Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

Заявник [PERSON] 20.10.2025 звернувся в суд із заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] , в якій просив встановити на строк 6 місяців такі заходи тимчасового обмеження її прав: заборонити перебувати в місці його та його дітей спільного перебування; усунути перешкоди у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою власністю; заборонити наближатися до місця проживання, навчання та роботи; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати його, якщо він за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати його та в будь-який спосіб спілкуватися з ним; заборонити вести листування, телефонні переговори, або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування заяви [PERSON] посилається на те, що із [PERSON] спільно проживали у період з 01.07.2025 року до 25.07.2025 року. Під час спільного проживання\~ [PERSON] систематично вчиняла безпідставні сварки, спектаклі з ревнощами, провокувала його на конфлікти. Під час останнього із таких, що мало місце 25 липня 2025 року, [PERSON] розпочала фізичну розправу над ним та виставила його з квартири, завдавала йому тілесних ушкоджень. Заявник викликав поліцію, щоб фіксувала вказані обставини. Така протиправна поведінка з боку [PERSON] стала одною із вагомих підстав розриву їхніх відносин, проте вона все рівно не залишає його у спокої, весь час переслідує його з невідомими особами сумнівної зовнішності, ходить на його роботу, їздить до місць проживання його батьків та дітей в м. Городенку. Телефонує, розсилає та показує його фотозображення і відео його друзям в одному із стилів художньої\~ фотографії (стиль «НЮ»), дітям, родичам, керівникам на роботі, та у Телеграм каналу «Городенка - інфо», а також розповідає неправдиві історії, щоб принизити його честь та гідність, і дискредитувати як особистість. В результаті звернення заявника до поліції, відносно [PERSON] складено два протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП, які розглядаються у суді. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав, пояснив, що він із м. Київ, переїхав до м.Івано-Франківська де познайомився із [PERSON] . Вони проживали разом в квартирі по [ADDRESS] з 01.07.2025 року до 25.07.2025 року. Ця квартира була в користуванні [PERSON] (не знає на якій підставі). Перші 20 днів вони проживали добре, проте останні п`ять днів [PERSON] систематично вчиняла безпідставні сварки, ревнувала, провокувала його на конфлікти. 25 липня 2025 року [PERSON] вчинила домашнє насильство над ним, била шваброю. Також вона напала на нього з кухонним молотком. Він викликав поліцію, зафіксував побої. Він боявся їй протидіяти фізично, оскільки вона твердила про те, що вагітна, але заявник не знає чи це було так. Після цього інциденту він пішов від неї та живе окремо, адресу не скаже в цілях своєї безпеки. Свої речі із орендованої квартири він всі не зміг забрати, а деякі документи\~ [PERSON] викрала, про що є написана заява у поліції та справа у суді. Також, за фактом нанесення йому тілесних ушкоджень здійснюється кримінальне провадження. Проте, [PERSON] після розриву їхніх стосунків переслідує його, приходила до нього на роботу та вимагала щоб його звільнили. Останній раз телефонувала в ніч з 12 на 13 жовтня та просила вибачення, хотіла вирішити все без суду. Заявник просить суд видати обмежувальний припис строком на шість місяців. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоч належним чином повідомлялись про час та місце судового розгляду. Судові повістки про виклик до суду [PERSON] направлялись в електронному вигляді за допомогою повідомлення на мобільні номера телефону зазначені заявником у заяві. Повідомлення належним чином були доставлені, про що свідчать довідки про доставку. Відповідно до вимог частини дев`ятої статті 128 ЦПК України, суд викликає або повідомляє свідка, експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, зокрема у справах про видачу обмежувального припису - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Наведені обставини свідчать про належне повідомлення заінтересованої особи про судовий розгляд. Відповідно до ч.5 ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. \~\~ Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши докази у справі, зазначає наступне. Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитини (діти). Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема:\~ - домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; - психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; -фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Згідно з ч. 2 та ч.3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18). Крім того, Верховний Суд у постанові від 28 квітня 2020 року у справі №754/11171/19 зробив висновок, що тимчасове обмеження права власності кривдника, зокрема тимчасове обмеження у користуванні житловим приміщенням, з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Правилами глави 13 ЦПК України визначено, що розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а правилами ст. 294 цього Кодексу встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. З пояснень [PERSON] суду відомо, що він у період з 01.07.2025 до 25.07.2025 проживав спільно з [PERSON] в квартирі по [ADDRESS] , яка була в користуванні останньої. Згідно проколу про адміністративне правопорушення №736380 від 25.08.2025 встановлено, що [PERSON] 24.07.2025 близько 22 год. по [ADDRESS] вчинила домашнє насильство психологічного та економічного характеру, які виражалися у нецензурному висловлюванні, не впустила до квартири [PERSON] , чим завдала йому психологічну та фізичну шкоду його здоров`ю. Матеріали справи містять фотознімки [PERSON] із ушкодженнями на плечах, грудях у виді саден, синців, проте час отримання таких ушкоджень не відомий. Також наявна переписка, проте невідомо між якими особами. Із змісту пояснень заявника зрозуміло, що, попри короткочасне спільне проживання, стосунки між сторонами не мали характеру сімейних, і таке спільне проживання закінчилося після конфлікту, який мав місце ще 25 липня 2025 року. З цього часу фізичне насильство не застосовувалося. Також, з пояснень заявника відомо, що [PERSON] останній раз телефонувала йому 12-13 жовтня, просила вибачення, хотіла вирішити все без суду. Вказане свідчить про те, що на час розгляду справи відсутні дані щодо наявності ризиків повторного застосування фізичного чи психологічного насильства. Заявнику слід враховувати, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Таким чином, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявником не доведено наявність підстав для видачі обмежувального припису, а тому вимоги заявника не підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed