Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

22.08.2025 позивач ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в інтересах якого діє представниця Луценко Ю. С., звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 09.04.2024 ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] уклали електронний договір про відкриття кредитної лінії №\~1377-4152, відповідно до якого [PERSON] отримала від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» кредит у розмірі 5 200,00 грн на строк 300 календарних днів, базовий період складає 14 календарних днів, перебіг першого базового періоду починається з дати надання/видачі кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого базового періоду. Період кожного наступного базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього базового періоду. Перебіг останнього базового періоду закінчується в останній день строку дії цього договору, з кінцевим терміном повернення 02.02.2025 року. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 1377-4152 від 09.04.2024 станом на 14.07.2025, наданого позивачем, заборгованість за основною сумою боргу складає 5 200,00 грн, залишок за відсотками 39 000 грн. Разом з тим позивач повідомляє, що ним було прийняте рішення про можливість застосування до відповідачки програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими відсотками у загальній сумі 18 200,00 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 26 000,00 грн. Ураховуючи зазначене позивач просить суд у цьому позові стягнути з відповідачки не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, а саме: прострочену заборгованість за кредитом 5 200,00 грн; прострочену заборгованість за нарахованими процентами 20 800,00 грн. Загалом позивач просить стягнути з відповідачки загальну суму заборгованості у розмірі 26 000,00 грн, а також судові витрати у розмірі 2\~422,40 грн сплаченого судового збору. Ухвалою судді Новодністровського міського суду Чернівецької області від 04.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін. Позивач та його представниця у судові засідання не з`являлися, проте клопотали про розгляд справи за відсутності представницяа ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». У клопотанні позивач також повідомив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі і не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачка у судові засідання не з`являлася, проте належним чином була повідомлена, зокрема, шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження у справі, судових повісток (рекомендовані повідомлення поверталися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою»). Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Крім того, відповідно до приписів ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, на підставі ст.\~223, 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та постановити заочне рішення у справі. У зв`язку з неявкою сторін згідно з ч.\~2 ст.\~247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов такого висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів сторін та застосованих норм права. Суд установив, що 09.04.2024 [PERSON] уклала з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» договір про відкриття кредитної лінії № 1377-4152 (шляхом акцептування оферти), за умовами якого позичальниця отримала кредитні кошти у сумі 5 200,00 грн на строк 300 календарних днів, базовий період складає 14 календарних днів, згідно п. 4.8. даного договору перебіг першого базового періоду починається з дати надання/видачі кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого базового періоду. Перебіг кожного наступного Базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього Базового періоду. Перебіг останнього Базового періоду закінчується в останній день строку дії цього Договору, з кінцевим терміном повернення 02.02.2025 року. Згідно з п. 3.2. договору про відкриття кредитної лінії № 1377-4152 для укладання цього договору, у порядку встановленому правилами, позичальник надає кредитодавцю інформацію щодо бажання отримати кредит, шляхом заповнення на веб-сайті кредитодавця усіх граф відповідної форми. Надаючи таку інформацію, позичальник вказує повні, точні та достовірні особисті дані, заповнення яких передбачено відповідною сторінкою веб-сайту кредитодавця та які необхідні для укладення цього договору. Позичальник несе відповідальність за дійсність та достовірність таких даних. У п. 3.3. даного договору вказано, що при поданні інформації відповідно до п. 3.2. цього договору позичальником вперше, відбувається реєстрація позичальника у ІТС кредитодавця через веб-сайт кредитодавця та формується позичальнику його особистий розділ у ІТС кредитодавця (особистий кабінет). Доступ до особистого кабінету здійснюється позичальником після авторизації шляхом використання одноразового паролю, який надсилається кредитодавцем позичальнику каналом комунікації, що наданий позичальником згідно п. 3.2. цього договору (номер телефону, адреса електронної пошти, того) зокрема, але не виключно в один із наступних способів: у СМС-повідомленні; з використанням сучасних сервісів передачі даних (Viber, WhatsApp, Telegram, тощо); електронним листом; шляхом здійснення дзвінку та повідомлення одноразового паролю. Використання одноразового паролю має юридичне значення ідентифікації позичальника в розумінні положень ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Договір був підписаний відповідачкою електронним шляхом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (номер пароля) С4263. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Наведена позиція висловлена в постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду ВС від 12.01.2021р. по справі № 524/5556/19 (провадження №61-16243 св 20). Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Отже, кредитний договір був укладений відповідно до приписів чинного законодавства про порядок їх укладення в електронній формі. Відповідно до п. 4. паспорту споживчого кредиту, затвердженого Наказом директора ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» №12-П від 27.02.2024 року, позичальниця зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування коштами на умовах, передбачених у договорі кредиту №1377-4152 продукту «CreditKasa» за стандартною процентною ставкою у розмірі 2,5 % у день, яка застосовується протягом всього строку дії цього договору, що був підписаний одноразовим ідентифікатором відповідача С4263. Відповідно до умов указаного договору відповідачка взяла на себе зобов`язання сплатити основну суму кредиту та проценти за користування кредитом за наступною ставкою: -\~у п.\~4.7.\~даного договору\~вказано,\~що плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом. Тип процентної ставки за користуванням кредитом фіксована. Процентна ставка за користуванням кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом, однак позичальнику на умовах, вказаних у цьому договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися кредитом за промо-ставкою та/або пільговою, та/або зниженою процентними ставками. Надані клієнту в межах програм лояльності ставки діють і залишаються незмінними протягом усього періоду дії пропозиції в межах програми лояльності за умови дотримання клієнтом усіх умов відповідної програми лояльності. - у п. 4.10. договору вказано, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 2,5 % (дві цілих, п`ятдесят сотих відсотків) за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за промо-ставкою та/або зниженою, та/або пільговою процентною ставкою). Цей договір укладається сторонами у вигляді електронного договору, згідно з п. 3.2. договору про відкриття кредитної лінії для укладання цього Договору, у порядку встановленому правилами, позичальник надає кредитодавцю інформацію щодо бажання отримати кредит, шляхом заповнення на веб-сайті кредитодавця усіх граф відповідної форми. Надаючи таку інформацію, позичальник вказує повні, точні та достовірні особисті дані, заповнення яких передбачено відповідною сторінкою веб-сайту кредитодавця та які необхідні для укладення цього договору. Позичальник несе відповідальність за дійсність та достовірність таких даних. Суд з`ясував, що позичальниця підтвердила, що до укладення договору уважно ознайомилася з текстом цього договору та правилами, а також отримала від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, крім того підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту надані виходячи з обраних нею умов кредитування, та підтвердила отримання нею всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до її потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для неї, в тому числі в разі невиконання нею зобов`язань за цим договором. До договору про відкриття кредитної лінії №\~1377-4152 від 09.04.2024 додаються додатки: правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «CreditKasa», паспорт споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, затвердженого Наказом директора ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» №12-П від 27.02.2024 року, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором № 1377-4152 (графік платежів за договором) відповідно до Методики НБУ, стандартна ставка 2,5 % (додаток № 3), усі вказані документи підписані відповідачкою одноразовим ідентифікатором, також позивачем наданий суду розрахунок заборгованості за договором 1377-4152 від 09.04.2024, станом на 14.07.2025. Судом установлено, що сторонами узгоджено істотні умови кредитного договору, зокрема, розмір кредиту, строк кредитування, строк дії договору, процентна ставка та порядок нарахування відсотків. 09.04.2024 у день укладення кредитного договору ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» перерахувало грошові кошти у розмірі 5 200,00 грн на банківський рахунок відповідачки. Указані обставини підтверджуються довідкою про перерахування суми кредиту №\~1377-4152 від 09.04.2024 (liqpay), сума 5 200,00 грн, номер банківської карти [NUMBER] , платіж № 2447798772 (а. с. 44), інформаційним листом від АТ КБ «ПриватБанк» від 22.07.2025, у якому містяться дані про те, що 09.04.2024 грошові кошти сумою 5 200,00 грн були перераховані на карту [NUMBER] . Указаний номер карти співпадає з даними номеру особистого електронного платіжного засобу [PERSON] , зафіксованого у реквізитах позичальника у договорі про відкриття кредитної лінії № 1377-4152 від 09.04.2024 Отже, суд уважає доведеною ту обставину, що відповідачка отримала кредитні кошти у розмірі 5 200,00 грн 09.04.2024 від позивача на підставі наведеного вище договору. Проаналізувавши розрахунок заборгованості відповідачки суд дійшов такого висновку. 09.04.2024 відповідачка отримала кредитні кошти у розмірі 5 200,00грн. З 09.04.2024 по 02.02.2025 відповідачці нараховувалися відсотки у розмірі 130,00 грн (5\~200 ? 2,5\~% = 130 грн). Відповідно до п.\~4.8. базовий період складає 14 (чотирнадцять цілих, нуль сотих) календарних днів. Перебіг першого базового періоду починається з дати надання/видачі кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого базового періоду. Перебіг кожного наступного базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього базового періоду. Перебіг останнього базового періоду закінчується в останній день строку дії цього договору. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 1377-4125 від 09.04.2024 станом на 14.07.2025 суд вбачає, що відповідачка не сплачувала протягом строку, жодних платежів як для покриття основної суми кредиту, так і для покриття відсотків за користування ним. Таким чином, суд доходить переконання про те, що позовні вимоги у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5 200,00 грн є підставними. Щодо процентів, нарахованих позивачем, то суд уважає за необхідне зазначити таке. Здійснивши перевірку розрахунку заборгованості суд встановив, що такий не суперечить умовам Кредитного договору. Враховуючи зазначене вище позивач просить суд у цьому позові стягнути з відповідачки не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, а саме: 1) прострочену заборгованість за кредитом 5 200,00 грн; 2) прострочену заборгованість за нарахованими відсотками 20 800,00 грн, що разом становить 26 000,00 грн. Позивач за наведені вище періоди застосовував відсоткову ставку 2,5\~%. Однак Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023 до\~Закону України «Про споживче кредитування»\~внесені зміни, відповідно до яких на підставі ч. 5\~ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4цієї статті, не може перевищувати 1%\~(зміни, внесені п. 5\~розділу І Закону України № 3498-IX від 22.11.2023, набрали чинності 24.12.2023, тобто, з дня, наступного за днем його опублікування (23.12.2023). Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону\~України № 3498-IX від 22.11.2023, дія пункту 5 розділу I\~цього Закону\~поширюється на договори про споживчий кредит, укладені\~до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Тобто положення Закону України № 3498-IX від 22.11.2023\~про обмеження максимального розміру денної процентної ставки, який не може перевищувати 1%, має зворотну дію в часі стосовно кредитних правовідносин, що виникли до набрання чинності цим законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Відповідно до ч. 5\~ст.\~12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. У п. 17\~Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування»\~передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності\~Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг»\~установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5%. Таким чином, у період з 24.12.2023 по 21.08.2024 діє перехідний період правового регулювання (під час якого діє обмеження максимальної денної процентної ставки у розмірі 2,5%, 1,5%), проте одночасно під час якого, як слідує з положень п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону\~України № 3498-IX від 22.11.2023, діє обмеження максимальної денної процентної ставки у розмірі також 1% та поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Отже, застосовними у вказаному часовому періоді з 24.12.2023 по 21.08.2024 можуть бути такі максимальні розміри денної процентної ставки: 1) 1 %\~при укладенні кредитних договорів у правовідносинах, що виникають після 24.12.2023 (набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023, яким\~ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~доповнено ч. 5); 2) 1%\~при пролонгації після 24.12.2023 договорів, укладених до набрання чинності змінами до\~Закону України «Про споживче кредитування»; 3) 2,5 % (з 24.12.2023 по 22.04.2024 включно)\~та 1,5% (з 23.04.2024 по 21.08.2024 включно), передбачені п. 17\~Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». При цьому, законом не встановлено обмежень дії ч. 5 ст.\~ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», згідно з якими умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З огляду на наведене суд убачає суперечливість положень ч. 5 ст. 8З Закону України «Про споживче кредитування»\~з п.17Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». У практиці Верховного Суду сформовано сталий підхід, за якого при застосуванні норми права у разі можливості її неоднозначного розуміння необхідно враховувати її текстуальне значення (букву закону), з`ясовувати дійсну легітимну мету законодавця, яка встановлюється, зокрема, через аналіз пояснювальної записки до проєкту закону , а також дослідження генезису розвитку відповідних законодавчих змін, дійсної суті проблеми, що підлягає вирішенню на рівні прийняття закону (Постанова КАС у складі ВС від 20.11.2018 у справі № 820/1670/18). З пояснювальної записки до\~Закону України № 3498-IX від 22.11.2023\~вбачається, що прийняття законопроєкту було обґрунтовано необхідністю знизити надвисоке ціноутворення на ринку мікрокредитування, зменшити високоризикове кредитування, сповільнити зростання заборгованості малозабезпечених і фінансово необізнаних позичальників та посилити захист прав споживачів шляхом гарантування отримання ними всієї інформації, необхідної для оцінки спроможності до повернення кредиту та виплати відсотків за користування ним, а також усунення можливості психологічного впливу кредитодавцем на процес прийняття такого рішення. Тобто, в цілому зазначений законопроєкт було спрямовано на покращення становища споживача у кредитних правовідносинах. Отже, суд ураховує, що метою прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023 було саме покращення становища споживача послуг кредитування, а обмеження максимального розміру процентної ставки мало на меті не створити надмірний фінансовий тягар для споживача. Окрім цього, при врахуванні на підставі п. 2\~розділу IІ Закону України «Про споживче кредитування»\~положень закону про обмеження максимальної денної процентної ставки в розмірі 1 %, передбаченому ч. 5\~ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», при пролонгації договорів, укладених до набрання чинності змінами до\~Закону України «Про споживче кредитування», логічним є висновок, що\~Перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування»\~не застосовні до тих договірних правовідносин споживчого кредитування, які виникли до внесення змін до закону, проте пролонгуються після набрання чинності ч. 5\~ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», яким обмежено максимальний розмір денної процентної ставки (1 %). За такого підходу стає очевидним, що дія Перехідних положень закону поширюється не на нові правовідносини, а саме на ті правовідносини, які виникли до набрання чинності законом, який покращує становище споживача, та тривають після набрання чинності цим законом та мають на меті забезпечити поступовий перехід правовідносин до нових реалій правового регулювання з дотриманням справедливого балансу інтересів учасників таких правовідносин. Відсутні підстави для застосування перехідних положень закону до правовідносин ,що виникають під час нових реалій правового регулювання, за існування сприятливішого для споживача фінансових послуг правового регулювання та в умовах чинності застереження, що\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (ч. 5\~ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»). За змістом\~Закону України «Про правотворчу діяльність», перехідні положення включаються до нормативно-правового акта, якщо: 1) реалізація нормативно-правового акта здійснюватиметься поетапно (при цьому текст кожної тимчасової норми права, включеної до цього розділу, має вказувати на строк (термін), протягом якого діятиме зазначена тимчасова норма); 2) нормативно-правовими актами, що застосовувалися до набрання чинності прийнятим (виданим) нормативно-правовим актом, встановлювався інший порядок регулювання відповідних суспільних відносин; 3) акт має зворотну дію в часі (пом`якшує або скасовує відповідальність особи); 4) необхідно передбачити збереження обсягу і змісту норм права, спрямованих на захист прав і свобод громадян та інтересів юридичних осіб, що існували за попереднього регулювання тощо. Отже, для договорів споживчого кредитування, які було укладено до 24.12.2023, проте які пролонгуються після 24.12.2023, не може бути встановлено більш сприятливий режим правового регулювання максимальної денної процентної ставки, аніж для договорів, які укладені після 24.12.2023, тобто, після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023 до\~Закону України «Про споживче кредитування», яким внесено зміни до ч. 5\~ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування». Натомість для правовідносин, які виникли після набрання чинності 24.12.2023 Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023, на підставі ч. 5\~ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1%. Такий підхід відповідає принципу тлумачення закону на користь слабшої сторони, який є однією з основних засад правової системи, яка вказує, що суди повинні намагатися тлумачити закон та його норми в такий спосіб, щоб максимально захищати права та інтереси фізичної особи («in dubio pro persona» або «in dubio pro homine», що означає «у вагомих сумнівах - на користь людини» (Постанова Верховного Суду від 10.01.2024 у справі № 240/4894/23). Принцип тлумачення закону на користь особи вказує на те, що в сумнівних ситуаціях суди повинні намагатися вибрати інтерпретацію, яка максимально захищає права та інтереси саме фізичної особи. Застосовними для договорів споживчого кредитування у період з 24.12.2023 по 21.08.2024 можуть бути такі максимальні розміри денної процентної ставки: 1) 1 %\~при укладенні договорів у правовідносинах, що виникають після 24.12.2023 (набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023, яким\~ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~доповнено ч. 5); 2) 1%\~при пролонгації після 24.12.2023 договорів, укладених до набрання чинності змінами до\~Закону України «Про споживче кредитування»; 3) 2,5 % (з 24.12.2023 по 22.04.2024 включно) та 1,5% (з 23.04.2024 по 21.08.2024 включно), передбачені п. 17\~Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування»\~протягом перехідного періоду, застосовного для кредитних договорів, укладених до набрання чинності змінами до ч. 5\~ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», проте які продовжують діяти після набрання чинності зазначеними змінами\~Закону України «Про споживче кредитування»\~і передбачають більший максимальний розмір денної процентної ставки, ніж встановлено перехідними положеннями закону. Тому максимальний розмір денної процентної ставки з 24.12.2023 не повинен перевищувати 1%, а щодо договорів, які укладено до набрання чинності\~Законом України № 3498-IX: протягом перших 120 днів з дня набрання чинності\~Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг»\~2,5%; протягом наступних 120 днів\~1,5%; та 1 %\~починаючи з 241 дня після набрання чинності зазначеним Законом. Позаяк кредитний договір №\~1377-4152 від 09.04.2024 укладений між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] після набрання чинності відповідних положень Закону України «Про споживче кредитування», то відсоткова ставка встановлена законом, який регулює спірні правовідносини між сторонами, не може бути збільшена умовами договору, а тому суд убачає за необхідне провести перерахунок заборгованості за процентами та при нарахуванні процентів за користування [PERSON] кредитом слід ураховувати обмеження максимального розміру денної процентної ставки за період з 09.04.2024 до 02.02.2025, з 1\~% відповідно до вимог ст.\~8 Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, з 09.04.2024 по 02.02.2025 відповідачці повинні були нараховуватися відсотки з урахування змін до такого нарахування, пов`язаних зі змінами у законодавстві, а саме не більше 1 % (5\~200 ? 1 % = 52 грн у день). Отже, 52 ? 300 календарних днів = 15 600,00 грн. Виходячи із наведеного суд резюмує, що сукупна сума стягнення за відсотками повинна складати 15\~600,00 грн. Отже, сума заборгованості за нарахованими процентами протягом строку кредитування, взятого до розрахунку позивачем 300 днів з урахуванням ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» становить 15\~600,00 грн. Суд зауважує, що відповідачка, будучи належним чином повідомлена про розгляд справи щодо стягнення з неї грошових коштів за зобов`язаннями відповідно до умов кредитного договору, заяв по суті справи, інших клопотань, доказів на підтвердження протилежних обставин не подавала, проти позову не заперечувала. Суд вважає надані позивачем докази достовірними, допустимими, належними та такими, що у своїй сукупності достатні та підтверджують обставини, на які він покликається у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та за відсотками. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2 статті 15\~Цивільного\~кодексу\~України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Позивач як на підставу заявлених вимог посилається на те, що слід стягнути з відповідачки на його користь заборгованість у розмірі 26 000,00 грн у зв`язку із порушенням зобов`язання за договором про відкриття кредитної лінії №\~1377-4152 продукту «CreditKasa» від 09.04.2024. Позаяк [PERSON] та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» уклали договір про відкриття кредитної лінії №\~1377-4152 продукту «CreditKasa» від 09.04.2024, за умовами якого позичальниця отримала кредитні кошти у сумі 5 200,00 грн строком на 300 днів, строк виконання зобов`язань відповідачки настав 02.02.2025. Отже, суд резюмує, що у позивача виникло право вимоги стягнення заборгованості за кредитним договором. Суд погоджується з аргументами позивача, виходячи з таких норм права, які підлягають застосуванню. За змістом статті 207\~ЦК\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. За статтею\~6\~ЦК\~України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626,\~628\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638\~ЦК\~України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2\~статті 639 ЦК України). Відповідно до ст.\~13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. У статті 14 зазначеного Закону виснувано: договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Визначення кредитодавцем можливості укладення договору про споживчий кредит здійснюється на підставі відповідного запиту (заяви) споживача, у тому числі з використанням засобів дистанційного зв`язку, та оцінки кредитоспроможності споживача. Кредитодавцю забороняється встановлювати плату за розгляд запиту (заяви) про укладення договору про споживчий кредит. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст.\~526\~ЦК\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Цивільно-правова відповідальність\~це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Згідно зі ст.\~525\~ЦК\~України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 536\~ЦК\~України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.\~610\~ЦК\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.\~612\~цього\~кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Зібрані докази вказують на те, що [PERSON] 09.04.2024 уклала електронний кредитний договір про відкриття кредитної лінії №\~1377-4152 продукту «CreditKasa», за умовами якого отримала кредитні кошти у сумі 5 200,00 грн строком на 300 днів. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 1377-4152 від 09.04.2024 станом на 14.07.2025 суд вбачає, що відповідачка не намагалася сплачувати заборгованість за відсотками протягом строку кредитування, як для покриття основної суми кредиту, так і для покриття відсотків за користування ним. Однак, ураховуючи, що фактично отримані та використані позичальницею кошти в добровільному порядку ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не повернуті, позицію відповідачки, яка жодних аргументів чи доказів для доведення протилежного не надала, а також вимоги ч.\~1 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що свідчить про порушення прав позивача, а тому суд вважає, що право позивача на повернення заборгованості по тілу кредиту та нарахованих відсотках підлягає захисту в судовому порядку. За таких обставин, суд дійшов висновку, що у даному випадку мають місце порушення з вини відповідачки прав позивача щодо порядку погашення заборгованості за кредитним договором та вважає, що позов підлягає до задоволення частково, шляхом стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» сукупно заборгованості 20\~800 грн. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає. Згідно із ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові-на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. (20 800 ? 26 000) ? 100\~ = 80,00 % 2\~422,40 ? 80,00 % = 1\~937,92 грн. За таких обставин, суд вважає, що на користь позивача підлягають стягненню з відповідача 2\~330,35 грн, сплаченого судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: partial