Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

короткий зміст позовних вимог. 30.06.2025 через систему «Електронний суд» Акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] були укладені кредитні договори: -04.05.2018 кредитний договір №1001029044001, за яким [PERSON] видано кредит у сумі 35\~700 грн; -28.02.2019 кредитний договір №1001256632705, за яким [PERSON] видано кредит у сумі 23\~530 грн; -04.07.2019 кредитний договір №1001348720801, за яким [PERSON] видано кредит у сумі 30 918 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 03.03.2025 складає 94\~999,7 грн, з яких: 1. по кредитному договору від 04.05.2018 №1001029044001 17\~016,1 грн, з яких: - 7\~600,4 грн - заборгованість за кредитом; - 3\~953,79 грн - заборгованість процентами; - 5\~461,91 грн заборгованість за комісією; 2. по кредитному договору від 28.02.2019 №1001256632705 32\~641,00 грн, з яких: - 17\~550,51 грн - заборгованість за кредитом; - 8,33 грн - заборгованість процентами; - 15\~082,16 грн заборгованість за комісією; 3. по кредитному договору від 04.07.2019 №1001348720801 45\~342,6 грн, з яких: - 27\~381,72 грн - заборгованість за кредитом; - 13,63 грн - заборгованість процентами; - 17\~947,25 грн заборгованість за комісією. Представник позивача зауважує, що нею не пропущено строки позовної давності, оскільки 11.03.2020 постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19», спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 №211 впроваджено дію карантину на території України. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначення статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу України були продовжені на строк дії такого карантину (п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦКУ). 24.02.2022 Законом України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено режим воєнного стану. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк його дії (п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦКУ). У цей же строк позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від сплати неустойки (штрафи, пені) нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, які підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 01.07.2023 завершено дію карантину (Постанова КМУ №651 від 27.06.2023). Однак строки стягнення заборгованості по кредитах, які настали в період з 11.03.2020. продовжуються до закінчення дії воєнного стану в Україні та тридцяти денний строк після його припинення або скасування. Кредитний договір укладено між сторонами 17.08.2019. Однак кредитною карткою відповідач користувалася і здійснювала платежі до 14.10.2023, що відображено На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ "ПУМБ", у зв`язку з чим позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості та судовий збір. Аргументи учасників справи та позиція суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити у його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с. 3). Відповідач повідомлена про дату, час і місце судового засідання належним чином в силу пункту 3 ч.8 ст. 128 ЦПК України, де зазначено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (а.с. 56-59, 76-79). Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, відзив на позов не подала, причини неявки суд не повідомила, заяви про відкладення судового засідання не надіслала. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Процесуальні дії у справі. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.06.2025 справу передано на розгляд судді Гуцолу М.П (а.с. 42). Ухвалою суду від 02.07.2025 позовну заяву залишено без руху з підстави несплати судового збору на рахунок Погребищенського районного суду Вінницької області ( а.с. 44). 21.07.2025 через систему «Електронний суд» представником позивача надіслано заяву про усунення недоліків та платіжну інструкцію №80 від 11.07.2025 про сплату судового збору у розмірі 2\~422,40 грн (а.с. 47-51). Ухвалою суду від 24.07.2025 відкрито провадження у справі, призначено до судового розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с. 52). 11.09.2025розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою сторін. 01.10.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 69). 28.10.2025 суд ухвалив проводити заочний розгляд за наявними матеріалами справи. Розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що 04.05.2018 відповідач була ознайомлена з паспортом споживчого кредиту, про що свідчить копія даного паспорту (а.с.4, зворот) та того ж дня між сторонами було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем заяви №1001029044001 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Підписавши вказану заяву, відповідач беззастережно підтвердила, зокрема, що приймає публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі ДКБО), яка розміщена на сайті ПАТ «ПУМБ»: pumb.ua, у повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодилася з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку). У даній заяві зазначена сума кредиту 35 700 грн, розмір процентної ставки 12% річних, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 2,55 %, строк, на який надається кредит 24 місяці, загальна вартість кредиту 62\~180,87 грн (а.с. 4). Також судом встановлено, що 28.02.2019 відповідач була ознайомлена з паспортом споживчого кредиту, про що свідчить копія даного паспорту (а.с.7) та того ж дня між сторонами було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем заяви №1001256632705 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 6, на звороті). У даній заяві зазначена сума кредиту 30 918 грн, розмір реальної процентної ставки 99,6147 % річних, строк, на який надається кредит 36 місяців, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 3,99 %, загальна вартість кредиту 57\~332, 01 грн. 04.07.2019 відповідач була ознайомлена з паспортом споживчого кредиту, про що свідчить копія даного паспорту (а.с.8) та того ж дня між сторонами було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем заяви №1001348720801 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 7, на звороті). У даній заяві зазначена сума кредиту 23 530 грн, розмір реальної процентної ставки 98,7407 % річних, строк, на який надається кредит 36 місяців, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 3,99 %, загальна вартість кредиту 75\~333,26 грн. Із змісту Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення ДКБО, яка є складовою частиною договору, слідує, що у ній зазначено умови кредитування (а.с. 8, на звороті-14). Позивач свої зобов`язання за договорами виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредити, що підтверджується виписками про рух коштів та платіжними інструкціями №TR.28460442.38956.8810 від 04.05.2018, №TR.33939874.37310.8810 від 28.02.2019, №TR.36145013.1311875.8810 від 04.07.2019 (а.с. 17-1824, на завороті -28). Оскільки відповідач умови договорів не виконала, тому станом 03.03.2025 складає 94 999,7 грн, з яких: 1. по кредитному договору від 04.05.2018 №1001029044001 17 016,1 грн, з яких: 7 600,4 грн - заборгованість за кредитом; 3 953,79 грн - заборгованість процентами; 5 461,91 грн заборгованість за комісією (а.с. 18, на звороті -20); 2. по кредитному договору від 28.02.2019 №1001256632705 32 641,00 грн, з яких: 17 550,51 грн - заборгованість за кредитом; 8,33 грн - заборгованість процентами; 15 082,16 грн заборгованість за комісією (а.с. 20, н звороті - 22). 3. по кредитному договору від 04.07.2019 №1001348720801 45 342,6 грн, з яких: 27 381,72 грн - заборгованість за кредитом; 13,63 грн - заборгованість процентами; 17 947,25 грн заборгованість за комісією (а.с. 22, на звороті- 24). З матеріалів справи вбачається, що 03.03.2025 позивачем направлено відповідачу вимогу про необхідність сплати заборгованості за договорами (а.с. 14, на звороті- 14), але остання заборгованість не сплатила. Суд звертає увагу, що відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості за вказаними договорами. Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України за порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Матеріалами справи підтверджено, що банк свої зобов`язання перед позичальником за Договорами про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб виконав, надавши відповідачу кредитні кошти, однак остання здійснювала погашення кредиту не у повному обсязі. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач не надала суду відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договорами №1001029044001 від 04.05.2018, №1001256632705 від 28.02.2019, №1001348720801 від 04.07.2019. Що стосується позовних вимог про стягнення комісії суд вважає в цій частині позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Щодо стягнення комісії по кредитному договору №1001029044001 від 04.05.2018 в розмірі 5 461,91 грн, по кредитному договору №1001256632705 від 28.02.2019 в розмірі 15 082,16 грн, по кредитному договору №1001348720801 від 04.07.2019 в розмірі 17 947,25 грн, суд бере до уваги правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» статтю 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Законом України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», Правління Національного банку України постановою від 8 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 (провадження № 61-18751св21) вказано, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів існування, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». У кредитних договорах №1001029044001 від 04.05.2018, №1001256632705 від 28.02.2019, №1001348720801 від 04.07.2019 не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, то положення пункту 5 кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Визнання судом нікчемного правочину (чи окремих його умов) недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення. До вказаного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29 листопада 2023 року у справі №181/384/21 при розгляді справи за аналогічних правовідносин. Враховуючи, що позивачем не доведено правомірність нарахування вищевказаної суми комісії, суд прийшов до висновку про те, що у стягнені з відповідача комісії слід відмовити. Отже, підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з відповідача на користь Позивача заборгованість за вказаними кредитними договорами у розмірі 56\~508,38 грн Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» задоволено на 59,48% (56\~508,38 грн. х 100 : 94\~999,7 грн), а тому з відповідача на користь АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» підлягає стягненню судовий збір в сумі 1440,84 грн (2422.40 грн. х 59,48% : 100). На підставі викладеного та

Outcome: partial