~про часткове\~задоволення позову [PERSON] .

Outcome: approved