Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою 10.02.2025, в подальшому уточнивши зміст та пред`явлені вимоги, просив суд змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову та до досягнення дітьми повноліття. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 26.03.2004 Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу вони мають двох спільних доньок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.06.2024 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Судовим наказом від 03.05.2024, виданим Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за заявою [PERSON] присуджено стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньок у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову та до досягнення дітьми повноліття. Позивач розуміє свій обов`язок з утримання дітей від попереднього шлюбу та не має наміру ухилятись від його виконання, а тому регулярно сплачує на користь [PERSON] присуджені судом аліменти. Разом з тим, після ухвалення рішення про стягнення аліментів, у позивача відбулися зміни сімейного стану, що визначає наявність у нього труднощів у сплаті аліментів на користь відповідача у попередньо присудженому розмірі. Так, 14.09.2024 [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Наразі його дружина [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, а відтак разом з сином вони перебувають на утриманні [PERSON] . На даний час позивач перебуває у лавах ЗСУ на військовій службі, будучи призваним під час мобілізації в Україні. За обставин зміни сімейного становища позивач вважає, що перегляд попередньо визначеного розміру аліментів на утримання доньок від попереднього шлюбу з [PERSON] є необхідним та доцільним, оскільки за наявності інших утриманців сплата ним аліментів в присудженому раніше розмірі є ускладненою. Перебування на його утриманні дружини після пологів та маленької дитини вимагає істотних затрат, у тому числі на підтримання стану їх здоров`я, придбання засобів гігієни, харчування, одягу, оплату комунальних платежів. Ухвалою суду від 13.02.2025 позовну заяву залишено без руху. Виявлені недоліки позивачем усунуто шляхом подання позовної заяви в уточненій редакції 09.06.2025. Ухвалою суду від 16.06.2025 позовну заяву (в уточненій редакції) прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Позивач [PERSON] правом на участь в судовому засіданні не скористався, попередньо подавши заяву 10.02.2025 про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, викликалася неодноразово у встановленому законом порядку, будучи повідомленою належним чином. Протягом визначеного судом строку відзив на позов не подала, заяв про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило. Присутня в судовому засіданні 16.10.2025 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] , підтвердивши обставини, на які він посилався в обґрунтування пред`явлених вимог. Зазначила, що [PERSON] не надає коштів донькам на їх особисті витрати, в результаті чого його старша донька змушена працювати, суміщаючи це з навчанням, та кожного разу при отриманні заробітної плати радіє, що має власний дохід та може самостійно собі щось купити. Про ці обставини їй відомо від [PERSON] , однак доказів на підтвердження цьому вона не може надати. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, її повторну неявку в судове засідання, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень позивача проти заочного розгляду справи. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/поновлення провадження у справі не вживались. Вислухавши пояснення третьої особи, врахувавши позицію позивача, дослідивши\~ письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог, зважаючи на таке. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) перебували у шлюбі, зареєстрованому 26.03.2004 Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане повторно 26.02.2008). Від шлюбу вони мають двох спільних доньок неповнолітню [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 28.10.2008), та малолітню [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 13.09.2016), які мешкають разом з [PERSON] , що не оспорювалось в ході судового розгляду. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.06.2024 у справі №214/3167/24, яке набрало законної сили 16.07.2024, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано; після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] залишено без змін. Судовим наказом від 03.05.2024 у справі №214/3997/24 (2-н/214/850/24), виданим Саксаганським районним\~судом м.\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської області\~за заявою\~ [PERSON] ,\~присуджено стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~аліментів на\~утримання їх\~дітей \~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до повноліття дітей, починаючи з 30.04.2024. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач [PERSON] посилався на зміни в його сімейному становищі та наявність на утриманні іншої малолітньої дитини та дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, що ускладнює сплату ним аліментів на утримання доньок від попереднього шлюбу з [PERSON] у раніше визначеному судом розмірі. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.55 Конституції України та ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Як слідує зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», яку кореспондує ст.27 Конвенції ООН про права дитини, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі ст.ст.141, 180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, тобто такий обов`язок є особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини щодо належного матеріального забезпечення є законодавчо передбачена можливість зміни раніше визначеного судовим рішенням розміру аліментів залежно від зміни певних життєвих обставин. Так, відповідно до\~ст.192 СК України,\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду, або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та інших випадках, передбачених СК України. Аналогічне роз`яснення надане і в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремим норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3. При цього, з аналізу ст.192 СК України вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову. З огляду\~на відсутність\~імперативної заборони\~змінювати розмір\~аліментів шляхом\~зміни способу\~їх присудження,\~за положеннями\~ст.192\~СК України\~зміна розміру\~аліментів може\~мати під\~собою зміну\~способу їх\~присудження (зміна\~розміру аліментів),\~а тому\~у спірних\~правовідносинах підлягає\~застосуванню не\~тільки \~ст.192\~СК України,\~але й\~низка інших\~норм,\~присвячених обов`язку\~батьків утримувати\~своїх дітей\~(ст.182\~«Обставини,\~які враховуються\~судом при\~визначенні розміру\~аліментів»,\~ст.183\~«Визначення розміру\~аліментів у\~частці від\~заробітку (доходу)\~матері,\~батька дитини»,\~ст.184\~«Визначення розміру\~аліментів у\~твердій грошовій\~сумі»).\~Разом із\~тим,\~право вимагати\~зміни розміру\~аліментів не\~може заперечуватися,\~адже можливість\~вибору способу\~присудження аліментів\~з огляду\~на мінливість\~життєвих обставин,\~визначених ст.ст.182-184\~СК України,\~та відсутність\~імперативного припису\~на неможливість\~зміни їх\~розміру,\~не може\~обмежуватися разовим\~здійсненням визначення\~їх розміру. Оскільки спір\~між сторонами\~виник з\~приводу розміру\~аліментів,\~тому при\~визначенні їх\~розміру та\~доцільності зменшення\~раніше визначеного\~розміру відповідно\~до ст.182\~СК України\~суд обов`язково\~враховує:\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини;\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~наявність у\~платника аліментів\~інших аліментних\~зобов`язань;\~наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Судовим розглядом встановлено, що після винесення судом наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання їх доньок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у [PERSON] дійсно змінився сімейний стан. Так, 14.09.2024 [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 14.09.2024. [INFO] у [PERSON] народився син [PERSON] , матір`ю якого є [PERSON] , що слідує зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21.01.2025 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Як вказувала присутня в судовому засіданні [PERSON] , що також підтверджується актом з місця мешкання від 28.01.2025, засвідченим головою ОСББ «РАССВЕТ-35», [PERSON] мешкає разом з нею та їх спільним малолітнім сином за адресою: [ADDRESS] . При цьому, за даними реєстру Криворізької міської територіальної громади, [PERSON] має зареєстроване місце проживання за вищевказаною адресою з 24.01.2001, а позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 27.04.2005. За даних обставин, суд приходить до висновку про дійсність змін в сімейному становищі [PERSON] у порівнянні з тим, що існувало на момент ухвалення 03.05.2024 судового рішення про стягнення аліментів на утримання двох доньок позивача від попереднього шлюбу з [PERSON] . Разом з тим, хоча й у розумінні ст.192 СК України зміна сімейного стану є самостійною підставою для зміни розміру аліментів, проте не є безумовною, на чому також акцентував увагу Верховний Суд у постанові від 10.10.2023 у справі №682/2454/22-ц. Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14.12.2022 у справі №727/1599/22. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.77 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Як визначено ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізом наведених позивачем обставин, наявних доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що сама по собі зміна сімейного становища [PERSON] (укладення шлюбу, народження дитини) не є безумовною та достатньою для зміни розміру аліментів на утримання його доньок. Так, аналізуючи надані позивачем докази матеріального становища судом встановлено, що з травня 2022 року [PERSON] проходить військову службу спочатку у ВЧ [NUMBER] , а з січня 2024 року у ВЧ [NUMBER] . За даними станом на 29.05.2025 відповідно до довідки ОК-7), розмір отримуваного ним доходу за 2022 рік склав 621\~953 грн. 96 коп., за 2023 рік 1\~073\~610 грн. 38 коп., за 2024 рік 1\~297\~323 грн. 37 коп., за 3 місяці 2025 року 163\~729 грн. 64 коп., що свідчить про наявність у нього стабільного достатнього доходу без прояву тенденції до його зменшення чи погіршення матеріального становища загалом, а відтак визначає про можливість виконання ним обов`язків по утриманню усіх дітей без винятку. Крім того, будучи учасником бойових дій (посвідчення серії [NUMBER] , видане 26.06.2023), [PERSON] має право на пільги, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», включаючи\~знижку 75% на комунальні послуги, безкоштовний проїзд у громадському транспорті, безкоштовне медичне обслуговування, право на позачергове санаторно-курортне лікування, 100% допомоги по тимчасовій непрацездатності та переваги при працевлаштуванні тощо. Доводи третьої особи [PERSON] стосовно наявності у старшої доньки [PERSON] власного доходу суд оцінює критично, оскільки вони не підтверджені жодними доказами, а тому не можуть бути покладені в основу прийняття рішення. Сам по собі факт перебування дружини позивача [PERSON] [PERSON] у відпустці по догляду за дитиною за відсутності доказів її майнового становища, відсутності будь-яких джерел доходів (не включаючи наявність офіційного працевлаштування), не може слугувати за достатню підставу вважати, що вона у повному обсязі перебуває на утриманні позивача. За відсутності доказів, які б підтверджували необхідність понесення додаткових витрат, пов`язаних із станом здоров`я [PERSON] після пологів, матеріали справи не містять, а відтак доводи позивача в цій частині суд розцінює як такі, що ґрунтуються на припущеннях, не маючи під собою доказової бази. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Питання належного виховання дітей, досягнення порозуміння між батьками і дітьми, відповідальності батьків за неналежне виконання батьківських обов`язків завжди є важливими й актуальними. Відповідальність щодо виховання дітей покладена на обох батьків, незалежно від того, проживають вони разом чи окремо, оскільки обов`язок здійснювати належне виховання та нагляд за дітьми є рівним для обох з них. Відтак, що стосується посилань позивача на несення ним витрат на придбання засобів гігієни, харчування для малолітнього сина, то суд вважає за доречне в даному випадку зауважити, що віковий критерій дітей, а також фактор того, з ким вони проживають з батьків, не може бути визначальним для превалювання переваг потреб однієї дитини над потребами іншої дитини: вікові особливості дитини в кожний окремий період її життя визначають відповідні потреби, а тому абсурдним буде вважати, що дитина шкільного віку має менше потреб у порівнянні з дитиною новонародженою чи дошкільного віку. Доказів наявності інших юридично значимих та суттєвих обставин відповідно до ст.192 СК України, внаслідок чого виникла б необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у раніше визначеному розмірі, стороною позивача суду не надано. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що попри зміни у сімейному становищі, однак стабільність у майновому становищі, позивачем не доведено наявність таких істотних обставин, які відповідно до ст.ст.182, 192 СК України визначали б доцільність зменшення попередньо визначеного судом розміру аліментів на утримання дітей від попереднього шлюбу з [PERSON] , і таке зменшення не призведе до порушення дисбалансу у даних правовідносинах чи обмеження майнових прав та інтересів дітей. Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог за недоведеністю та безпідставністю. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд бере до уваги відмову у задоволенні позовних вимог, а тому правові підстави відшкодування понесених позивачем судових витрат у справі шляхом їх стягнення з відповідача відсутні.

Outcome: dismissed