Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] , про припинення права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення шляхом їх конфіскації. Свої вимоги позивач мотивує тим, що за громадянином російської федерації [PERSON] зареєстровано право власності на земельні ділянки площею 1,1366\~га за кадастровим номером 6123484100:01:001:1645. [PERSON] набув право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Лідихівський» у\~2006\~році, що посвідчено сертифікатом на земельну частку (пай) серія ТР №0077412, який засвідчує право власника на відведення земельної частки\~ (паю) в натурі (на місцевості). При реалізації [PERSON] права на відведення земельної частки (паю) в натурі ( на місцевості), відповідно до п. 17 Розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України, за його замовленням розроблено землевпорядну документацію, на підстав якої 19.20.2020\~до Державного земельного кадастру внесено відомості про вищевказану земельну ділянку. Рішенням сесії Лідіхівської сільської ради Кременецького району Тернопільської області від 08.11.2020\~№544 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в с. Лідихів гр. [PERSON] та передачу земельної ділянки у його власність», затверджено вищевказану технічну документацію та передано [PERSON] у власність земельну ділянку 1,1366\~га за кадастровим номером 6123484100:01:001:1645\~для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території с. Лідихів, Кременецького району, Тернопільської області. Представник Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Кременецького районного суду Тернопільської області. Тому суд вважає за можливе розгляд справи здійснювати за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.4ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, заслухавши представника позивача суд з`ясував наступні обставини. [PERSON] набув право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Лідихівський» у\~2006\~році, що посвідчено сертифікатом на земельну частку (пай) серія ТР №0077412, який засвідчує право власника на відведення земельної частки\~ (паю) в натурі (на місцевості). При реалізації [PERSON] права на відведення земельної частки (паю) в натурі ( на місцевості), відповідно до п. 17 Розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України, за його замовленням розроблено землевпорядну документацію, на підстав якої 19.10.2020\~до Державного земельного кадастру внесено відомості про вищевказану земельну ділянку. Рішенням сесії Лідіхівської сільської ради Кременецького району Тернопільської області від 08.11.2020\~№544 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в с. Лідихів гр. [PERSON] та передачу земельної ділянки у його власність», затверджено вищевказану технічну документацію та передано [PERSON] у власність земельну ділянку 1,1366\~га за кадастровим номером 6123484100:01:001:1645\~для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території с. Лідихів, Кременецького району, Тернопільської області. Відповідно до паспорта\~серія та номер:\~ [NUMBER] , виданий ФМС 60001 18.04.2011\~ [PERSON] є громадянином російської федерації. Однак, після набуття вказаної земельної ділянки у власність, [PERSON] порушуючи вимоги національного законодавства, протягом року її не відчужив. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.07.2025\~земельна ділянка кадастровий номер 6123484100:01:001:1545\~зареєстрована за [PERSON] від 17.12.2020\~року. Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ-6101027482025 від 09.07.2025, земельна ділянка кадастровий номер 6123484100:01:001:1645\~розташована на території Лідихівської сільської ради Кременецького району Тернопільської області. Згідно витягу №НВ 9969085412025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 01.07.2025\~нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 1,1366\~га за кадастровим номером 6123484100:01:001:1645\~становить\~32513,22 грн. З врахування встановлених обставин, суд вважає, що до виниклих між сторонами правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. Відповідно до\~ст. 1 Земельного кодексу України\~земля в Україні є національним багатством і перебуває під особливою охороною закону. Згідно норм\~ст. 19 Земельного кодексу України\~землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних. Положення статей\~13,14 Конституції України\~визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією\~Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі\~статтею 80 Земельного кодексу України\~визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм\~Земельного кодексу України\~суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. У відповідності до ч.5\~ст.22 ЗК України\~землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства, відповідно до ч.2ст. 81 Земельного кодексу України, можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно із ч. 3\~ст. 81 Земельного кодексу України\~іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Правовідносини, пов`язані з набуттям прав на землі сільськогосподарського призначення, прийнятих у спадщину нерезидентами, у т. ч. іноземними громадянами, врегульовано ч. 4\~ст. 81 Земельного кодексу України, якою передбачено, що землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Згідно вст. 125 Земельного кодексу України\~право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав. Право власності на земельну ділянку [PERSON] набув з 17.12.2020\~після отримання свідоцтв про право на спадщину за заповітом та державної реєстрації права власності на земельні ділянки. Однак, в подальшому і по даний час земельні ділянки ним самостійно не відчужені, чим безпідставно порушено річний строк, установлений ч. 4ст. 81 Земельного кодексу України. Згідно пункту "е" ч. 1ст. 140 Земельного кодексу України\~однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Примусове припинення прав на земельну ділянку, у відповідності до п. "в" ч. 1\~ст. 143 Земельного кодексу України, здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Відповідно до ч. 2\~ст. 145 ЗК України\~у разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Оскільки [PERSON] протягом року з часу переходу права власності на земельну ділянку площею 1,1366\~га за кадастровим номером 6123484100:01:001:1645, її не відчужив, то право власності на них слід примусово припинити, шляхом конфіскації. Згідно положення ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня\~2013\~року (справа №6-92цс13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня\~1982\~року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», від 11 березня\~2003\~року «Новоселецький проти України», від 1 червня\~2006\~року «Федоренко проти України»), Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. У відповідності до ч. 4\~ст. 145 ЗК України\~конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Враховуючи вищенаведене, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, оскільки [PERSON] , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на вказану земельну ділянку, не відчужив, а тому її слід конфіскувати у власність держави. Відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved