Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду із позовом про визнання [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] та зобов`язати Відділ реєстрації місця проживання громадян Департаменту надання адміністративних послуг Миколаївської міської\~ради зняти\~її з\~реєстрації за\~вказаною адресою.\~Додатково просить\~долучити до\~матеріалів справи\~письмові пояснення\~свідків [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] .\~Позовні вимоги\~обґрунтовані тими\~обставинами,\~що вказана\~вище квартира є неприватизованим\~житловим приміщенням.\~Підставою для\~користування ним\~є ордер\~№ 138\~від 12.01.1982,\~виданий на\~ім`я [PERSON] \~(батька\~позивача).\~Фактично у\~вказаній квартирі\~проживає [PERSON] (позивач),\~його син\~ [PERSON] ,\~а також\~цивільна дружина\~позивача \~ [PERSON] .\~За тією\~ж адресою\~зареєстрована [PERSON] \~(донька\~позивача),\~яка ніколи\~фактично не\~проживала у\~цій квартирі,\~не підтримує\~жодних стосунків\~з мешканцями\~житла,\~не має\~особистих речей\~у квартирі,\~не бере\~участі в\~утриманні та\~оплаті комунальних\~послуг.\~Ці обставини\~підтверджуються письмовими\~поясненнями сусідів\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] .\~Позивач вважає,\~що [PERSON] втратила право\~користування житловим\~приміщенням зазначеним\~вище у\~зв`язку з\~тривалою,\~понад один\~рік,\~без поважної\~причини відсутністю\~за місцем\~реєстрації.\~Крім того,\~відповідач не\~сплачує за\~комунальні послуги,\~не бере\~участі у\~витратах на\~утримання житлового\~приміщення,\~що додатково\~підтверджує її\~фактичний вибуток.\~Правовою підставою\~позив вказує\~ст.72\~ЖК України,\~ч.2\~ст.405\~ЦК України,\~п.18\~Правил реєстрації\~місця проживання,\~затверджених постановою\~КМУ №\~207\~від 02.03.2016. За вказаних обставин позивач, як користувач і фактичний наймач житла, вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідач створює перешкоди позивачу у здійсненні права користування та розпорядження належним позивачу житловим приміщенням. Ухвалою суду від 09.09.2025 вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16.10.2025 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в чергове судове засідання не з`явилась, про дату та час судового засідання повідомлено належним чином, про причини неявки суду не повідомлено, відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. Від представника Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] була виділена у користування родині у складі [PERSON] (батько позивача), [PERSON] (дружина), [PERSON] (син), що підтверджується ордером на вселення № [NUMBER] від 12.01.1982, виданим виконкомом Заводської Ради депутатів трудящих міста Миколаєва. Згідно інформації КП «МБТІ» від 25.09.2025 №25166/4.02/40/020/25 право власності на зазначену вище квартиру не зареєстровано. Таким чином, позивач є членом сім`ї наймача квартири [ADDRESS] . Відповідно до інформації з витягу про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні від 26.08.2025 №19.04-06/47766/2025 у квартирі [ADDRESS] зареєстровано [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що є сином позивача та гр. [PERSON] за свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] . За інформацією з витягу з реєстру територіальної громади м. Миколаєва про зареєстрованих осіб в житловому приміщенні від 09.09.2025 №13.23-509532-2025 у квартирі [ADDRESS] зареєстровано [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Як доказ утримання вказаної вище квартири позивачем надано платіжні інструкції, зокрема, від 30.08.2025 з призначенням платежу «оплата за опалення о/р 82/6347», від 09.06.2025 з призначенням платежу «оплата за опалення о/р 82/6347», від 31.07.2025 з призначенням платежу «за електроенергію о/р [NUMBER] », від 30.05.2025 з призначенням платежу «оплата за вивіз сміття», від 26.02.2025 з призначенням платежу «за електроенергію о/р [NUMBER] », від 26.02.2025 з призначенням платежу «оплата за вивіз сміття», від 28.11.2024 з призначенням платежу «оплата за вивіз сміття». В наданих суду письмових пояснення не ідентифікованої особи від 25.08.2025 зазначено, що [PERSON] , 1949 р.н., зареєстрована та фактично мешкає за адресою [ADDRESS] і їй достеменно відомо, що [PERSON] , яка зареєстрована у цій квартирі, фактично не проживає і не проживала за вказаною адресою. У цій квартирі [PERSON] мешкає постійно з 1983 року, тому точно знає, що [PERSON] у квартирі не з`являється, речей її немає, участі в утриманні житла вона не бере. Також зазначає, що жодних правових підстав на проживання у квартирі вона не має, не є співвласником, не орендує, не має дозволу на користування. За інформацією [PERSON] вона ( [PERSON] ) виїхала за кордон і з того часу не підтримує зв`язок із мешканцями квартири. Пояснення містить підпис особи з прізвищем [PERSON] . Також в наданих суду письмових пояснення не ідентифікованої особи від 23.07.2025 зазначено, що [PERSON] , 1952 р.н., зареєстрований та фактично мешкає за адресою [ADDRESS] і йому достеменно відомо, що [PERSON] , яка зареєстрована у цій квартирі, фактично не проживає і не проживала за вказаною адресою. У цій квартирі [PERSON] мешкає постійно з 1983 року, тому точно знає, що [PERSON] у квартирі не з`являється, речей її немає, участі в утриманні житла вона не бере. Також зазначає, що жодних правових підстав на проживання у квартирі вона не має, не є співвласником, не орендує, не має дозволу на користування. За інформацією [PERSON] вона ( [PERSON] ) виїхала за кордон і з того часу не підтримує зв`язок із мешканцями квартири. Пояснення містить підпис особи без зазначення прізвища. Також в наданих суду письмових пояснення не ідентифікованої особи від 23.07.2025 зазначено, що [PERSON] , 1951 р.н., зареєстрована та фактично мешкає за адресою [ADDRESS] і їй достеменно відомо, що [PERSON] , яка зареєстрована у цій квартирі, фактично не проживає і не проживала за вказаною адресою. У цій квартирі [PERSON] мешкає постійно з 1983 року, тому точно знає, що [PERSON] у квартирі не з`являється, речей її немає, участі в утриманні житла вона не бере. Також зазначає, що жодних правових підстав на проживання у квартирі вона не має, не є співвласником, не орендує, не має дозволу на користування. За інформацією [PERSON] вона ( [PERSON] ) виїхала за кордон і з того часу не підтримує зв`язок із мешканцями квартири. Пояснення містить підпис особи з прізвищем [PERSON] . Відповідно до частини першої\~статті 16 Цивільного кодексу України, частини першої\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України\~передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі\~статтею 47 Конституції Україникожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У відповідності до\~статті 64 ЖК Української РСР\~члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Відповідно до\~статті 65 ЖК Української РСР\~наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Аналіз приведених норм закону свідчить про те, що право користування жилим приміщенням нарівні з наймачем виникає у тих осіб, які вселилися в якості членів сім`ї наймача в установленому законом порядку. Статтею 9 ЖК Української РСР\~передбачено, що ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян. Стаття 71 ЖК Української РСР\~встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Також жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, зокрема, у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи. Відповідно до\~статті 72 ЖК Української РСР\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК Української РСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Подібні висновки висловлено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 24.10.2018 у справі №490/12384/16-ц (провадження №61-37646св18), від 22.11.2018 у справі №760/13113/14-ц (провадження № 61-30912св18), від 26.02.2020 у справі №333/6160/17 (провадження №61-7317св19), від 18.03.2020 у справі №182/6536/13-ц (провадження №61-23089св19), від 12.05.2021 у справі №301/288/20 (провадження № 61-2566св21). Факт тимчасової відсутності фізичної особи і пов`язані з цим правові наслідки необхідно відмежовувати від факту постійної відсутності особи у житловому приміщенні у зв`язку з вибуттям наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті (стаття 107 ЖК Української РСР). Суд звертає увагу на те, що позивач ставить питання про визнаня відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування зазначеною вище квартирою

Outcome: dismissed