Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулось в суд із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 03.04.2023 року в електронній формі було укладено кредитний договір (оферти) № 03.04.2023-100002098. Відповідно до умов договору позичальнику було надано кредит у розмірі 11000,00 грн. строком на 42 дні зі сплатою процентів за користування кредитними коштами на умовах визначених умовами кредитного договору. Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, в свою чергу відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконує, у зв`язку з чим її заборгованість складає 17710,00 грн. Тому позивач просить суд стягнути в його користь з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором, а також понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак позовна заява містить клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] та представник відповідача адвокат Підодвірний Т.І. в судове засідання не з`явилися, хоча про день, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, однак на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, та заява про розгляд справи у його відсутності та у відсутності відповідача. У відзиві позовних вимог не визнає, оскільки позивачем не надано суду жодного доказу акцептування відповідачем пропозиції про укладення кредитного договору, не надано жодного доказу, який би підтверджував встановлення особи, якій направлявся примірник спірного договору, не додано жодного доказу, який би свідчив про отримання відповідачем коштів. Відповідач заперечує використання карткового номеру [NUMBER] , на який позивачем було перераховано грошові кошти. З вказаних підстав просить відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «Споживчий центр». Від представника позивача ТОВ «Споживчий центр» Павленко Д.О. надійшла відповідь на відзив, у якій він зазначає, що відповідач не заперечує, що вказаний при укладенні кредитного договору засіб зв`язку, а саме номер телефону [NUMBER] належить йому. Крім того, зазначаючи у відзиві про відсутність доказів перерахування кредитних коштів, представник відповідача не надав суду виписки по рахунках відповідача в банківських установах, в тому числі по рахунку [NUMBER] , який відповідач зазначив в договорі, як номер особистого платіжного засобу, на спростування доказів, наданих стороною позивача. Будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору відповідач не заявляв. Просить позовні вимоги задовільнити. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 03.04.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір (оферти) № 03.04.2023-100002098, шляхом подачі пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) та Заявки, що є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до його умов ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит у розмірі 11000,00 грн. Згідно п. 3.1. Договору за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти. Пунктом 3.2. встановлено, що Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до п. 4.1 Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача. Реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для перерахування коштів позичальнику, а саме 5366-39ХХ-ХХХХ-4751, вказані у Заявці, яка відповідно до Кредитного договору є його невід`ємною частиною . Згідно п. 4.3. Договору Днем надання Кредиту вважається списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитодавця, а днем погашення Кредиту/сплати платежу - день надходження коштів у касу Кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок Кредитодавця. З огляду на викладене на підставі укладеного сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін цього договору відповідно до приписів ст. 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору. У Заявці, яка відповідно до Кредитного договору є його невід`ємною частиною, передбачені також умови надання кредиту. Зокрема, сума кредиту - 11000,00 гривень, строк на який надається кредит - 42 дні, дата повернення Кредиту - 14.05.2023 року; первинний період користування Кредитом - 14 днів з дня його надання; черговий період користування кредитом - кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду; процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 день користування Кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду; процентна ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 3% за 1 день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит, окрім первинного періоду; неустойка- 220 грн. 00 коп. за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Вказана заявка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомилася 03.04.2023. Заявка, а також Пропозиція про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) підписана [PERSON] за допомогою одноразового цифрового ідентифікатора, який надсилався у смс- повідомленні на номером, вказаний позичальником, як фінансовий- 0966576974. За інформацією з Довідки ТОВ «Стар мобайл» № 04/04/25-2 від 04.04.2025 року , на номер абонента [NUMBER] , 03.04.2023 о 16:17:52 було доставлено SMS - повідомлення з текстом: «Код ШвидкоГроші: Н387». Отже, підписуючи Пропозицію про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії), а також заявку кредитного договору, [PERSON] погодилася і з умовами надання такого договору. Із наданої на запит суду інформації вбачається, що банківська картка [NUMBER] , не емітована на ім`я [PERSON] . Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало та перерахувало на рахунок, вказаний позичальником [PERSON] номер картки [NUMBER] , грошові кошти в сумі 11000,00 гривень, що підтверджується квитанцією «LIQPAY» від 03.04.2023 року. Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно із ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, суд вважає, що позивачем доведено надання [PERSON] кредитних коштів в сумі 11000 гривень. На підтвердження факту надання [PERSON] кредиту ТОВ «Споживчий центр» надало квитанцію «LIQPAY» від 03.04.2023 року, відповідно до якої грошові кошти були перераховані на картковий рахунок [NUMBER] , який [PERSON] вказала у заявці. В свою чергу відповідач [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 17.03.2025 року утворилась заборгованість у розмірі 17710,00 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 11000,00 грн., з заборгованості по процентах в розмірі 6710,00 грн., що знаходить своє підтвердження довідкою- розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 03.04.2023-100002098 від 03.04.2023 року (а.с.8). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Закон України «Про електронні довірчі послуги» визначає правові та організаційні засади надання електронних довірчих послуг, у тому числі транскордонних, права та обов`язки суб`єктів правових відносин у сфері електронних довірчих послуг, порядок здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог законодавства у сфері електронних довірчих послуг, а також правові та організаційні засади здійснення електронної ідентифікації. Електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Частиною третьою статті 11 Закону встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.12 Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.15, ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналізуючи вищезазначені норми права та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що свідчить про порушення прав останнього, відповідач взяті на себе договірні зобов`язання за вищевказаним договором не виконала, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому, суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що грошові кошти були зараховані не на картковий рахунок відповідача, а іншої особи і не були отримані відповідачем, оскільки саме даний рахунок було вказано відповідачем. Крім того, відповідач і її представник не надали суду жодних доказів того, що вони зверталися до правоохоронних органів з приводу шахрайських дій відносно відповідача. Також, в поданому на адресу суду відзиві представник відповідача зазначає саме той номер телефону відповідача, який був використаний для укладення спірного кредитного договору. Вирішуючи спір, суд, відповідно до статті 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. При цьому суд бере до уваги платіжну інструкцію № СЦ00007799 від 17 березня 2025 року про сплату судового збору.

Outcome: approved