Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

[PERSON] \~звернулась в\~суд з\~позовною заявою\~до [PERSON] , в якій просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 01.12.2013 року по 02.08.2014 року позивач перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. У них народилася донька [PERSON] , [INFO] . На момент народження доньки позивач та відповідач проживали в м. Олександрія. Відразу після народження доньки та виписки з пологового будинку, позивач та її донька переїхали проживати в с. Мар`янівка Новоархангельського району Кіровоградської області до батьків позивача. Відповідач, як колишній чоловік, не забрав позивача із пологового будинку додому та в подальшому з перших днів народження дитини відповідач не виконував свої батьківські обов`язки. Донька проживала разом з позивачем та відвідувала дитячий садок в с. Мар`янівка. В школу з 1 по 4 клас ходила в с. Нерубайка Кіровоградської області, куди позивач переїхала проживати. З 2024 року вона переїхала жити в м. Черкаси, де її донька продовжила навчання в Черкаській середній загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №25. Відповідач не був присутній на днях народженнях доньки, новорічних та різдвяних свят. Коли донька гостювала у бабусі з дідусем (батьків відповідача), [PERSON] робив вигляд, що не помічає її, навіть не привітавшись, проходив повз неї або взагалі тікав з дому батьків, щоб не бачитися і не спілкуватися з нею. Донька жодного разу не спілкувалася з батьком, не проводила час, хоча мала бажання та не раз запитувала, що з нею не так, чому тато не хоче її визнавати. Аліменти на утримання дитини відповідач не сплачує і сума заборгованості станом на 01.03.2025 року становить 229\~852,14 грн. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав і не надає по цей час, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, навіть не цікавиться життям, взагалі ніяк не спілкується з дитиною. Дитина повністю перебуває на утриманні позивача. В зв`язку з самоусуненням відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, позивач просить позбавити останнього батьківських прав відносно доньки. Суд неодноразово повідомляв відповідача про розгляд справи шляхом направлення судових повісток про виклик в судові засідання, призначені на 05.08.2025 року, 12.09.2025 року, 28.10.2025 року, за останньою відомою адресою місця проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку: [ADDRESS] , разом з копією позовної заяви та додатками до неї, в яких було роз`яснено право відповідача, порядок та строки подання відзиву на позовну заяву, однак поштові конверти, якими скеровувалась судова кореспонденція, повернуто до суду не врученими адресату з відміткою про відсутність відповідача за адресою місця проживання, що зареєстрована у встановленому законом порядку. Крім того, відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошень про час, дату та місце розгляду справи на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч. 11ст. 128 ЦПК України, є таким, що про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Оскільки, відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив не подав та позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то судом постановлено ухвалу про заочний розгляд цієї справи. Представники третіх\~осіб Виконавчого\~комітету Черкаської\~міської ради,\~як орган\~опіки та\~піклування та Виконавчого комітету\~Балаклеївської сільської\~ради Черкаського\~району Черкаської\~області в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність та Виконавчим комітетом Балаклеївської сільської\~ради Черкаського\~району Черкаської\~області було надано висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Підстав для відкладення розгляду справи, визначених ст. ст. 223 та 240 ЦПК України, судом не встановлено. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі, з обставин викладених в позові. Додатково пояснила, що проживала разом із [PERSON] без укладення шлюбу в м. Олександрія з 01.12.2013 року до народження доньки. Коли в них народилася донька, то із полового будинку позивача забрали її батьки до себе в с. Мар`янівку колишній Новоархангельський (нині Голованівський) район Кіровоградської області. Із донькою відповідач зовсім не спілкується і взагалі він до неї ніяк не телефонував, не цікавився що відбувається з донькою протягом року. Потім позивач подала на стягнення аліментів, які [PERSON] не сплачував. Батьки відповідача приїздили та спілкувалися, забирали онуку до себе додому, а відповідач взагалі не приймав ніякої участі, навпаки тікав з дому, їхав у місто, бо в нього там квартира. Відповідач не приймав і фактично не визнавав доньку та до сих пір не визнає. Відповідач вписаний батьком доньки, бо вона з ним разом подали спільну заяву і в селищній раді зареєстрували, що відповідач є батьком [PERSON] . Відносини між ними припинилися, оскільки відповідач не хотів дітей. З 2014 року проживають окремо, відповідач взагалі не приймав ніякої участі у вихованні дитини, жодного разу не привітав її з днем народження, зі святами, тобто він взагалі не приймав участі у житті доньки. Себе батьком не визнає, дитина взагалі не знає батька, вона знає, що є батько, але спілкування між ними не було. Мати відповідача наразі за кордоном. Спілкуються, але дуже рідко, вона телефонує на свята і допомагає матеріально онуці. Батько відповідача, тобто дідусь [PERSON] , перший визнав і до сих пір признає її та вони спілкуються. Батьки відповідача знають що вона подала позов до суду і підтримують її. Батько відповідача не спілкується з ним з 2014 року у зв`язку з тим, що відповідач не визнає своєї дитини, і він відмовився від нього, як від сина. Останній раз батьки відповідача забирали дитину десь років чотири п`ять назад. Вона повідомляла відповідача про те, що буде подавати позов про позбавлення його батьківських прав, на що останній не заперечував, навіть казав, що напише відмову від дитини, але лише після того, як позивач напише відмову від аліментів. Після того з відповідачем не спілкувалась. Нещодавно уклала шлюб, чоловік відноситься дуже добре до дитини, підтримує дитину матеріально, морально, возить на гуртки і взагалі в них дуже гарні відносини. Підставами для позбавлення відповідача батьківських прав вважає те, що він практично не визнає своєї доньки, не приймає жодної участі у її вихованні, не сплачує аліменти, ніяк дитину не підтримує та не визнає її, як свою доньку. Заслухавши вступне слово позивача, пояснення свідків та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. Позивач та відповідач проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 грудня 2013 року по [INFO] . Відповідач [PERSON] є батьком, а позивач [PERSON] матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини та повним Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження дитини. [PERSON] 24.05.2025 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 24.05.2025 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). З довідки №42 від 28.02.2025 року, виданої Підвисоцьким ліцеєм ім. Т. Г. Шевченка Підвисоцької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області вбачається, що [PERSON] , [INFO] , навчалася з 01.09.2020 року по 31.03.2024 року в Нерубайській філії Підвисоцького ліцею ім. Т.Г. Шевченка Підвисоцької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області. Згідно з характеристикою, за час навчання [PERSON] , [INFO] , зарекомендувала себе, як здібна, розумна дитина. Мала високі досягнення у навчанні, була учасником учнівського самоврядування класу, брала активну участь у позаурочному житті класу. Дуже дружня, добра дитина, по товариські відносилася до усіх дітей у класі, має лідерські здібності. Мати, [PERSON] брала активну участь у житті класу та допомагала в організації позакласних заходів, регулярно відвідувала батьківські збори, цікавилася життям дитини, забезпечувала відвідування навчальних екскурсій, організовувала правильне проведення вільного часу, забезпечувала високий рівень навчання дитини. Батько [PERSON] із дитиною не спілкується, з сім`єю не проживав. У вихованні дитини участі не брав, з класним керівником на зв`язок не виходив, на батьківські збори не з`являвся. З довідки №159 від 06.05.2025 року, виданої Черкаською загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №4 Черкаської міської ради Черкаської області, вбачається, що [PERSON] , працює в Черкаській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №4 Черкаської міської ради Черкаської області на посаді вчителя навчальних класів з 2024 року по теперішній час. Відповідно до довідок №63 від 14.03.2025 року та №64 від 14.03.2025 року, виданих Черкаською загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №4 Черкаської міської ради Черкаської області вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є ученицею 5-А класу. Її батько [PERSON] не бере участі у навчанні, вихованні та утриманні доньки. [PERSON] сама виховує неповнолітню доньку. Згідно з характеристикою, [PERSON] за період навчання зарекомендувала себе, як учениця з високим рівнем знань, навчається старанно, з мислення має гарні здібності у вивченні практичного всіх предметів. Загальний рівень морально-естетичного розвитку достатній. За характером учениця добра, чуйна, рішуча, розсудлива, завжди контролює свою поведінку, допомагає однокласникам. У житті класного колективу бере активну участь, відгукується на прохання вчителів та однокласників. Мати, [PERSON] бере активну участь в житті класу, регулярно відвідує школу, цікавиться життям дитини. Батько [PERSON] з сім`єю не проживає, з дитиною не спілкується, у вихованні дитини не бере участі. На підставі рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Відповідно до довідки про розрахунок заборгованості по сплаті аліментів від 13.03.2025 року за №51836, виданої Олександрійським ВДВС в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заборгованість [PERSON] по аліментам станом на 01.03.2025 року становить 229\~852,14 грн. Згідно з довідкою-характеристикою, виданою Виконавчим комітетом Балаклеївської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 08.08.2025 року, [PERSON] проживає в [ADDRESS] без реєстрації. Скарг та нарікань від родичів та сусідів не надходило. Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного Службою у справах дітей Виконавчого комітету Балаклеївської сільської ради Черкаського району Черкаської області, дитина постійно проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] , яка самостійно займається вихованням та навчанням доньки, для розвитку дитини позивачем створено всі необхідні умови. Виконавчий комітет Балаклеївської сільської ради Черкаського району Черкаської області, як орган опіки та піклування, надав висновок, в якому вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Обґрунтовуючи такий висновок, орган опіки та піклування посилався на те, що відповідач [PERSON] проживає в м. Олександрія, зі слів [PERSON] з самого народження дитини з сім`єю не проживав, життям та здоров`ям доньки не цікавився, вихованням не займався, не приймав участі у житті дитини, навчанні, жодного разу не спілкувався з донькою, не проводив з нею час, не проявляв заінтересованості до розвитку дитини її вподобань та здоров`я. Має заборгованість по сплаті аліментів. Зазначені обставини свідчать про небажання [PERSON] виконувати батьківські обов`язки, покладені на нього чинним законодавством. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що познайомився із позивачем в 2023 році та проживали разом в м. Черкаси, а зараз проживають в с. Костянтинівка. З позивачем почав проживати разом з березня 2024 року. Про [PERSON] знає, що він є біологічним батьком [PERSON] , однак за час, що він проживає з позивачем разом, ні разу не чув, щоб відповідач телефонував і цікавився життям доньки. З відповідачем у позивача була телефонна розмова тільки одного разу, коли [PERSON] сама телефонувала до відповідача щодо позбавлення його батьківський прав, а так відповідач ні разу не телефонував, не цікавився донькою, не приїжджав і не бачив її взагалі. У нього відносини з дитиною гарні. При спілкуванні з [PERSON] остання ніколи не згадує про батька. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є її двоюрідною сестрою. Відносини між позивачем та відповідачем не склалися, тому що [PERSON] , як дізнався, що позивач вагітна, то відмовився від позивача та їх спільної дитини. Казав, якщо дитини не буде, то вони будуть жити разом, а якщо буде дитина, то позивач йому не потрібна. Із самого народження дитини позивачка жила в с. Мар`янівка. [PERSON] відмовився від дитини і до цього часу не вважає її своєю донькою, вона йому не потрібна, він не займається її вихованням та не приймає участі в її житті. Коли [PERSON] проживала в с. Мар`янівка, то вона жодного разу не бачила відповідача, а його батьки приїжджали раз або два на рік провідати онуку. Крім того, дитина навіть не знайома з відповідачем. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з [PERSON] знайома з 2018 року, [PERSON] є похресницею її чоловіка, а друга дитина позивача [PERSON] є її похресницею, тому вони спілкуються дуже тісно. Діти дуже часто залишаються в неї ночувати. З відповідачем вона взагалі не знайома, його не знає. Свідок часто буває в с. Попельнасте Олександрійського району Кіровоградської області, де проживають батьки відповідача, бо в цьому селі проживає сестра її чоловіка, але жодного разу [PERSON] не бачила. Повідомила, що знайома з батьками відповідача, але не з самим відповідачем. Коли приїздить [PERSON] до батьків відповідача, то [PERSON] немає, чула про нього тільки на словах. Відповідач зовсім не признає власну дитину, не спілкується з нею. Родичі розповідали, що коли [PERSON] була в бабусі і дідуся, тобто в батьків відповідача, то він тікав з дому, не приїжджав. Дідусь, тобто батько відповідача, дуже любить дитину. Позивач виходила на зв`язок з відповідачем, хотіла наладити зв`язок, але він відмовився. Крім того, намагалися через батьків, але відповідач не хоче визнавати дитини, чому саме, їй не відомо. Згідно з ст.\~165\~СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно з ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтями 8, 11, 12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї, є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати - юність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 51\~Конституції України передбачений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Також вказаною статтею Конституції України встановлено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Аналогічна норма закріплена у ст. 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 2 та 3 ст.\~150\~СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 16 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №3\~від 30\~березня 2007\~року «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~усиновлення і\~про позбавлення\~та поновлення\~батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 червня 2024 року в справі № 722/225/23 (провадження № 61-248св24) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 180/1954/19, від 13 листопада 2020 року у справі № 760/6835/18, від 09 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17, від 02 листопада 2020 року у справі № 552/2947/19, від 24 квітня 2019 року у справі № 300/908/17, від 12 вересня 2023 року у справі № 213/2822/21. У рішенні від 10 вересня 2019 року у справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії» (заява № 37283/13) Європейський суд з прав людини підкреслював, що взаємна радість, яку діти та батьки отримують у суспільстві один від одного, є основним елементом сімейного життя, і заходи держав-відповідачів, що перешкоджають цьому, рівносильні втручанню у право, гарантоване статтею 8 Конвенції. У випадках, коли відповідні інтереси дитини суперечать інтересам батьків, стаття 8 Конвенції вимагає, щоб органи влади держав-відповідачів встановлювали справедливий баланс цих інтересів і при встановленні балансу особливе значення надавалося найкращим інтересам дитини, які в залежності від свого характеру та важливості можуть переважати інтереси батьків. Як правило, найкращі інтереси дитини вимагають, з одного боку, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувалися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною для життя та розвитку дитини, оскільки порушення сімейних зв`язків означає від`єднання дитини від її коріння. З цього слідує, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише за вкрай виняткових обставин і що має бути зроблено все для збереження особистих відносин та відновлення сім`ї. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). З матеріалів справи, з наданих суду доказів, пояснень позивача та свідків, вбачається, що відповідач не проживає та не спілкується з дитиною понад десять років. Дитина проживає у належних умовах з матір`ю та її чоловіком, які займаються вихованням дитини, доглядають та піклуються про неї, забезпечують її всім необхідним, вдома для дитини створені усі належні умови для життя, виховання та розвитку. Відповідач з самого народження [PERSON] , з донькою не спілкується, не приділяє їй уваги, не бере участі у вихованні дитини, у її духовному та моральному розвитку, як це передбаченост. 150 СК України, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує належним харчуванням, одягом, медичним доглядом, лікуванням, як складову виховання. Відповідач не спілкується з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає їй доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не цікавиться її долею тощо. Будучи обізнаним про наявність справи щодо позбавлення його батьківських прав, жодного разу в судові засідання не з`явився та пояснень по суті справи не надав, що свідчить про його байдужість до власної дитини та свідоме нехтування батьківськими обов`язками. При цьому, в ході судового розгляду справи судом не встановлено обставин, що свідчать про перешкоджання відповідачу у спілкуванні з дитиною. Зазначене свідчить про те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. В той же час, суд зважає на те, що позбавлення батьківських прав відповідає інтересам дитини, яка проживає з матір`ю та її чоловіком, де для неї створені всі необхідні умови. Згідно з ч. ч. 1 3 ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі вищезазначених доказів, суд доходить висновку, що позивач довела, що відповідач нехтує потребами своєї дитини, порушує її права на належне батьківське виховання та не виконує батьківських обов`язків. Відповідач не спростував, що свідомо нехтує обов`язками батька щодо дитини. Факт неявки до суду та не заперечення ним позбавлення його батьківських прав свідчить про відсутність інтересу до доньки та реальне небажання змінити свою поведінку. При цьому, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни ставлення до своїх обов`язків щодо виховання дитини. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що наявні підстави, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, для позбавлення відповідача батьківських прав щодо його доньки, що сприятиме захисту інтересів дитини. Отже, позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. На підставі ст.\~141\~ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1\~211,20 грн, від сплати якого позивач була звільнена ухвалою суду від 10.07.2025 року.

Outcome: approved