Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-23 00:00:00

25.05.2023 року означена цивільна справа надійшла з Комунарського районного суду м. Запоріжжя у відповідності до ст. 31 ЦПК України, для розгляду по суті. Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ передана в провадження судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щасливої О.В. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.05.2023 вказану справу було передано в провадження судді Щасливій О.В. Ухвалою суду від 26.05.2023 відкрито провадження по справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 30.08.2023 у справі залучено орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як третю особу, у якої витребувано висновок щодо вирішення справи. 20.09.2023 відповідачем [PERSON] подано заперечення по справі. Ухвалою суду від 31.01.2024 закрито підготовче провадження по справі, яку призначено до судового розгляду. 01.03.2024 позивачкою подано клопотання про виклик свідків. На виконання вимог Розпорядження керівника апарата Шевченківського районного суду міста Запоріжжя №550 від 09.10.2024, Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.10.2024, матеріали цивільної справи №333/1920/23 (провадження №2/366/245/2024) передано в провадження судді Звєздовій Н.С. Ухвалою суду від 10.10.2024 позовну заяву прийнято до провадження суддею Звєздовою Н.С. та призначено підготовче судове засідання. 23.05.2025 на адресу суду надійшов висновок Органу опіки та піклування, згідно якого просять визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] (а.с.203) Ухвалою суду від 26.05.2025 підготовче провадження по справі закрито та призначено судовий розгляд. Свої позовні вимоги позивачка [PERSON] обґрунтовує тим, що вона з 17.06.2014 по 12.08.2020 перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 12.08.2020 шлюб було розірвано. Під час шлюбу, [INFO] у сторін народилася дитина [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 19 травня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Оріхівського районного управління юстиції у Запорізькій області. З моменту народження та на момент повномасштабного вторгнення військами рф на територію України, дитина була зареєстрована та проживала з позивачкою за місцем її реєстрації та проживання за адресою: [ADDRESS] . Після того, як їх будинок потрапив під ворожий обстріл, вона з донькою були змушені покинути м. Оріхів та переїхати жити до м. Запоріжжя. Після того, як вони переїхали проживати до м. Запоріжжя. стосунки з відповідачем погіршилися через те, що він почав безвідповідально ставитися до своїх батьківських обов`язків та навіть не допоміг їм з переїздом. Вона самостійно вивозила їх дитину з-під обстрілів і шукала житлове приміщення для подальшого проживання. Відповідача не цікавить стан здоров`я їх дочки, її захоплення та дозвілля. Позивачка самостійно забезпечую життя, дозвілля та розвиток дитини. Наразі позивачка разом з дитиною проживають у м. Київ, з відповідачем стосунків не підтримують, з донькою відповідач не спілкується. В судовому засіданні позивачка підтримала позовну заяву, просила суд її задовольнити, клопотала визначити місце проживання дитини з нею. В судовому засіданні представник позивача наполягала на позовних вимогах та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, 20.09.2023 на адресу суду надіслав відзив, згідно якого заперечує проти задоволення позовних вимог. (а.с.76-98) Представник третьої особи Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району підтримав Висновок щодо встановлення місця проживання дитини з матір`ю. В судовому засіданні в якості свідка була допитана малолітня [PERSON] , яка пояснила суду, що останній раз бачила батька рік тому у м.Запоріжжя. Батько їй телефону дуже рідко, не цікавиться її життям, не приїжджає до неї, не купує подарунки та речі. Матір повністю забезпечує її, купує їй одяг, ліки, допомагає з навчанням. Також додала, що бажає проживати разом з матір`ю. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Частиною 1 ст. 82 ЦПК України зазначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. В судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 12.08.2020 (справа №323/289/20) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний (а.с.6). Під час перебування у шлюбі у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9). Згідно характеристики директора Оріхівської філії №3 КЗ ОЗЗСО «Сузір`я» ОМР Запорізької області [PERSON] виховує матір. (а.с.13) Згідно довідки адміністратора Зразкової Студії сучасної хореографії Модерн Данс «Стиль» на заняття Каміллу приводить матір. (а.с.15) Згідно Висновку оцінки потреб сім`ї матір [PERSON] створила всі необхідні умови для навчання доньки [PERSON] , дитина не бажає спілкуватися з батьком (а.с.16-21) Згідно Розпорядження №72р від 06.03.2023 «Про встановлення [PERSON] порядку побачень з донькою [PERSON] , 2015 р.н.», встановлено [PERSON] побачення з донькою [PERSON] . (а.с.23) Згідно Висновку районної адміністрації ЗМР по Комунарському району, як орган опіки та піклування, вважає доцільним визначити місце проживання доньки [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.203) Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Згідно зі статтею 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтями 141, 150, 153, 155 СК України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Частиною першою статті 160 Сімейного кодексу України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом. Суд виходить з того, що під час вирішення спору щодо місця проживання дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дітей для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дітей. Діти, які не досягли 14 років, повинні проживати у встановленому місці проживання, яке не може бути змінене самочинно як волею сторонніх осіб, так і волею якогось одного з батьків. Питання про визначення місця проживання дітей має вирішуватись, насамперед, з урахуванням прав та законних інтересів дітей. Відповідно до пункту 1 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Зазначене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18). У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення пункту 1 статті 3, статті 9 Конвенції, частин другої, третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», статті 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Отже, при вирішенні питань про місце проживання дітей у випадку, коли їх батьки проживають окремо, необхідно дотримуватися принципу забезпечення найкращих інтересів дітей, обумовлених необхідністю забезпечити дітям повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Відповідно до положень частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Враховуючи те, що умови проживання позивача є задовільними для проживання дитини, та те, що судом не встановлено, що позивач зловживає спиртними напоями чи наркотичними засобами, чи веде аморальний спосіб життя, то суд, вважає, що відсутні виняткові обставини, коли дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає за можливе позовні вимоги [PERSON] задовольнити та визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю, [PERSON] . Крім того, суд зауважує, що батько дитини, у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з донькою, турботі відносно неї та участі у вихованні доньки і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за судовим рішенням. На підставі ст. ст. 7, 19, 141, 153, 155, 160, 161 СК України, ст.ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved