Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-23 00:00:00

представник позивача [PERSON] адвокат Зіменко О.В. за допомогою системи «Електронний суд» 27.04.2025 звернулась до суду із зазначеною позовною заявою, за змістом якої просить визнати причину строку для прийняття спадщини поважною та визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , терміном 3 (три) місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. За змістом позовної заяви [INFO] померла [PERSON] ( [INFO] ), актовий запис по смерть №592 складений 13 липня 2024 року Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Одеса). Позивач [PERSON] є рідною донькою померлої [INFO] [PERSON] , та ще одною донькою померлої, є третя особа по справі - [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 7.69561 га, кадастровий номер 2321581300:01:002:0021, право на яку посвідчене Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП №010724, виданого 25 червня 2002 року Дніпровською сільською радою Вільнянського району Запорізької області. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за [PERSON] , 12.05.2014 року за номером запису про право власності 5677043 зареєстроване право власності на вказану земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельна ділянка перебуває в оренді ФОП [PERSON] , за договором оренди землі від 28.11.2014 року. За час життя, 17.01.2012 року [PERSON] склала заповіт, за змістом якого заповіла на ім`я [PERSON] земельну ділянку площею 7.84 га, що знаходиться на території Дніпровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Оригінал заповіту знаходився у третьої особи по справі [PERSON] , яка наприкінці березня 2025 року, повідомила позивачку що знайшла, перебираючи документи, заповіт складений на її ім`я серед інших документів та віддала його позивачу, у зв`язку із чим 02 квітня 2025 року позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Проте, Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.04.2025 №189/02-31 приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Чепець О.С., [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки спадкоємець [PERSON] до 12 січня 2025 року до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не зверталась, на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, отже вважається такою, що не прийняла спадщину. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за заповітом, за померлою [PERSON] . У зв`язку із відсутністю інших спадкоємців, які прийняли спадщину шляхом подачі до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, подається позовна заява до виконавчого комітету Петро-Михайлівської сільської ради, за місцем розташування спадкового майна та відкриттям спадщини. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, за час життя [PERSON] була зареєстрована та мешкала у [ADDRESS] , що територіально віднесено до колишньої Дніпровської, а станом на зараз Петро-Михайлівської сільської ради. Додатково позивач зазначила, що [PERSON] отримала у спадок майно, яке залишилось після смерті батька, тому за усною домовленістю між [PERSON] та [PERSON] , майно яке залишилось після смерті матері у спадок переходить до позивача. Вказаними обставинами пояснюється поважність пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, та необхідність звернення до суду із заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Ухвалою судді від 01.05.2025 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати в порядку загального позовного провадження. Визначено дату, час і місце проведення підготовчого засідання, з повідомленням (викликом) сторін (учасників справи). Визначено відповідачці 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам\~ст.178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем. Роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8\~ст. 178 ЦПК України). Згідно з ч.1\~ст.193 ЦПК України\~у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов. Встановлено позивачу 5-денний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам ч.3-5\~ст.178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи. Роз`яснено третій особі згідно з ч.4\~ст.181 ЦПК України\~право подати пояснення щодо позову в 15-денний строк із дня вручення даної ухвали, а щодо відзиву - протягом 5 днів із дня його отримання, які мають відповідати вимогам ч.3-6\~ст.178 ЦПК України Ухвалою суду від 06.06.2025 в порядку витребування доказів витребувано від приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Чепець Ольги Сергіївни, витяг зі спадкового реєстру та належним чином завірену копію спадкової справи № 30/2025, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . На виконання ухвал суду 11.06.2025 надана копія спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 11.07.2025 постановлено закрити підготовче провадження у цивільній справі та призначити її до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомити учасників справи шляхом надсилання судових повісток. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було за відсутності відповідних клопотань. Зустрічної позовної заяви не подано. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Зіменко О.В. у судове засідання не з`явились, представником позивача подано суду заяву, у якій остання просила проводити розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити. Представник відповідача Петро-Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направляння судових повісток, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, за таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність. Третя особа [PERSON] направила до суду заяву про визнання позовних вимог, позовні вимоги визнає у повному обсязі, просила суд розглядати справу без її участі. Згідно з ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з установлених у судовому засіданні таких обставин. З матеріалів справи вбачається, [INFO] померла [PERSON] ( [INFO] ), актовий запис по смерть №592 складений 13 липня 2024 року Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Одеса). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 7.69561 га, кадастровий номер 2321581300:01:002:0021, право на яку посвідчене Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП №010724, виданого 25 червня 2002 року Дніпровською сільською радою Вільнянського району Запорізької області. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за [PERSON] , 12.05.2014 року за номером запису про право власності 5677043 зареєстроване право власності на вказану земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельна ділянка перебуває в оренді ФОП [PERSON] , за договором оренди землі від 28.11.2014 року. За час життя, 17.01.2012 року [PERSON] склала заповіт, за змістом якого заповіла на ім`я [PERSON] земельну ділянку площею 7.84 га, що знаходиться на території Дніпровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Оригінал заповіту знаходився у [PERSON] , яка повідомила що знайшла, перебираючи документи, заповіт та віддала його позивачці, у зв`язку із чим 02 квітня 2025 року остання звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.04.2025 №189/02-31 приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Чепець О.С., [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки спадкоємець [PERSON] до 12 січня 2025 року до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не зверталась, на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, отже вважається такою, що не прийняла спадщину. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за заповітом, за померлою [PERSON] , що узгоджується із матеріалами спадкової справи. Задовольняючи позов в повному обсязі, суд виходить з таких норм чинного законодавства. За змістом\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12,\~13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно за приписами ч.1, 2\~ст.2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно із п.1\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами\~ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. Відповідно до ч.1\~ст.1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. А як зазначено в\~статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі\~ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно зі змістом ч.1\~ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до положень\~статті 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Згідно з нормою\~статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави. Відповідно до ч.5 ст.1268\~та ч.3 ст.1296 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Крім того, за роз`ясненнями у п.24 постанови Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо. З урахуванням фактичних обставин конкретної справи поважними причинами пропуску строку суд може визнати, зокрема: 1) тривалу хворобу спадкоємців; 2) велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем розташування спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17, від22 березня 2023 року у справі № 361/8259/18 та багатьох інших. Разом з цим, згідно з положеннями постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024, які враховуються під час розгляду справи на виконання приписів ч.4\~ст.263 ЦПК України, у справі №686/5757/23, пр.14-50цс24, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте така необізнаність повинна ототожнюватися з незнанням спадкоємцем про його право на спадкування загалом; в такому випадку особа з незалежних від неї причин не вчиняє юридично значущих дій, які пов`язані з набуттям нею певних прав, що випливають із спадкування. Згідно зі\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.3\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами\~ст. 76-81 ЦПК України, засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що спадкоємиця пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, не будучи обізнаною про заповіт на її ім`я, посвідчений від імені [PERSON] . Під час розгляду даної справи судом здійснено оцінку кожного аргументу позивача, з огляду на наявні у справі докази, на підставі чого встановлено, що дані докази та аргументи є належними та допустимими, а також відповідають вимогам\~статті 95 ЦПК України. За змістом ст.\~89,\~213 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). За нормою\~ст.263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд також зауважує, що за приписами\~ст.251-253 ЦК України\~строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Позивачем відповідно до вимог ч.1\~ст.81 ЦПК України\~належним чином доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Третьою особою підтверджуються факти викладені в позовній заяві в повному обсязі. Враховуючи наведене, обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем обрано належний спосіб захисту порушеного права, суд ухвалює рішення про задоволення позову, а саме, шляхом визначення [PERSON] додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , тривалістю три місяці, який необхідно обраховувати з дати набрання рішенням законної сили, із врахуванням умов воєнного стану, який на час ухвалення рішення не припинений та скасований, що є загальновідомою обставиною. Визначений строк, на переконання суду, буде достатнім для виконання необхідних дій спадкоємицею з метою захисту її спадкових прав. Відповідно до ч.1, п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи рішення суду та критерії, визначені ч.3\~ст.141 ЦПК України, що обов`язково мають бути взяті до уваги судом при вирішенні питання про розподіл судових витрат, оскільки порушення прав позивачки не є наслідком дій, бездіяльності та/або рішень відповідача, судові витрати, понесені [PERSON] , у вигляді судового збору у сумі 969,00 гривень, сплаченого за подання до суду позовної заяви, необхідно залишити за нею. Підстав для розподілу витрат на професійну правничу допомогу станом на дату ухвалення рішення не встановлено.

Outcome: approved