Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

ТОВ «Новий Колектор» звернулося до суду з позовом до [PERSON] у якому просить стягнути заборгованість за кредитними договорами. В позові вказується, що між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий Колектор» укладено Договір факторингу № 261223-10 від 26.12.2023. Зазначається, що на виконання умов зазначеного договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 03.12.2019-10006633 від 03.12.2019 на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким являється [PERSON] . У позові звертається увага на те, що позивачем на адресу відповідача направлено повідомлення відступлення права вимоги за Договором факторингу № 261223-10 від 26.12.2023, а також вимога про сплату заборгованості від 26.12.2023. Як стверджується у позові, між ТОВ «Споживчий центр», правонаступником якого є ТОВ «Новий Колектор» та [PERSON] 03.12.2019 укладено Кредитний договір (оферти) № 03.12.2019-10006633 шляхом підписання заяви, що є невід`ємною частиною даного договору, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 13 000,00 грн. Акцентується, що позичальник свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 28.07.2025 утворилась заборгованість у розмірі 25 350,00 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту становить 13 000,00 грн, за відсотками - 9 100,00 грн, а також штраф у розмірі 3 250,00 чим порушуються права та інтереси позивача. Також у позові вказується, що між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Новий Колектор» укладено Договір факторингу № УКФ-070824-1 від 07.08.2024. Наголошується, що на виконання умов зазначеного договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 0263-6679 від 30.11.2019 на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким являється [PERSON] . Позивачем на адресу відповідача направлено повідомлення відступлення права вимоги за Договором факторингу № УКФ-070824-1 від 07.08.2024, а також вимога про сплату заборгованості від 07.08.2024. Акцентується, між ТОВ «Укр Кредит Фінанс», правонаступником якого є ТОВ «Новий Колектор» та [PERSON] 30.11.2019 укладено Кредитний договір № 0263-6679, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 4 600,00 грн. Зазначається, що між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий Колектор» укладено Договір факторингу № 261223-10 від 26.12.2023. Позивачем на адресу відповідача направлено повідомлення відступлення права вимоги за Договором факторингу № 261223-10 від 26.12.2023, а також вимога про сплату заборгованості від 26.12.2023. Позивач стверджує, що позичальник свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 28.07.2025 утворилась заборгованість у розмірі 5 888,00 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту становить 4 600,00 грн та за відсотками - 1 288,00 грн, чим порушуються права та інтереси позивача. Відповідачем не подано відзив на позов, який містив би заперечення на нього. Ухвалою Дніпровського районного суду місті Києва від 08.08.2025 вказану позовну заяву направлено за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва. 05.09.2025 вказана справа з супровідним листом Дніпровського районного суду місті Києва від 25.08.2025 надійшла до Подільського районного суду міста Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2025 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Якимець О.І. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 12.09.2025 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків терміном десять днів з моменту отримання копії ухвали з урахуванням вимог, викладених у такій ухвалі. 25 вересня 2025 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін у справі. Учасники справи у судове засідання 10.10.2025 не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час і місце судового засідання. У прохальній частині позову позивач просить суд здійснювати розгляд справи без участі представника позивача. Просить повністю задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, а відтак, враховуючи наявність умов передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що 03.12.2019 між [PERSON] та ТОВ «Споживчий центр» укладено кредитний договір № 03.12.2019-100006633 шляхом підписання пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), заявки кредитного договору, підтвердження укладання кредитного договору, паспорту споживчого кредиту накладенням одноразових електронних ідентифікаторів (а.с. 12-20). Між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий Колектор» укладено Договір факторингу № 261223-10 від 26.12.2023. В матеріалах справи міститься реєстр боржників до Договору факторингу № 261223-10 від 26.12.2023, зі змісту якого вбачається, що право вимоги до Стогнія за кредитним договором № 03.12.2019-10006633 від 03.12.2019 перейшло до ТОВ «Новий Колектор». Відповідно до довідки про розмір простроченої заборгованості за кредитним договором № 03.12.2019-100006633 від 03.12.2019 заборгованість [PERSON] за цим договором становить 25 350,00 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 13 000,00 грн, по процентам в розмірі 9 100,00 грн, штраф в розмірі 3 250,00 грн. Позивачем на адресу відповідача направлено повідомлення відступлення права вимоги за Договором факторингу № 261223-10 від 26.12.2023, а також вимога про сплату заборгованості від 26.12.2023. Судом встановлено, що 30.11.2019 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] укладено кредитний договір № 0263-6679. 07.08.2024 між ТОВ «Новий Колектор» та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» укладено Договір факторингу № УКФ-070824-1. В матеріалах справи міститься реєстр боржників до Договору факторингу № УКФ-070824-1 від 07.08.2024, зі змісту якого вбачається, що право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 0263-6679 від 30.11.2019 перейшло до ТОВ «Укр Кредит Фінанс». Як вбачається з матеріалів справи, 30.11.2019 ТОВ «Укр Кредит Фінанс» було перераховано [PERSON] кошти в сумі 4 600,00 грн за договором № 0263-6679 від 30.11.2019, що підтверджується довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс». Відповідно до довідки про розмір простроченої заборгованості за кредитним договором №0263-6679 від 30.11.2019 заборгованість [PERSON] за цим договором становить 5 888,00 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4 600,00 грн, по процентам в розмірі 1 288,00 грн. Позивачем на адресу відповідача направлено повідомлення відступлення права вимоги за Договором факторингу № УКФ-070824-1 від 07.08.2024, а також вимога про сплату заборгованості від 07.08.2024. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до положень ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначено Законом України "Про споживче кредитування". Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до п. 2, 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальна вартість кредиту для споживача - сума загального розміру кредиту та загальних витрат за споживчим кредитом. Загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" визначено, що кредитна лінія - вид кредиту, надання якого здійснюється повністю або частинами в узгоджені сторонами строки протягом строку кредитування. При цьому може бути передбачено право споживача отримати кредит у межах встановленого кредитного ліміту у разі часткового або повного погашення кредиту протягом строку кредитування, визначеного в договорі про споживчий кредит. Частиною 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" передбачено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договір є правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Доказів про неправомірність кредитного договору матеріали справи не містять. У разі не спростування презумпції правомірності договорів всі права, набуті сторонами правочинів за ними, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Згідно зі ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідач доводів позивача про розмір такої заборгованості не спростував, контррозрахунку заборгованості не зробив, доказів її сплати суду не подав. Зважаючи на викладене, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження та відповідачем не спростовуються, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 2 422,40 грн, що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 2 422,40 грн.

Outcome: approved