Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін Позивач [PERSON] звернулась до Подільського міськрайонного суду 12.05.2025 із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 22.03.2024 і мають доньку [PERSON] , [INFO] , однак з чоловіком на даний час разом не проживають. Самостійно не має можливості забезпечувати свої життєві потреби, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а чоловік необхідної допомоги на утримання дитини та на її утримання не надає, тому знаходиться у важкому матеріальному становищі. Просить стягнути аліменти на її утримання як дружини у розмірі 1/4 частини від заробітку відповідача, щомісячно, до досягнення донькою трирічного віку. Вважає, що таким розмір аліментів не буде для відповідача обтяжливим і є цілком реальним. Відповідачем заяви по суті справи не подано. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Визначено порядок подання до суду документів по суті у справі. У визначену дату та час судового засідання сторони у справі до суду не з`явилися, про дату та час судового засідання були належним чином повідомлені. Позивачем подано заяву про розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. При цьому, суд бере до уваги позицію Верхового Суду, сформульовану у Постанові КЦС ВС від 24.10.2024 у справі № 752/8103/13-ц (провадження № 61-6892св23) згідно якої, якщо сторони чи їх представники, інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. У ситуації, що розглядається, суд прийшов до висновку, що наявних у матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення законного і обґрунтованого рішення у справі не відкладаючи її розгляду. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 28.10.2025 постановлено провести заочний розгляд цивільної справи на підстав наявних у ній доказів. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 56 від 22.03.2024, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 22.03.2024 Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). У шлюбі сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження № 223 від 25.09.2024, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 25.09.2024 Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Батьками дитини у свідоцтві про народження зазначені сторони у справі - [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади № 2025/005689051 від 02.05.2025 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з витягом з реєстру територіальної громади № 2024/012981572 від 28.10.2024 дитина сторін [PERSON] зареєстрована за тією ж адресою, що й мати: [ADDRESS] . Відповідно до довідки багатодітної сім`ї № 41 від 22.10.2024, виданої Департаментом соціальної, сімейної політики та охорони здоров`я Подільської міської ради Подільського району Одеської області, сторони зареєстровані як багатодітна сім`я, із зазначенням дітей [PERSON] , 2017 року народження, [PERSON] , 2020 року народження, [PERSON] , 2024 року народження. Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , є відносини, які пов`язані із виконанням обов`язку щодо утримання дитини, до досягнення нею повноліття, та дружини, до досягнення дитиною трирічного віку, а саме щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі з платника аліментів (сімейні правовідносини). Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отримувати необхідний і достатній розмір аліментів - це право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Правовідносини щодо прав та обов`язків подружжя з утримання регулюються главою 9 СК України. Відповідно до частин першої, другої статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно з частиною першою статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення (частина перша, друга статті 80 СК України). Відповідно до положень частин другої, четвертої, шостої статті 84 ЦПК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Тлумачення частини другої статті 84 вказує на те, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких умов: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридичного значущого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 21 січня 2022 року у справі №756/82/18, від 02 лютого 2022 року у справі №333/1701/18, від 27 травня 2020 року в справі № 712/4702/19. Так, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року в справі № 712/4702/19 право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу. Водночас, подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивачкою у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що разом із нею проживає та на її утриманні перебуває спільна із відповідачем малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] . Із матеріалів справи також встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, відомості про неспроможність відповідача надавати позивачеві матеріальну допомогу не встановлено, позивач має право на утримання від чоловіка - батька дитини коштів до досягнення дитиною трьох років. Суд, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які будуть підлягати до стягнення, керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд вважає можливим частково задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини та стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання дружини у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 12.05.2025 і до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, а саме до [INFO] включно. Суд зазначає, що аліменти у визначеному розмірі не поставлять відповідача в завідомо скрутне становище та відповідатимуть законодавчо визначеному обов`язку чоловіка по матеріальному утриманню матері його дитини в межах його фінансових можливостей. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. На підставі п. 1 ч.1ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрату справі Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України. Приймаючи до уваги, що згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, та прийняте рішення про часткове задоволення позовних вимог на 2/3, з відповідача на користь держави слід стягнути 807,47 грн ((1211,20 грн / 3) х 2), судовий збір у сумі 403,73 грн слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial