Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кошельок» звернулось в суд з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 3350706800-548986 від 16.12.2021 року в розмірі 14560 гривень, яка складається з: -заборгованості по кредиту в розмірі 4000 гривень; -заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 10560 гривень. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 16 грудня 2021 між ТОВ «Кошельок» та відповідачкою [PERSON] укладено договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 3350706800-548986, на умовах строковості, зворотності, платності, за яким позивач зобов?язався надати відповідачу кредит в розмірі 4000 гривень, відповідач зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом, відповідно до умов та правил, зазначених у договорі. Договір № 3350706800-548986 від 16.12.2021 року укладений за допомогою веб-сайту (https://koshelok.ua/), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Кошельок». Позичальнику надано одноразовий ідентифікатор «1635» для підписання договору № 3350706800-548986 від 16.12.2021 року, шляхом направлення відповідачці [PERSON] на номер телефону [NUMBER] . За умовами договору відповідачка отримала грошові кошти в сумі 4000 гривень строком на 30 днів, відсоткова ставка становить 2,2 %. Однак відповідач продовжила строк користування кредитом ще на 90 днів. Таким чином її заборгованість за весь строк користування кредитом з 16.12.2021 року по 14.04.2022 року становить 14560 гривень і складається з: -заборгованості по кредиту в розмірі 4000 гривень; -заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 10560 гривень. За таких обставин ТОВ «Кошельок» просить стягнути з відповідача вищевказану заборгованість за кредитним договором, судовий збір в розмірі 2422 гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 гривень. Відповідач подала заяву в якій просить застосувати трирічний строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову, а також зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 1000 гривень. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 83 ЦК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що 16.12.2021 року між ТОВ «Кошельок» та відповідачкою [PERSON] укладений договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 3350706800-548986, також цього дня відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту до договору № 3350706800-548986 (а.с. 12-19). Відповідно до умов вказаного договору позивач зобов?язувався надати відповідачу кредит в розмірі 4000 гривень строком на 30 днів, а відповідач зобов?язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 2,2% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно позовної заяви відповідач здійснила дії, які чітко свідчить про її свідомий вибір щодо укладання договору. Таким чином без відповідних дій з боку Відповідачки укладання договору було б неможливе. Позивач вказує, що на виконання зазначених вимог, позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор «1635» для підписання договору № 3350706800-548986 від 16.12.2021 року. Відповідно до листа ЦВ ПАТ «МТБ БАНК» у м. Києві від 15.07.2025 р. № 07/605-07/5, який адресований директору ТОВ «КОШЕЛЬОК» Крилову С.С. надано підтвердження успішності операції через систему xPAY та зараховано на картку картодержателя 16.12.2021 року - 4000 гривень, ID транзакції - [NUMBER] , номер картки: [NUMBER] ; ID кредита: [NUMBER] ; ID заявки на кредит 548986 (а.с. 22). Згідно повідомлення XPAY Group LLC підтверджено, що через платіжну систему XPAY Group LLC було проведено успішне зарахування на карту клієнта № [NUMBER] 16.12.2021 року кредитних коштів в сумі 4000 гривень за договором займу № 3350706800-548986 (а.с. 23). Згідно з випискою АТ КБ «ПриватБанк» про рух коштів по картковому рахунку [PERSON] за період з 15.12.2021 по 14.04.2022 року 16.12.2021 зафіксовано зарахування на картку переказу в сумі 4000 гривень (а.с. 57-59). Зважаючи на вищевикладене, судом встановлено, що ТОВ «КОШЕЛЬОК» свої зобов`язання за кредитним договором № 3350706800-548986 від 16.12.2021 року виконало та надало в безготівковій формі у національній валюті на рахунок відповідача[NUMBER] кредитні кошти в сумі 4000 гривень. Згідно зі ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг № 2664-ІІІ від 12.07.2001 року договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію". Згідно із ч. 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 нього Закону: заповнення формуляра заяви (форми про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 нього Закону: вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний Договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розмішено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Можливість укладення договору вищевказаним способом також підтверджується правовою позицією Верховного Суду, яка записана у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду по справі N0 404/502/18 провадження N0 61-8449св19 від 23 березня 2020 року (Верховний Суд практично застосував умови договору з застосуванням електронного цифрового підпису щодо кредитування, які розміщені на вебсайті кредитодавця. Паперовий екземпляр не був підписаний, лише електронний договір). Згідно зі ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-УІІІ договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», № 851-ІУ а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію» № 675-УІІІ. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-УШ зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» № 851-ІУ). Таким чином відповідачка прийняла умови та правила надання банківських послуг, кредитний договір № 3350706800-548986 від 16.12.2021 року був підписаний електронним цифровим підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора, що є однією із форм укладення кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 3350706800-548986 від 16.12.2021 року заборгованість відповідача за період з 16.12.2021 року по 14.04.2022 року становить 14560 гривень і складається з (а.с. 20-21): -заборгованості по кредиту в розмірі 4000 гривень; -заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 10560 гривень. Доказів сплати кредиту та відсотків позивач не надала. За таких обставин, суд приходить висновку, що відповідачкою було порушено умови на, яких нею було взято кредит, а тому з неї необхідно стягнути кредит та відсотки. Щодо стягнення з відповідача відсотків за користування кредитним коштами, суд звертає увагу на правові позиції, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок було підтверджено і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16. Отже, враховуючи узгоджений сторонами строк кредитування 30 днів, а також враховуючи відсутність належних та допустимих доказів щодо пролонгації строку дії кредитного договору, позовні вимоги про стягнення з [PERSON] відсотків за користування кредитними коштами підлягають частковому задоволенню в межах строку дії кредитного договору. З огляду на викладене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками в розмірі 2640 гривень (4000 гривень х 2,2% х 30 днів). Таким чином, з [PERSON] на користь ТОВ «Кошельок» слід стягнути заборгованість за договором про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 3350706800-548986 від 16.12.2021 року в розмірі 6640 гривень, яка складається з: -заборгованості по кредиту в розмірі 4000 гривень; -заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 2640 гривень. У стягненні решти відсотків за користування кредитом суд відмовляє. Суд враховує, що пунктом 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, який набрав чинності з 02 квітня 2020 року, визначено, що під час дії карантину, встановленого КМУ, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, який скасовано на всій території України з 01 липня 2023 року. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 з 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан, який триває і на час вирішення цього спору. Закон України №2120-ІХ від 15 березня 2022 року, який набрав чинності 17 березня 2022 року, розділ ЦК України «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено п. 19, відповідно до якого у період дії воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу продовжуються на строк його дії. Зазначену обставину підтвердив Верховний суд у справі № 212/10834/21 від 06.12.2023 року. Відповідно до позиції касаційного суду, у пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону №540-ІХ перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності, і всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Під час розгляду справи встановлено, що кредитний договір укладено 16.12.2021 року, строк користування кредитом складає 30 днів, термін платежу 14.01.2022 року. Позивач звернувся з цим позовом 22.07.2025 року, отже строк позовної давності не пропустив, оскільки у період з 02.04.2020 року по 30.06.2023 року (до моменту скасування карантину на території України), строк позовної давності законодавцем продовжено на час дії карантину, а з 24.02.2022 року цей строк продовжено на строк дії воєнного стану, який наразі триває. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволений частково на 46%, то з відповідача належить стягнути, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, судовий збір в розмірі 1114 гривень 30 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4600 гривень. Однак згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Судом встановлено, що 12.02.2025 року між Адвокатським бюро «Герман Гурський та партнери» і ТОВ «Кошельок» був укладений договір про надання правничої допомоги (а.с. 38-39). Згідно цього договору розмір витрат на надання правничої допомоги становить 10000 гривень. Пунктом 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справ №755/9215/15-ц, зазначено що, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальних адвокатських витрат (встановлення їхньої доцільності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У заяві відповідач вказує, що витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 гривень є неспівмірними із складністю справи, наданим обсягом послуг, витраченим часом на надання таких послуг та не відповідають критерію реальності таких витрат і розумності їх розміру На думку суду, понесені ТОВ «Кошельок» витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 гривень дійсно є неспівмірними ціні позову, складності вирішеного питання та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). Виходячи з конкретних обставин даної справи, характеру виконаної роботи, принципів співмірності та розумності, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2000 гривень витрат на професійну правничу допомогу. Отже, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1114 гривень 30 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 гривень.

Outcome: partial