Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 25.09.2025 позов адвоката Денисюка Олега Івановича, поданого в інтересах [PERSON] до ФОП [PERSON] про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди задоволено частково; розірвано договір купівлі- продажу деревних паливних гранул (пелет) від 19.06.2024 року, укладеного між фізичною особою-підприємцем [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); стягнуто з фізичної особи -підприємця [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) грошові кошти в сумі 66320 (шістдесят шість тисяч триста двадцять) гривень 00 копійок, сплачених за договором купівлі- продажу від 19.06.2024; моральну шкоду у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень та судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок, а всього- 69531 (шістдесят дев`ять тисяч п`ятсот тридцять одну) гривню 20 копійок. У задоволенні решти позовних вимог- відмовлено. 29.09.2025 представник позивача - адвокат Денисюк О.І. подав заяву до суду про вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, зокрема, витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 гривень. Сторони та їх представники у судове засідання не з`явились, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від представника позивача адвоката Денисюка О.І. надійшло клопотання про розгляд заяви про розподіл судових витрат без його участі. На підставі до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши заяву та письмові матеріали, додані до неї, суд прийшов наступного висновку. Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Частиною 2 статті 270 ЦПК України визначено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Судом встановлено, що рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 25.09.2025 позов адвоката Денисюка Олега Івановича, поданого в інтересах [PERSON] до ФОП [PERSON] про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди задоволено частково; розірвано договір купівлі- продажу деревних паливних гранул (пелет) від 19.06.2024 року, укладеного між фізичною особою-підприємцем [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); стягнуто з фізичної особи -підприємця [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) грошові кошти в сумі 66320 (шістдесят шість тисяч триста двадцять) гривень 00 копійок, сплачених за договором купівлі- продажу від 19.06.2024; моральну шкоду у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень та судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок, а всього- 69531 (шістдесят дев`ять тисяч п`ятсот тридцять одну) гривню 20 копійок. У задоволенні решти позовних вимог- відмовлено. Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаютьс з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до п.1, п.2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Згідно з ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У відповідності до ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 у справі №755/9215/15-ц). Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 133, 137 ЦПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини". Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, пункту 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Жодним чином не заперечуючи права позивача отримати всі види професійної правничої допомоги, а так само не заперечуючи кваліфікацію адвоката, який надав якісні послуги відповідно до замовлення, суд на засадах пропорційності, враховуючи наведене вище та відповідно критеріїв статті 143 ЦПК України, зокрема, співмірності і розумності, оцінює понесені позивачем витрати з точки зору мінімально необхідного їх розміру, що підлягає віднесенню на сторону відповідача з покладенням на останнього обов`язку відшкодувати такі витрати. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. На підтвердження вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем суду надано: договір про надання правничої допомоги від 24.02.2025 №25/02-24/Д, укладеного між адвокатським бюро "Олега Денисюка" та [PERSON] ; акт прийняття-здавання наданих послуг (виконаних робіт) від 26.09.2025 року за договором про надання правничої допомоги, деталізацію послуг (робіт) з надання правничої допомоги, згідно з яким складення, оформлення, подання позовної заяви щодо захисту прав споживача шляхом розірвання договору купівлі-продажу, стягнення суми попередньої оплати, інфляційних втрат, трьох процентів річних та моральної шкоди становить 10000 гривень; платіжну інструкцію А014-К885-2Е79-Н7 АО від 02.06.2025 про сплату 10 000 гривень гонорару [PERSON] адвокату Денисюку О. за правничу допомогу. Отже, витрати позивача на професійну правничу допомогу дійсно мали місце та підтверджуються належними і допустимим доказами. Клопотання відповідачем щодо неспівмірності заявлених стороною позивача витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт не заявлено. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення в частині розподілу судових витрат та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу з урахуванням положень ст.141 ЦПК України- пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, в розмірі 8719 гривень 40 крпійок, розмір яких є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих послуг та виконаних робіт та значенням справи для сторони.

Outcome: approved