Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

До Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшов позов ТОВ «Факторинг партнерс» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 02.01.2022 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» та [PERSON] в електронному порядку укладено Договір № 3434311529-171072. ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» було перераховано грошові кошти у розмірі 1000 грн. Відповідно до умов Договору позики, дата видачі кредиту 02.01.2022, дата повернення кредиту 16.01.2022 (включно), термін користування кредитом 14 діб. Згідно Договору позики, за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплатити Товариству плату згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору. Умовами Договору позики на період зазначений в п.п. 2.3. Договору, плата за користування Кредитом встановлена в розмірі 0.50 % за кожен день користування Кредитом. Також Договором позики встановлено, що плата за користування Кредитом нараховується в процентному значенні, за фактичну кількість днів, користування Кредитом, визначену у п.п. 2.3. цього Договору та починається у дату списання кредитних коштів з Рахунку Товариства й закінчується у дату зарахування суми кредиту та плати за користування Кредитом на рахунок Товариства. 11.12.2021 між ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] укладено Договір № 4422051, за умовами якого Кредитодавець зобов`язався на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 8000.00 грн. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 3000.0 грн., які нараховуються за ставкою 2.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Умовами Кредитного договору передбачена видача кредитних коштів позичальнику безготівково, а саме шляхом переказу коштів на Картковий рахунок. Відповідно до Розділу 2, сторонами узгоджені умови, щодо сплати за кредитом, пролонгації строку користування кредитом, повернення кредиту тощо. 07.03.2023 було укладено договір № 07/03/23 відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3434311529-171072. 18.02.2025 було укладено договір № 18-02/25 відповідно до якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3434311529-171072. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 3434311529-171072. 26.07.2024 було укладено договір № 26-07/2024 відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4422051. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 4422051. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №3434311529-171072 від 02.01.2022, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 1382.00 грн, з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 1000.00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 382.00 грн. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №4422051 від 11.12.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 33886.00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 7760.00 грн. - Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 24606.00 грн., заборгованість за комісіями - 1520.00 грн Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними Договорами, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 35268.00 грн, з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 8760.00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 24988.00 грн., заборгованість за комісіями - 1520.00 грн. Добровільно відповідач заборгованість не сплачує, тому ТОВ «Факторинг партнерс» звертається до суду з даним позовом та просить стягнути указану суму боргу з відповідача в судовому прядку. Також просить про стягнення судових витрат: сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13000 грн. 13.10.2025 від представника відповідача [PERSON] , адвоката Менька Д.Д надійшов відзив на позов, в якому вказує наступне. Щодо заборгованості за тілом кредиту і процентами за Договором № 4422051 від 11.12.2021, то згідно п. 1.1. цього Договору, кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 8000.00 грн. Кредит надається строком на 15 днів з 11.12.2021 (строк кредитування) (п. 1.3.). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 26.12.2021 (п. 1.4.). Згідно п. 1.5 кредитного договору загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 4520.00 грн. в грошовому виразі та 5,409,714.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 12520.00 гривень. Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 Договору. Згідно п. 1.5.1. Комісія за надання кредиту складає 1520.00 грн., яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 3000.00 грн., які нараховуються за ставкою 2.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6). Водночас п. 2.3 договору передбачає його пролонгацію як на пільгових, так і стандартних умовах. Зокрема, згідно з п.2.3.1.1 договору позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування на пільгових умовах, виконавши визначені у розділі 6 Правил надання фінансових кредитів (розмішені на сайті товариства і є невід`ємною частиною договору) дії, в тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частину заборгованості за наведеними у таблиці ставками: для продовження на 3 дні - 3%, на 7 днів - 5%, на 15 днів - 10%. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, то проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк нараховуються за ставкою, передбаченою в п.1.5.2 договору. Пролонгація на стандартних умовах (п.2.3.1.2 договору) відбувається автоматично. Позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування, з урахуванням усіх періодів пільгової пролонгації, але не більше ніж на 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних умовах, проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною ставкою. У випадку, якщо позичальник в цей період вчинить дії для пролонгації договору на пільгових умовах, зупиняється строк пролонгації на стандартних умовах. Відповідно до п. 2.4.1 договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого п. 1.4 (у даному випадку 26.12.2021), а у випадку пролонгації не пізніше дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування. Відповідач [PERSON] отримала позику в сумі 8 000 гривень, шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок за номером електронного платіжного засобу банківської картки № [NUMBER] . Як вбачається з відомості про щоденні нарахування за кредитним договором №4422051 позичальник в період строку кредиту, який закінчився 26.12.2021, не вносила коштів на повернення заборгованості, тобто договір не пролонгувала. Відповідачу [PERSON] за 15 календарних днів строку кредитування в період з 11.12.2021 до 26.12.2021 нараховані проценти за ставкою 2.50% в день (по 200,00 грн. в день) в розмірі 3000,00 грн. У період прострочення наступні 9 календарних днів (з 27.12.2021 по 04.01.2022) [PERSON] нараховані проценти за стандартною процентною ставкою 5% за день (по 400,00 грн. в день) в сумі 3600,00 грн. Після закінчення строку кредитування відповідач [PERSON] 04.01.2022 сплатила ТОВ "МІЛОАН" на погашення заборгованості за кредитом 1292,00 грн., з яких первісний позичальником відніс 240.00 грн. на оплату здійсненого того ж дня нарахування комісії за управління та обслуговування кредиту, 240.00 грн. сплату заборгованості по тілу кредиту та 812,00 грн. на сплату процентів по кредиту. З 05.01.2022 по 07.01.2022 відповідачу нараховані проценти за ставкою 2.50 % в день (по 194.00 грн в день) в розмірі 582,00 грн, а з 08.01.2022 по 24.02.2022 за процентною ставкою 5% за день (по 388,00 грн в день). Загальний розмір заборгованості відповідача перед ТОВ "МІЛОАН", яка зазначена у наданій позивачем відомості про щоденні нарахування за кредитним договором № 4422051, склав 33886,00 грн., з них 7760.00 грн. тіло кредиту, 24606.00 грн. проценти, обраховані з 11.12.2021 по 04.03.2022, 1520,00 грн. заборгованість по комісії за надання кредиту. Умовами розділу 2.3. кредитного договору передбачено, що пролонгація договору можлива не більше ніж на 60 днів та настає у випадку здійснення платежу позичальником після вибору доступних умов пролонгації на пільгових умовах або продовженні користування кредитними коштами позичальником після спливу строку кредитування. Після настання вказаних обставин умови кредитного договору, зокрема строк кредитування, термін повернення кредиту і сплати винагород змінюються пропорційно строку пролонгації. Нова дата платежу разом з актуальною сумою заборгованості відображаються в оновленому графіку платежів, який розміщується в особистому кабінеті позичальника, який уповноважує кредитодавця на таке оновлення та не потребують іншого оформлення. При цьому у п. 4.2 договору про споживчий кредит № 4422051 від 11.12.2021 наголошується, що у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. Однак матеріали справи не містять доказів про пролонгацію строку кредиту за ініціативою споживача відповідно до пунктів 2.3.1.1, 2.3.1.2 договору про споживчий кредит, зокрема надання ТОВ «Мілоан» такої можливості, здійснення позичальником сплати комісії за управління та обслуговування кредиту на певну частку заборгованості по кредиту в межах строку кредитування, оновленого графіку платежів та доказів розміщення такого графіку в особистому кабінеті споживача. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України. Тобто, припинення нарахування передбачених договором процентів можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором, та пред`явлення вимоги в порядку частини 2 статті 1050 ЦК України. Водночас згідно з відомостями про щоденні нарахування та погашення і розрахунком заборгованості, позивач висунув вимоги про стягнення процентів за користування кредитними коштами за період, що виходить за 15-денний строк кредитування, нарахованих відповідно до п.п. 1.6, 2.3.1.2 договору, а не процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України. Отже, не відповідає дійсності твердження позивача щодо нарахування відповідачу процентів поза строком кредитування згідно з п. 4.2 договору на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання. Разом із цим право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. За таких обставин, не повернення позичальником кредитних коштів у визначений п. 1.3 договору строк, за відсутності активних дій відповідача, визначених п. 2.2.1 договору, є неправомірною поведінкою, а саме не поверненням кредиту у визначений договором строк, що виключає право кредитодавця нараховувати після спливу 15-денного періоду кредитування проценти, визначені за користування кредитними коштами у розмірі встановленому договором. Отже, право ТОВ «Мілоан» нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору 26.12.2021, а тому, починаючи із зазначеної дати, нарахування процентів за користування кредитом не відповідає вимогам закону. Вимог про стягнення проценти у відповідності до статті 625 ЦК України, положеннями якої врегульовані питання відповідальності за порушення грошового зобов`язання, позивачем не заявлено. За таких обставин заборгованість за договором про споживчий кредит № 4422051 від 11.12.2021 становить 9084 грн., що складається з наступного: 1) 7760.00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 3000 грн. заборгованість за відсотками (сплата яких передбачена умовами договору в межах строку кредитування), а отже позов підлягає частковому задоволенню. У задоволені позовних вимог в частині нарахування відсотків після 26.12.2021 року слід відмовити. Крім цього, представник відповідача, посилаючись на висновки Верховного Суду, вказує на те, що позовна вимога ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до [PERSON] про стягнення комісії в сумі 1520.00 грн. є необґрунтованою. Позовні вимоги про стягнення заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №3434311529-171072 від 02.01.2022 р. в розмірі 1382.00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 1000.00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 382.00 грн., відповідачем визнаються в повному обсязі. Підсумовуючи викладене, представник відповідача зазначає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором №3434311529-171072 від 02.01.2022 р. в розмірі 1382.00 грн. та заборгованість за кредитним договором № 4422051 від 11.12.2021 в розмірі 9708,00 грн., всього 11090,00 грн. (1382.00+9708,00=11090,00). Щодо судових витрат, витрати на професійну правничу допомогу, з огляду на критерії співмірності, розумності, обґрунтованості та пропорційності, слід зменшити з 13000,00 грн. до 4000,00 грн. Таким чином, зважаючи на те, що позов підлягає частковому задоволенню, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 761,72 грн. (11090,00:35268,00х2422,40) сплаченого ним при подачі заяви судового збору та 1 257,80 грн. (11090,00:35268,00х4000,00) витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а всього 2019,52 грн. судових витрат. У зв`язку із розглядом даної справи відповідачка також понесла витрати на правничу допомогу, розмір яких відповідно до п. 5 договору про надання правничої допомоги від 08.10.2025, з урахуванням складності справи та виконуваних адвокатом робіт (наданих послуг), часу, що має бути витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), враховуючи критерії співмірності, розумності, обґрунтованості та пропорційності, попередньо визначається за домовленістю сторін у фіксованій сумі 4000 (чотири тисячі) грн. за ознайомлення з матеріалами справи, підготування та подання до Роменського міськрайонного суду відзиву на позов у справі 585/3709/25. Зважаючи на те, що позов підлягає частковому задоволенню, відповідно до ст.141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню 2742,20 грн. (24178,00:35268,00х4000,00) витрат на професійну правничу допомогу адвоката. В порядку визначеному ч. 10 ст.141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Отже стягненню з позивача на користь відповідача підлягає різниця у вказаних сумах, що становить 722,68 грн. (2742,20-2019,52=722,68). У відповіді на відзив представник позивача щодо нарахування відсотків вказує на те, що у розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. При цьому, перевірити правильність розрахунків можливо за допомогою елементарних математичних операцій множення, ділення та додавання. Відповідно до Постанови Верховного Суду від 07.06.2023 року по справі №234/3840/15 визначено, що непогодження (незгода) з розрахунком, наданим позивачем, не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі. Незгода Відповідача із розрахунком заборгованості не позбавляє його можливості, на підтвердження своїх доводів, надати свій «контррозрахунок». Відповідачем не було надано ніяких доказів виконання зобов`язань, в тому числі доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам, відповідно до умов Договору, в тому числі шляхом проведення та надання власного контррозрахунку. Таким чином, представником відповідача не були зроблені арифметичні розрахунки суми заборгованості належним чином та у відповідності до всіх визначених та погоджених сторонами умов договору. Щодо договору № 4422051 від 11.12.2021, то відповідно до п. 2.2.2 Договору нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 Договору. Відповідно до п. 2.2.3 Договору проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6 цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п. 1.6 Договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п. 2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6 Договору. Стандартна (базова) ставка не є підвищеною. Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог Кредитодавця. Відповідно до п.2.3.1.1 Договору позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту наведені у таблиці нижче: Строк продовження, днів Максимальний розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту 3 - 3,00 7 - 5,00 15 - 10,00 Відповідно до п. 2.3.2 Розділ 2.3 Договору є домовленістю сторін про зміну умов кредитного договору на умовах відкладальної(их) обставин(и) щодо якої(их) невідомо настане вона(и) чи ні, відповідно до ст. 212 Цивільного кодексу України, і яка(і) полягає(ють) у наступному: а) здійснені платежу(ів) Позичальником після вибору доступних умов пролонгації на пільгових умовах, згідно п. 2.3.1.1 Договору та розділу 6 Правил; б) продовженні користування кредитними коштами Позичальником після спливу строку кредитування, визначеного згідно п. 1.3, п. 2.3.1.1, п. 2.3.1.2 Договору. Після настання зазначених в пунктах «а» та/або «б» цього пункту обставин умови кредитного договору, зокрема строк кредитування, згідно п. 1.3, термін (дата) повернення кредиту і сплати винагород (плати) визначений п. 1.4 змінюється пропорційно строку пролонгації. Нова дата платежу разом з актуальною сумою заборгованості відображаються Кредитодавцем в оновленому графіку платежів, що за формою та змістом може відрізнятись від додатку №1, і розміщується Кредитодавцем в особовому кабінеті Позичальника, який уповноважує Кредитодавця на таке оновлення та не потребують будь-якого іншого оформлення. Таким чином, сторонами погоджено, строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, а таке продовження не потребує додаткових дій ні від Кредитора, ні від Позичальника. Сторони Договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням даного договору відповідач погодився на зазначені умови. Отже, ним було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості. З розрахунку заборгованості вбачається, що Відповідач тривалий час продовжував строк кредитування на підставі п. 2.3.2 а) Договору шляхом сплати відповідних сум, а також, що строк кредитування автоматично продовжувався у зв`язку із наявною заборгованістю на підставі п. 2.3.2 б) Договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Тобто позичальник (1) отримує від банку грошові кошти, власником яких він не був, та (2) отримує можливість певний час правомірно не повертати надані грошові кошти. Натомість у позичальника виникає зобов`язання (1) повернути грошові кошти у встановлений строк та (2) сплатити визначені договором проценти за користування кредитом. Звертаємо увагу, що умови договору про автоматичну пролонгацію строку кредитування жодним чином не завдає шкоди Позичальнику, оскільки поряд із обов`язком сплачувати відсотки в період автоматичного продовження строку кредитування, Позичальник набуває і право правомірно користуватись кредитом та правомірно не повертати його протягом такого строку. З умов договору вбачається, що прострочення зобов`язання та відповідальність за таке прострочення виникають у позичальника після дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування. При цьому, протягом періоду, на який пролонговано договір, позичальник має правомірно не сплачувати кредитору борг та таке користування коштами не вважається простроченням. У справі, що розглядається, заборгованість складається із: заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками. Позивач не нараховував пеню, неустойку та/або інші штрафні санкції за невиконання умов договору, а лише відсотки, у розмірі та строк, погоджений сторонами. Враховуючи, що відсотки не є пенею, їх зменшення чинним законодавством не передбачено. Щодо нарахування комісії, то спеціальним законодавством України прямо визначені можливості позивача (як небанківської фінансової установи) як включати до тексту кредитних договорів із споживачами (яким є і Відповідач) умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від Відповідача (в т.ч. і в судовому порядку). Відтак, враховуючи все вищезазначене в сукупності, є всі належні правові підстави вважати, що включення до тексту Кредитного договору умови про необхідність сплати відповідачем комісії за надання кредиту, а також подальше витребування нарахованої комісії від позивача є цілком обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству України, що регулює відносини, що склалися між Позивачем та Відповідачем Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Проте, відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Наголошуємо, що сторонами погоджено саме такі умови надання юридичної допомоги. Заперечення відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та є лише особистою думкою відповідача. Отже, такі твердження є припущеннями. Розмір гонорару визначається лише за погодженням стороною надавачем послуг та клієнтом, а відповідач не вправі втручатися в ці правовідносини. А тому, в разі неврахування судом умов договору про надання правової допомоги, щодо порядку обчислення гонорару та черговості виконання зобов`язань за цим договором, може бути розцінене як не притримання принципу свободи договору, закріпленому в ст. 627 ЦК України. Щодо витрат на професійну правничу допомогу заявлену стороною відповідача, то останнім заявлено попередній розмір витрат на правничу допомогу. Дані витрати є неспівмірним з обсягом послуг, наданих Відповідачу та є очевидно завищеними, враховуючи, що справа розглядається в порядку спрощеного провадження, є малозначною, а також типовою для представника Відповідача, що вбачається з відкритих джерел (веб-портал Судова влада). Крім того, участь в судових засіданнях не є обов`язковою. Матеріали справи не містять детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом у межах надання правової допомоги та акту прийому передачі послуг, які підтверджують факт надання правничої допомоги Відповідачу. Звертає особливу увагу, що спір виник внаслідок протиправної поведінки відповідача, пов`язаної з тривалим невиконанням умов договору. Отже, стягнення витрат на правничу допомогу з позивача не можна вважати розумним, справедливим та таким, що відповідає засадам цивільного судочинства. Таким чином, витрати на правову допомогу, заявлені відповідачем є безпідставними, а їх розмір є завищеним та необґрунтованим. У зв`язку з чим, позивач просить відмовити відповідачу у задоволенні вимоги про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу або суттєво зменшити її розмір. 25.09.2025 судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.119). У відповідності до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Клопотання будь-якої зі сторін про інший порядок розгляду справи суду не надходило. Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 10.12.2021 відповідачем заповнено Анкету-заяву на кредит №4422051, строком на 15 днів, сума кредиту 8000 грн., сума до повернення - 12520 грн., комісія за надання кредиту 1520 грн. (а.с.98) 11.12.2021 між Товариство з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" та [PERSON] укладено Договір № 4422051. Згідно п. 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 8000.00 грн. Згідно п.1.4 договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 26.12.2021р. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 3000.0 грн., які нараховуються за ставкою 2.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Умовами Кредитного договору передбачена видача кредитних коштів Позичальнику безготівково, а саме шляхом переказу коштів на Картковий рахунок. Відповідно до Розділу 2 договору, сторонами узгоджені умови, щодо сплати за кредитом, пролонгації строку користування кредитом, повернення кредиту тощо. Умовами розділу 2.3. кредитного договору передбачено, що пролонгація договору можлива не більше ніж на 60 днів. У п. 4.2 договору про споживчий кредит № 4422051 від 11.12.2021 наголошується, що у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України (а.с.32-40). Перед укладенням Договору позичальник пройшла ідентифікацію та отримала одноразовий ідентифікатор J11806 (а.с.106). Згідно Графіку платежів за договором про споживчий кредит 4422051 від 11.12.2021 сторонами визначено, що сума кредиту становить 8000 грн. тіла кредиту, 3000 грн. проценти за користування кредитом, 1520 грн. комісія за надання кредиту. Усього чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період 12520 грн (а.с.66). Сторонами Договору підписаний і паспорт споживчого кредиту №4422051 (а.с.82-83). Також до Договору долучені Правила надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан» в редакції від 13.07.2021 (а.с.101-105). Первісний кредитор виконав умови договору та надав відповідачу кредит 11.12.2021 о 13:46 у розмірі 8000 грн. (а.с.107). З відомості про щоденні нарахування за кредитним договором 4422051 вбачається, що кредитором здійснювалось нарахування відсотків поза межами строку дії кредитного договору, а саме після 26.12.2021. У відомості вказано, що розмір боргу становить 33886 грн., з якої 7760 грн. тіло кредиту, 24606 відсотки, 1520 грн. комісія за надання кредиту (а.с.108). Згідно розрахунку заборгованості за договором №4422051 від 11.12.2021 сформованим за період з 26.07.2024 - 04.09.2025 загальна заборгованість становить 33886 грн., та складається з 7760 грн. заборгованості по тілу кредиту, 24606 грн. заборгованості по відсоткам, 1520 грн. заборгованості по комісіям (а.с.29). 26.07.2024 було укладено договір № 26-07/2024 відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4422051 (а.с.54, 55-60,61-65 67, 68, 69-70). Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 4422051. 02.01.2022 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» та [PERSON] укладено Договір № 3434311529-171072, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит у розмірі 1000 грн. За умовами Договору дата видачі кредиту 02.01.2022 , дата повернення кредиту 16.01.2022 (включно), термін користування кредитом 14 діб. За користування Кредитом позичальник зобов`язаний сплатити Товариству плату згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (а.с.8-14) Разом з Договором позики сторонами підписано паспорт споживчого кредиту (а.с.15-17). До Договору стороною позивача додані Правила про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС», затверджені 28.12.2019 (а.с.18-21). ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» виконало умови Договору на надало відповідачу кредит у розмірі 1000 грн. (а.с.22, 23). Згідно розрахунку заборгованості первісного кредитора відповідач за указаним Договором має заборгованість у розмірі 1070 грн. (а.с.25-28). Згідно розрахунку позивача загальний розмір боргу за Договором №3434311529-171072 від 02.01.2022 становить 1382 грн. і складається з 1000 грн. тіла кредиту та 382 грн. відсотків (а.с.30, 31). 07.03.2023 було укладено договір № 07/03/23 відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3434311529-171072 (а.с.71-75, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 84, 85, 86). 18.02.2025 було укладено договір № 18-02/25 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3434311529-171072 (а.с.37-40, 41, 42-43, 44, 45, 46, 47, 48, 49-51, 52). Таким чином позивач набув права вимоги до відповідача за кредитним договором 3434311529-171072 від 02.01.2022. До матеріалів справи долучені правовстановлюючі документи позивача (а.с.87, 88-89, 90). Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості, які врегульовані нормами Глави 71 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як свідчить зміст ч. 3, 5, 6, 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України). В абзаці 2 частини 2 статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі, з договорів. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із частиною 2 статті 1054 та частиною 2 статті 1050 ЦК України, наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями частини 1 статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд оцінив за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для часткового задоволення позову. Щодо Договору позики №3434311529-171072 від 02.01.2022, то в цій частині відповідач позов визнає, а тому суд ухвалює рішення про задоволення позову в частині стягнення заборгованості за указаним Договором позики, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Щодо Договору №4422051 від 11.12.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" та [PERSON] , то згідно умов указаного Договору та заповненої відповідачем Анкети - заяви на видачу кредиту кредит надається строком на 15 днів, тобто до 26.12.2021. Згідно Графіку платежів за договором про споживчий кредит 4422051 від 11.12.2021 сторонами визначено, що сума кредиту становить 8000 грн. тіла кредиту, 3000 грн. проценти за користування кредитом, 1520 грн. комісія за надання кредиту. Усього чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період 12520 грн. (а.с.66). З відомості про щоденні нарахування за кредитним договором №4422051 вбачається, що кредитором здійснювалось нарахування відсотків поза межами строку дії кредитного договору, а саме після 26.12.2021. Також з відомості вбачається, що 04.01.2021 (вже після закінчення строку дії договору) позичальником сплачено тіло кредиту у розмірі 240 грн., проценти за користування ним у розмірі 812 грн. та 240 грн. комісії, нарахованої за управління та обслуговування кредиту (а.с.108). Сторона позивача заявляє про стягнення заборгованості у розмірі 33886 грн., яка, як указано у долученому розрахунку складається з 7760 грн заборгованості по тілу кредиту, 24606 грн. заборгованості по відсоткам, та 1520 грн. заборгованості по комісіям (а.с.29). Проте суд з долученим розрахунком не погоджується. Так, як указано вище, договір, укладений між первісним кредитором та відповідачем строковий , а саме, кредит надавався відповідачу на строк 15 днів, тобто до 26.12.2021. Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Подібних висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (пункти 53, 54), від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Проте, з долученої виписки по рахунку та розрахунку заборгованості вбачається, що кредитор нараховував відповідачу відсотки після закінчення строку дії договору, що суперечить вимогам законодавства та укладеного між сторонами договору, оскільки доказів пролонгації договору стороною позивача не додано. Самі по собі умови договору про те, що припинення або розірвання Договору не звільняє Клієнта від обов`язку повернути Товариству наданий Кредит і сплатити нараховані проценти за користування Кредитом за фактичний термін користування Кредитом в день припинення або розірвання Договору, не заслуговують на увагу, оскільки в постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) Велика Палата Верховного Суду відступила (шляхом конкретизації) від її висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17 (провадження № 12-85гс20), вказавши, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за "користування кредитом" (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Посилання у кредитному договорі на те, що припинення або розірвання Договору не звільняє Клієнта від обов`язку повернути Товариству наданий Кредит і сплатити нараховані проценти за користування Кредитом за фактичний термін користування Кредитом в день припинення або розірвання Договору, у силу принципу contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem) повинні тлумачиться проти того, хто їх написав (у даному випадку проти кредитора), у зв`язку з чим не змінюють правової природи цих процентів, що унеможливлює визнання позивача кредитором відповідача у частині заявлених процентів, нарахованих поза межами строку кредитування. За таких обставин, поданий позов в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами за Договором № 4422051 від 11.12.2021 підлягає до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість, яка утворилася за кредитним договором станом на дату повернення кредиту, тобто в межах строку на який було надано кредит - 26.12.2021 та з врахування коштів, сплачених відповідачем 04.01.2022 (тіла кредиту у розмірі 240 грн., процентів за користування ним у розмірі 812 грн. та 240 грн. комісії, нарахованої за управління та обслуговування кредиту). Щодо комісії у розмірі 1520 грн. та сплачених позичальником 04.01.2022 240 грн., які кредитором спрямовані на погашення комісії. Згідно п.1.5.1 Договору від 11.12.2021 року №4422051 комісія за надання кредиту: 1520 грн., яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначені Законом України «Про споживче кредитування», який набув чинності 10 червня 2017 року. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). До загальних витрат за споживчим кредитом не включаються: 1) платежі, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання його обов`язків, передбачених договором про споживчий кредит; 2) платежі з оплати товарів (робіт, послуг), які споживач зобов`язаний здійснити незалежно від того, чи правочин укладено з оплатою за рахунок власних коштів споживача чи за рахунок споживчого кредиту. З положення ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» вбачається, що комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо включаються до реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки. Окреме стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення є порушенням закону, в зв`язку з чим умова Договору яка передбачає таке стягнення є нікчемною на підставі ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином заявлена позивачем до стягнення сума комісії у розмірі 1520 грн. не підлягає стягненню, а 240 грн., які під час внесення платежу відповідачем на виконання умов Договору 04.01.2022, первісним кредитором були спрямовані на погашення суми комісії, слід спрямувати на погашення суми нарахованих відсотків. Таким чином, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача, який набув право вимоги до нього за Договором про споживчий кредит №4422051 від 11.12.2021 заборгованість у розмірі 9708 грн., яка складається з: 7760 грн. тіла кредиту (8000 -240 = 7760), та 1948 грн. відсотків за користування кредитом (3000-240-812=1948). За таких обставин, стягненню з відповідача на користь позивача за невиконання умов вищевказаних договорів підлягає загальна сума у розмірі 11090 грн. (9708 +1382-11090). Щодо судових витрат. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Таким чином, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 761,72 грн. (11090 (сума, що стягується) : 35268 (сума, заявлена до стягнення) х 2422,40 (сума сплаченого судового збору)) . Стороною позивача заявлено до стягнення 13000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Відповідач просить про зменшення витрат на професійну правничу допомогу і в свою чергу заявляє про стягнення з позивача 4000 грн. витрат на адвоката. Представник позивача також просить про зменшення витрат з професійної правничої допомоги понесених відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч.3-5 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених витрат на оплату правничої допомоги позивач надав: Договір №02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024 (а.с.93-95), прас лист АО «Лігал Ассістанс», Заявку на надання юридичної допомоги №281 від 01.08.2025 (а.с.99,) Витяг з Акту №17 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025, з яких вбачається, що розмір витрат на адвоката становить 13000 грн. (а.с.100). Стороною відповідача до матеріалів справи долучено Ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВМ №1074075 від 08.10.2025 (а.с.147), Договір про надання правничої допомоги від 08.10.2025 (а.с.148), квитанцію про оплату послуг адвоката у розмірі 4000 грн. (а.с.149). Згідно ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до правової позиції наведеної у постановах ВС від 24.01.2019 року у справі №910/15944/17, від 19.02.2019 року у справі № 917/1071/18 - якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до правової позиції наведеної у постановах ВС від 04.12.2018 року у справі №911/3386/17, від 11.12.2018 року у справі № 910/2170/18 визначаючи обсяг юридичної та технічної роботи за результатами розгляду відповідного клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу), суд ураховує, чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини. Відповідно до правової позиції наведеної у постановах ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, від 01.06.2018 року у справі № 904/8478/16 Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. За таких обставин, враховуючи обставини справи, зокрема суму позовних вимог та часткове їх задоволення судом, складність справи, яка розглядалась в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, суд вбачає за можливе задовольнити клопотання відповідача про зменшення розміру судових витрат на правничу допомогу адвоката, які заявляє позивач з 13000 грн. до 5000 грн. При цьому враховуючи доводи зазначені в клопотанні позивача про зменшення судових витрат на правничу допомогу, що заявляє відповідач до стягнення з позивача, суд вбачає за можливе задовольнити його клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу, що заявляє відповідач з 4000 грн. до 2000 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягнення сума витрат на правничу допомогу, у зв`язку з частковим задоволенням позову (на користь позивача 31,44%), у розмірі 1570 грн. (5000 х 0,314 = 1570). У свою чергу з позивача на користь відповідача підлягає до стягнення сума витрат на правничу допомогу, у зв`язку з частковим задоволенням позову (пропорційно розміру задоволених позовних вимог щодо відповідача 68,56%), у розмірі 1370 грн. (2000 х 0,685 = 1370). Відповідно до ч.10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 200 грн. (1570 - 1370 = 200). Інші доводи та заперечення сторін на висновки суду не впливають. При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. На під ставі викладеного,

Outcome: partial