Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

18.08.2025 до Софіївського районного суду надійшов цивільний позов [PERSON] до відповідачки [PERSON] , згідно вимог якого позивач просить просив ухвалити судове рішення про розірвання шлюбу, укладеного з відповідачкою, що зареєстрований 30.11.2023 Центрально-Міським ВДРАЦС у м. Кривому Розі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), за актовим записом №981. Позивач вказує, що від шлюбу сторони мають дитину, сина [PERSON] , [INFO] . Проте одруження з відповідачем виявилось невдалим. Шлюбні стосунки між ними припинились у зв`язку з відсутністю спільних інтересів та вподобань, поглядів на сімейне життя. Вважає, що їхнє подальше спільне сумісне життя неможливе, оскільки це не відповідає їхнім інтересам. Фактично між ними припинені шлюбні відносини у зв`язку з чим вказує, що фактично сім`я розпалась. За таких обставин, позивач вважає, що продовження сімейних відносин та збереження сім`ї є неможливим. Ухвалою суду від 21.08.2025 відкрито провадження у справі, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, натомість у прохальній частині позову вказав про можливість розгляду справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явилась, проте направила до суду клопотання про розгляд справи без її участі, проти позову не заперечує, згодна на розірвання шлюбу. При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247\~ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, вивчивши зміст позовної заяви та додані до неї матеріали, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 30.11.2023 між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Центрально-Міським відділом ДРАЦС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 981, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30.11.2023 (а.с. 15). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.08.2024 (а.с. 18). Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України,\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст.\~24\~СК\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу, - не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України,\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України,\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.\~115\~Сімейного кодексу\~України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Доводи сторін вказують на те, що у зв`язку з погіршенням взаємовідносин, подружжя остаточно припинили сімейні та подружні стосунки, жоден з них не вживав заходів для примирення та збереження сім`ї, тому наполягання позивача на розірванні шлюбу базуються на неможливості подальшого спільного життя і збереження сім`ї. За таких обставин, у суду складається достатня переконаність у наявності стійкого волевиявлення подружжя, спрямованого на припинення сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що згідно до ст.112 СК України є підставою для задоволення позову про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч.8 ст. 294 ЦПК України, які на підставі ч. 9 ст. 10 ЦПК України, застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи те, що відповідачем не заявлено вимогу щодо відновлення їй дошлюбного прізвища, тому суд дійшов висновку про необхідність залишити відповідачці її шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 264\~ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позов задоволено, при цьому позивачем заявлено вимогу щодо стягнення судового збору з відповідача, суд вважає за необхідне судові витрати зі сплати судового збору стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved