Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

в позові вказано, «14 січня 2020 року між мною, [PERSON] , та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» було укладено кредитний Договір №0292-0312 на суму 10000(Десять тисяч)грн. 00коп. Відповідно до п.4 Договору розмір процентів складає 2% від суми кредиту за кожен день користування. Строк кредиту становить 14 днів, з 14.01.2020 року по 27.01.2020 року. Таким чином, строк дії кредитного договору закінчився 27.01.2020 року.Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.Вказана правова позиція відображена також і в Постанові ВП ВС від 21.09.2021 року у справі №910/10374/17 в якій встановлено, що кредитний договір, який не є нотаріально посвідчений не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення у безспірному порядку на підставі виконавчого напису. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.Отже, вчинення виконавчого напису нотаріусом можливе лише на підставі нотаріально посвідченого договору, при\~ наявності безспірності заборгованості перед стягувачем та дотримання ним строків звернення. Порушення нотаріусом вказаних вимог є підставою визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в судовому порядку.Однак, всупереч вище наведеному, 01 червня 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2540, на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , яка є боржником за кредитним договором №0292-0312 від 14.01.2020 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», код ЄДРПОУ 38548598, місцезнаходження: 01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки, буд.26, офіс 407, далі іменований Стягувач, заборгованість за кредитним договором №0292-0312 від 14.01.2020 року.Стягнення заборгованості проводиться за період з 28.01.2020 року по 12.05.2021 року.Сума заборгованості складає 17800(Сімнадцять тисяч вісімсот)грн. 00коп. в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 10000,00грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 7800,00грн.;За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати із Стягувача в розмірі 350,00грн.Загальна сума, що підлягає стягненню 18150грн.Проте, як зазначено в тексті вказаного виконавчого напису, з [PERSON] стягнуто прострочену заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 7800,00грн. за період з 28.01.2020 року по 12.05.2021 року.Звертаю увагу суду на той факт, що згідно з умовами зазначеного кредитного Договору строк дії договору з 14.01.2020 року по 27.01.2020 року. Тобто, датою остаточного повернення кредиту є 27.01.2020 року. Таким чином, дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків є 27.01.2020 року. З наведеного випливає те, що нарахування процентів/відсотків по зазначеному виконавчому напису здійснювалося поза межами строку дії кредитного Договору. Вказані факти спростовують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем. Повідомляю суд про те, що жодних документів відносно даної заборгованості ні від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» ні від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. мені не надходило. Про наявність виконавчого напису мені стало відомо в коли на мою банківську картку було накладено арешт приватним виконавцем.З метою з`ясування не зрозумілої для мене ситуації та обставини, що склалися, я звернулася за отриманням правової допомоги. Моїм представником 26 червня 2025 року було подано заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження до приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького Володимира Васильовича. 26 червня 2025 року моєму представнику було надано копії наступних документів:1. Кредитний договір №0292-0312 від 14.01.2020 року.2. Виконавчий напис №2540 виданий 01.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з [PERSON] коштів у розмірі 18150,00грн. 3. Постанову про відкриття виконавчого провадження №66959477 від 27.09.2021 року.4. Заяву ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про примусове виконання рішення від 20.07.2021 року вих.№20.07/21-772. Отже, виконавчий напис №2540 вчинений 01.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. є протиправними і не є безспірним, оскільки він вчинений на нотаріально не посвідченому документі та з нарахуванням процентів за користування кредитом поза межами строку дії кредитного договору…». Представником позивача було подано заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримував в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов чи його заперечення не подавав. Крім того, представник відповідача 14.07.2025 звернувся до суду з заявою про ознайомлення з матеріалами справи. 05.08.2025 року в електронний кабінет представника відповідача адвоката Цигульського О.В. працівником суду [PERSON] направлено позовну заяву з додатками, про що міститься довідка в матеріалах справи. Треті особи в судове засідання не з`явилися, письмових пояснень суду не надано. Так в рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). Оскільки відповідача повідомлено про судовий розгляд у спосіб, що визначений законом, тому правові наслідки за його відсутність в судовому засіданні, невиконання ним процесуальних обов`язків процесуальним законом повністю покладено на відповідача. Відповідно до п.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Судом встановлено наступні обставини. 14 січня 2020 року між мною, [PERSON] , та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» було укладено кредитний Договір №0292-0312 на суму 10000(Десять тисяч)грн. 00коп. 01 червня 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2540, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , яка є боржником за кредитним договором №0292-0312 від 14.01.2020 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», код ЄДРПОУ 38548598, місцезнаходження: 01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки, буд.26, офіс 407, далі іменований Стягувач, заборгованість за кредитним договором №0292-0312 від 14.01.2020 року.Стягнення заборгованості проводиться за період з 28.01.2020 року по 12.05.2021 року.Сума заборгованості складає 17800(Сімнадцять тисяч вісімсот) грн. 00коп. в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 10000,00грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 7800,00грн.; За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати із Стягувача в розмірі 350,00грн. Загальна сума, що підлягає стягненню 18150 (Вісімнадцять тисяч сто п`ятдесят) грн. 00коп. Представник ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 20.07.2021 року звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького В.В. з заявою про примусове виконання рішення. Постановою від 27.09.2021 відкрито виконавче провадження №66959477 на підставі виконавчого напису №2540 від 01.06.2021. Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, визначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно п.19 ст. 34 Закону України « Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. В ст. 88 Закону України «Про нотаріат» вказано, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Підпунктами 3.2 та 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджуються документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, що зазначено в ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджуються формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусі. Позивачем заперечено суму заборгованості та вказано в позові, що вона не є безспірною. В ч.1 ст.12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, обов`язок надання суду доказів на спростування позову процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідача. В ч.2 ст.13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ч.5 ст.81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В ч.7 ст.81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Отже, суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов?язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов?язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. В постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року в справі № 137/1666/16-ц вказано, що «Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Суд взагалі не надав жодної оцінки документам на підтвердження безспірності заборгованості, не перевірив факт надання стягувачем нотаріусу всіх необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, не перевірив дотримання нотаріусом при вчиненні виконавчого напису всіх вищезазначених вимог закону. Більш того, в матеріалах справи узагалі відсутній примірник кредитного договору, а суд не встановив, на яку суму, строк та на яких умовах його було видано». Отже, відповідно до ст. 81 ЦПК України та змісту постанови Великої Палати Верховного Суду в справі № 137/1666/16-ц позивачу та відповідачу належить довести перед судом оцінку документів на підтвердження безспірності заборгованості, факт надання стягувачем нотаріусу всіх необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, дотримання нотаріусом при вчиненні виконавчого напису всіх вимог закону, суму, строк, умови отримання позики. Відповідачем не спростовано позов. Таким чином, оскаржуваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати - судовий збір за подання позовної заяви 1211,20 грн., що підтверджується наданою квитанцією та випискою про зарахування судового збору. Стаття 141 ЦПК України визначає порядок розподілу судових витрат між сторонами. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: approved