Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 1 червня 2021 року Виконавчим комітетом Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області, посилаючись на те, щоспільне життя із відповідачем не склалося через розбіжність в характерах, ігнорування позивача як особистості. Сторони стали чужими одне одному, що спричиняло постійні сварки та непорозуміння. Відповідач не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Розбіжність поглядів на сім`ю, життя призвела до того, що сторони віддалились одне від одного, стосунки між ними мали конфліктний характер. Шлюбні відносини не підтримують більше одного місяця. Від проживання в шлюбі у подружжя є неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач вважає, що збереження шлюбу неможливе, так як це суперечило б його інтересам; надання строку на примирення не виправить стан їхніх шлюбних відносин, оскільки спроби примирення між подружжям у минулому не принесли жодних результатів, тому це лише погіршить стан їхніх відносин з відповідачем та продовжить їх перебіг у часі, а тому [PERSON] просить суд шлюб розірвати.У подальшому позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, де позивач також просив визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] разом із ним. Позивач у судовому засіданні позов підтримав і пояснив, що немає змісту надавати термін для примирення, так як він із дружиною намагалися налагодити відносини, однак це не дало ніякого результату, наполягав на розірванні шлюбу; крім того просив залишити проживати сина [PERSON] із ним, так як вони по суті спірних правовідносин фактично добровільно вирішили це питання; відповідач позов визнала та не заперечила проти розірвання шлюбу; однаково погодилася на те, щоб син проживав із батьком, а дочка із нею. Представник третьої особи, що заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчого комітету Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області в судове засідання не з`явився, подано висновок органу опіки та піклування про визначення місце проживання [PERSON] долучення до матеріалів справи. З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Тому до ухвалення судового рішення судом роз`яснено учасникам наслідки відповідної процесуальної дії. Також судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 1 червня 2021 року у Виконавчому комітеті Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області; від цього шлюбу в них народились двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] ; спільне життя між сторонами не склалося через розбіжність у характерах, різні погляди на сімейне життя, ігнорування позивача як особистості, відсутність спільних інтересів і почуттів, що спричиняло постійні сварки і непорозуміння, та призвело до розірвання стосунків. Шлюбні відносини подружжя не підтримують тривалий час; на примирення не згідні, наполягали на розірванні шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких дійсних обставинах, що ґрунтуються на наведених нормах закону суд дійшов висновку, що примирення між сторонами неможливе, оскільки як вбачається із позицій сторін їх сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально; подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача; визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а також їх неповнолітніх дітей. Разом з тим сторони у судовому засіданні вирішили, що син [PERSON] залишиться проживати із батьком, а дочка [PERSON] відповідно із матір`ю, - відповідачем у справі. Із висновку органу опіки та піклування Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області від 10.10.2025 року відомо, що вказаний орган вважає за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , із батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Як встановлено судом, як на час пред`явлення позову, так і до початку розгляду справи, між сторонами існував спір щодо місця проживання малолітніх дітей. Відповідно до положень ст. ст. 160, 161 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У Постанові Верховного суду від 15 січня 2020 року у справі №200/952/18 зазначено, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу; лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до ст. ст. 3, 6 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Тому, з урахуванням вимог наведених норм, аналізуючи зібрані докази та матеріали справи, які не містять доказів про наявність такого спору між сторонами, позицію учасників про те, що вони дійшли згоди, враховуючи інтереси дітей, а також наданий суду висновок органу опіки та піклування, суд приходить до переконання визначити місце проживання малолітнього [PERSON] з батьком, - позивачем по справі, що не позбавляє [PERSON] права та можливості особистого спілкування з сином, обов`язку брати участь в його утриманні та вихованні.

Outcome: approved