Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

25.08.2025 року представник позивача звернувся до суду, через систему «Електронний суд», з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказав що, між позивачем та відповідачем 25.02.2025 укладено кредитний договір № 25.02.2025-100000438, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 8000,00 грн строком на 140 днів з фіксованою процентною ставкою у розмірі 1 % за один день користування кредитними коштами та комісії (плата за надання кредиту) у розмірі 20 % від суми кредиту, що становить 1600,00 грн., та неустойки за невиконання зобов`язання у розмірі 80,00 грн. за кожен день невиконання зобов`язання. Банк виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого допустив заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 23021,81 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8000, 00 грн. заборгованості за відсотками у розмірі 10080, 00 грн., заборгованості по комісії у розмірі 941,81 грн. та неустойку у розмірі 4000, 00 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29.08.2025 відкрито провадження по справі, справу призначено до судового розгляду за правила спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив суд розглядати справу за відсутності представника позивача та не заперечував проти ухвалення заочного рішення суду (а.с. 8). Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Заяв з процесуальних питань, в тому числі про відкладення розгляду справи не надійшло, відзиву не подано ( а.с.56,61). Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що 25.02.2024 року між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] укладено кредитний договір № 25.02.2024-100000438 (оферта та акцепт), відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 8000 грн на строк 140 днів, з фіксованою процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Сторони погодили, що проценти розраховуються шляхом множення кредиту/залишку кредиту (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. Крім того, сторони визначили комісію (плата за надання кредиту) у розмірі 20 % від суми кредиту, що дорівнює 1600,00 грн та сплачується у кожному з трьох чергових періодів платежів. За умовами кредитного договору, проценти сплачуються не пізніше останнього чергового дня чергового періоду, кількість платежів зі сплати процентів дорівнює кількості періодів, за які сплачуються проценти. Сума кредиту сплачується відповідно до Графіку платежів (п.3.3.7, п.9 Договору). Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е852 (а.с. 62-68). Крім того, відповідач попередньо, з використанням електронно-цифрового підпису, прийняв пропозицію про укладення кредитного договору (оферта), ознайомився з паспортом споживчого кредиту, заповнив анкету позичальника та підтвердив укладення кредитного договору. Отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 8000,00 грн підтверджено квитанцією про перерахування суми кредиту за допомогою системи іPay.ua (а.с. 69). Відповідач, на виконання умов Договору здійснив часткову оплату, а саме: 25.02.2025 на суму 1778,19 грн, про що позивач вказав у позові. Відповідач даний факт не заперечив, доказів сплати кредиту в більшому розмірі, що не було б враховано позивачем, суду не надав. Так, сума отриманого кредиту 8000 грн, сторони погодили строк кредитування 140 днів, під 1 % в день, що становить суму 11200,00 грн (8000 х 1% х 140). Відповідач провів оплату за кредитом на суму 1778,19 грн, про що вказав позивач у позові, які відповідач відніс на часткове погашення процентів по кредиту (1120,00 грн.) та часткове погашення заборгованості по комісії (658,19 грн.). Відповідач вказану обставину не заперечив, доказів сплати за кредитом у більшому розмірі не надав. За підрахунками суду сума процентів за користування кредитом, що залишилася несплаченою склала 10080,00 грн. та сума несплаченої комісії за користування кредитом склала 941,81 грн. Згідно з нормою\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України\~передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом (ст.ст.\~610,\~612 ЦК України). Відповідно до частини 1\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Таким чином, як встановлено в ході судового розгляду, кредитор виконав свої зобов`язання за договором укладеним між сторонами, видавши відповідачу кредитні кошти у сумі 11000 грн. Відповідач, в порушення умов договору своєчасно, в порядку та на умовах визначених договором, кредитні кошти не повернув, внаслідок чого за ним рахується заборгованість в сумі 8 000 грн, за тілом кредиту, 10080,00 грн. заборгованості по процентах та 941,81 грн. заборгованості по комісії що підтверджується наданим позивачем розрахунком, та в сумі становить 19021,81 (а.с. 70). Відповідач не довів належного виконання зобов`язань за кредитним договором, розрахунок заборгованості не спростував,\~відзив на позов не надав. Суд вважає такими, що не підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення неустойки, виходячи з наступного. Так, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже в силу прямої норми закону, банк (фінансова установа) зобов`язаний був списати боржнику заборгованість за неустойкою (штрафом) в сумі 4200 грн, адже вона нарахована за кредитним договором укладеним у період дії воєнного стану, що нині триває. Однак кредитор списання неустойки не здійснив, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, що включає неустойку. Вказане суперечить вимогам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення пені є такими, що не підлягають задоволенню. В цій частині в задоволені позову суд вважає за необхідне відмовити. Таким чином, на підставі наведеного, виходячи із принципів законності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом у загальному розмірі 19021,81 грн. (8000 грн + 10080,00 грн + 941,81 грн.). В іншій частині позову відмовити. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 2001,38 гривень (19021,81 грн х100 %/: 23021,81 грн = 8262 % задоволених позовних вимог; 2422,40 грн х 82,62 % /100 % = 2001,38 грн).

Outcome: partial