Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області із позовною заявою до [PERSON] згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти в сумі 24000 грн. та витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 11.07.2024 року до нього звернувся [PERSON] з проханням позичити йому 24 000,00 гривень. Знаючи відповідача та маючи таку суму грошей він погодився позичити 24 000,00 гривень, за умови повернення вказаної суми до 31.08.2024 року. На цих умовах між ними був укладений договір позики. На підтвердження передачі грошей відповідач власноруч написав йому розписку і отримав гроші. Однак, відповідач свої зобов`язання згідно договору у вказаній в борговій розписці строк не виконав. Він неодноразово звертався до нього з вимогою повернути гроші, однак відповідачка гроші не повертає. Це змусило його звернутися за захистом порушеного права до суду. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28.08.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач - [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву згідно якої вказав, що оригінал розписки відповідача в наявності у позивача та може бути наданий у судове засідання, позовні вимоги він підтримує у повному обсязі та просить задовольнити в повному обсязі, розгляд справи просить провести без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином, правом на подання відзиву не скористався. Враховуючи, що відповідач, який був належним чином повідомлений про місце день і час розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причин своєї неявки, відзиву не подав, та з урахуванням клопотання представника позивача, суд вирішив на підставі ст. ст. 247, 280 ЦПК України, провести розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, приходить до наступного. Відповідно до\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі\~статтею 1047 ЦК України\~передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша\~стаття 1049 ЦК України). За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 12 січня 2022 року у справі № 206/6401/18 (провадження № 61-9197св21) зазначено, що: «на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки. Зазначене узгоджується з висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16 (провадження № 14-465цс18)». У постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015року у справі № 6-1967цс15 викладено правовий висновок, що на підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою\~статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідно до частин першої, другої\~статті 509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі\~статтею 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), відповідно до\~статті 610 ЦК України. Згідно зі\~статтею 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до\~статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. З наданої суду копії розписки відповідача вбачається, що [PERSON] , [INFO] , взяв у [PERSON] , паспорт [NUMBER] виданий 27.12.2006 року Автозаводським РВ КМУ УМВС України в Полтавській області, 24000,00 грн, зобов`язуючись повернути кошти до 31.08.2024 року. Повернення боргу буде проводити частинами до погашення всієї суми. Дата розписки 11.07.2024 року. Досліджуючи подану боргову розписку суд вбачає факт укладення договору позики між сторонами. Тож, судом встановлено, що 11.07.2024 року [PERSON] (Позикодавець) уклав із [PERSON] (Позичальник) договір позики, згідно якого [PERSON] отримав від [PERSON] 24000,00 грн. та зобов`язався їх повернути (частинами) до 31.08.2024 року. Доказів виконання своїх зобов`язань за договором позики відповідачем до суду не подано, що свідчить про невиконання відповідачем своїх зобов`язань. Згідно зі\~статтею 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За викладених обставин суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт укладення між ним та відповідачем договору позики від 11.07.2024 року та невиконання [PERSON] свого обов`язку передбаченого договором щодо повернення суми позики у розмірі 24000,00 грн. у встановлений договором строк. Тож, суд вважає, що вимога позивача про стягнення на його користь з відповідача 24000,00 грн. заборгованості за договором позики обґрунтована та доведена, а тому підлягає до задоволення. Згідно п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд, зокрема, вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, згідно положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов підлягає до задоволення з відповідача на користь позивача слід стягнути 1211,20 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved