Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-23 00:00:00

У червні 2025 року Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Марганецької міської ради звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [PERSON] у зв`язку з невиконанням батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , та стягнути аліменти. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачі є батьками неповнолітнього [PERSON] . Згідно інформаії з Центру надання соціальних послуг Марганецької міської ради сім`я перебувала під соціальним супроводом з 21.11.2023 року. Під час відвідування сім`ї виявлено, що у помешканні брудно, розкидано хаотично речі, непомитий посуд. [PERSON] зловживала алкогольними напоями, залишала неповнолітнього сина та йшла на тривалий час, неодноразово було складено протоколи про адміністративні правопорушення за ст.184 КУпАП. Відповідач злісно ухиляється від виховання дітей, що є підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідач [PERSON] взятий під варту 17 квітня 2025 року за вчинення домашнього насильства відносно [PERSON] , тому не може виконувати батьківські обов`язки. Ухвалою суду від 16 червня 2025 року провадження у справі відкрито, постановлено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 8 серпня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. В судовому засіданні представник позивача Долгорук В.В. позов підтримала, суду пояснила, що родина знаходиться під наглядом, неодноразово проводилась робота, [PERSON] зловживає алкогольними напоями, покидає дитину. Дитину вилучили у матері, за весь час матір не прийшла до служби у справах дітей з приводу цього. [PERSON] перебуває під вартою з квітня 2025 року за вчинення злочину відносно [PERSON] . Просить задовольнити вимоги та позбавити батьківських прав відповідачів та стягнути аліменти. Відповідач [PERSON] позов не визнала, суду пояснила, що дитина завжди була з нею, є всі необхідні речі, іграшки, харчі. Її всі обмовляють, вона закодувалась та не вживає алкоголь, в підготовче судове засіданні приходила в нетверезому стані, бо поминала дідуся. [PERSON] під вартою за злочин - протягом 5 днів сварилися, бив її, стріляв в стіну, а цей час дитина була в іншій кімнаті. Вважає себе гарною матір`ю. Відповідач [PERSON] надав письмові пояснення по суті позову, позовні вимоги не визнає, просить відмовити в задоволенні позову, скільки вони є гарними батьками, дитина мала всі необхідні речі, харчі, іграшки, забезпечена належними умовами для проживання. Вислухавши сторони, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України). Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як встановлено в судовому засіданні батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 27.09.2023 року Томаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис № 154 від 27 вересня 2023 року. 3 січня 2024 року, 17 січня 2024 року, 5 серпня 2024 року Центром надання соціальних послуг ММР надано інформацію щодо сім`ї [PERSON] , відповідно до якої з 1.11.2023 року сім`я перебувала під соціальним супроводом, основні проблеми: неналежне виконання батьківських обов`язків, складалися адміністративні протоколи за ст.184 КУпАП, [PERSON] залишала дитину та додому не приходила декілька днів. 24 березня 2025 року [PERSON] та [PERSON] було попереджено про подальше позбавлення батьківських прав у випадку несумлінного виконання батьківських обов`язків. 26 травня 2025 року Центром надання соціальних послуг ММР надано інформацію щодо сім`ї [PERSON] , відповідно до якої батькам було рекомендовано пройти курс лікування у нарколога від алкогольної залежності, результату не досягнуто, 17.04.2025 року [PERSON] обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, [PERSON] почала вживати алкогольні напої та дитина зростає в нездоровій атмосфері. Відповідно до повідомлень ВП № 1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 17.01.1024 року, 24.04.24 року, 7.02.2024 року, [PERSON] знаходилась в стані алкогольного сп`яніння, залишала дитину без нагляду на тривалий час. Згідно характеристики Голови квартального комітету № 7 від 5 червня 2025 року [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] з дружиною, сином та власником помешкання, за час проживання проявив себе як диктатор по відношенню до своїх близьких, неодноразово бив дружину, по відношенню до сусіді має надмірне ставлення. Свідок [PERSON] суду показав, що працює інспектором ювенальної превенції ВП № 1 , сім`ю знає протягом двох років, оскільки є малолітня дитина, з часу народження часто виїжджали за адресою проживання, складено протоколи про адміністративні правопорушення за ст.184 КУпАП відносно [PERSON] , за ст.173-2 КУпАП відносно [PERSON] . [PERSON] часто покидала житло на певний час, проживала з іншими чоловіками, в цей час дитина була з [PERSON] присутності дитини вживала алкогольні напої, декілька місяців тому близько 23 год. зателефонували працівники СОГ та повідомили, що вона спить в нетверезому стані на зупинці. Згідно листа Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 14.10.2024 року [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків 25.10.2023 року, 4.03.2024 року, 22.05.2024 року, 14.08.2024 року. В матеріалах справи наявний висновок виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області від 6.06.2025 року за № 15/20-831 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [PERSON] по відношенню до дитини - [PERSON] , [INFO] . Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п.16: „Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками". За змістом роз`яснень, п.п. 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом встановлено, що відповідач протягом тривалого часу, систематично, свідомо, без поважних причин не виконувала належним чином і взагалі не виконує на цей час свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, не цікавиться її долею протягом тривалого періоду часу, участі у їх вихованні та розвитку не приймає, матеріально не допомагає, тобто контакту не підтримує, що стверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Під час розгляду даної справи встановлено, що відповідачка жодних спроб на відновлення відносин з дитиною не робила, тобто, вона не тільки ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а свідомо не бажає їх виконувати, а тому суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у її долі. Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає підстав для попередження відповідачки про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останній положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. До пояснень відповідача [PERSON] про те , що вона має намір піклуватися про дитину, не вживає алкогольні напої на теперішній час, суд відноситься критично, оскільки вони спростовуються показами свідка, в підготовче судове засідання [PERSON] з`явилася в стані алкогольного сп`яніння, пояснюючи, що в неї був привід. Відповідно до абз. 2 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач просить стягнути на користь опікуна аліменти на утримання [PERSON] у розмірі, який визначить суд, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явленння позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Виходячи з усього вищевикладеного, суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги до [PERSON] підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог до [PERSON] , то суд виходить з наступного. 17 квітня 2025 року до [PERSON] застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Факт взяття відповідача під варту є об`єктивною причиною, що унеможливлює виконання відповідачем його батьківських обов`язків з вказаного часу. При цьому наданий позивачем на підтвердження своїх позовних вимог висновок Виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області від 06 червня 2025 року № 15/20-831 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] не є безумовною підставою для задоволення позову та позбавлення [PERSON] батьківських прав, оскільки на підставі частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим. Як пояснила представник позивача Долгорук В.В. підставою позбавлення батьківських прав [PERSON] є те, що він перебуває під вартою. Будь-яких інших, передбачених статтею 164 СК України, підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, судом під час розгляду справи в судовому засіданні не встановлено. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі справа № 362/4847/20, провадження № 61-399св22, від 8 червня 2022 року. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки, суд дійшов висновку про позбавлення батьківських прав матері, а батько перебуває під вартою, то органом опіки та піклування буде призначено дитині опікуна, тому суд вважає за необхідним стягнути аліменти з батька на користь особи, яка буде призначена опікуном. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп., з [PERSON] - 1211 грн.20 коп.

Outcome: partial