Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

ТОВ «ФК «Профіт Капітал» (далі позивач) звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] (далі відповідач) заборгованості за кредитним договором №С-001-077972-19-980 від 23.12.2019 року, у розмірі 17\~906,72 грн, з яких 7\~000,00 грн заборгованість за основним боргом; 10\~906,72 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. Окрім цього, заборгованість за кредитним договором №Z62.19737.006123370 від 23.12.2019 року у розмірі 127\~818,03 грн, з яких: 45\~969,93 грн заборгованість за основним боргом; 22\~961,13 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 58\~886,97 грн заборгованість на нарахованими та несплаченими комісіями. В обґрунтування позову покликається на те, що 23.12.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та Відповідачем укладено угоду № С-001-077972-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної Картки. Банк на виконання умов Договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 7000,00грн строком до 23.12.2023 року, а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами. Також 23.12.2019 року між ПАТ «Ідея Банк» та Відповідачем укладено Договір кредиту та страхування № Z62.19737.006123370. Відповідно до умов Договору кредиту № Z62.19737.006123370 від 23.12.2019 року, Банк надає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 47266,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами. 19.12.2023 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу № 19/12-2023. Відповідно до Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Оптіма Факторинг», а ТОВ «Оптіма Факторинг» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. 22.12.2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав, а ТОВ «ФК «Профіт Капітал»» прийняв права вимоги за Кредитними договорами С-001- 077972-19-980 від 23.12.2019 року, Z62.19737.006123370 від 23.12.2019року. Відповідно за цим договором ТОВ «Оптіма Факторинг» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату та на умовах, визначених цим договором. У зв`язку із невиконанням відповідачем своїх обов`язків перед позивачем, позивач просить стягнути із відповідача заборгованість за вищезазначеними кредитами в загальній сумі 145\~724,75 грн, 3028,00 грн судового збору та 14000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді від 29.08.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначене на 25.09.2025 року. У зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача, судове засідання відкладено на 22.10.2025 року. У судове засідання представник позивача не з`явився. У позовній заяві представник позивача просив розгляд справи без його участі, позовні вимоги він підтримує в повному обсязі, у випадку неявки відповідача у судове засідання не заперечує проти винесення судом заочного рішення у справі. У судове засідання відповідач повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав і представник позивача не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи згідно\~ст. 280 ЦПК України\~в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою представника позивача. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК Українине здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що23.12.2019 року відповідач звернувся до ПАТ «Ідея Банк» для отримання кредиту та заповнив анкету-опитувальник клієнта-фізичної особи для оформлення кредитної лінії. 23.12.2019 між ПАТ «Ідея Банк» та Відповідачем укладено угоду № С-001-077972-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної Картки (далі кредитний договір). Згідно з п. 3.цього договору, банк надає клієнту кредит шляхом встановлення кредитної лінії по рахунку. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200\~000,00 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди становить 7000,00 грн (п.п. 3.1-3.2. кредитного договору № С-001-077972-19-980). Відповідач користувався кредитними коштамиза договором № С-001-077972-19-980, що підтверджується випискою з банківського рахунку [PERSON] з 23.12.2019 року по 19.12.2023 року. [PERSON] не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання, щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків, відповідно до Довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором № С-001-077972-19-980 станом на 19.12.2023 року становить 17\~906,72 грн, з яких: 7\~000,00 грн заборгованість за основним боргом; 10\~906,72 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. 23.12.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та Відповідачем укладено договір кредиту та страхування №Z62.19737.006123370, тип кредиту ідеальний, сума кредиту 47266,00 грн, процентна ставка та тип , відсотків річних 15% (змінюваний), строк кредиту 60 місяців. З ордеру-розпорядження №1 від 23.12.2023 року про видачу кредиту, виписки по рахунку вбачається, що [PERSON] перераховано кошти за кредитним договором№ Z62.19737.006123370в сумі 47266,00 грн. Відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання за договором № Z62.19737.006123370 від 23.12.2019 року. Відповідно до Довідки-розрахунку [PERSON] за кредитним договором№ Z62.19737.006123370 станом на 19.12.2023 року становить 127\~818,03 грн, з яких: 45\~969,93 грн заборгованість за основним боргом; 22\~961,13 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 58\~886,97 грн заборгованість на нарахованими та несплаченими комісіями. 19.12.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено Договір факторингу №19/12-2023. Відповідно до п.2.1 Договору АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Оптіма Факторинг», а ТОВ «Оптіма Факторинг» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Відповідно до Реєстру боржників №1 від 19.12.2023 року, до ТОВ «Оптіма Факторинг» перейшло право вимоги до Відповідача, за кредитним договором №Z62.19737.006123370 в загальній сумі 127\~818,03 грн, з яких: 45\~969,93 грн заборгованість за основним боргом; 22\~961,13 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 58\~886,97 грн заборгованість на нарахованими та несплаченими комісіями. Також, відповідно до Реєстр боржників №2 від 19.12.2023 року доТОВ «Оптіма Факторинг» перейшло право вимоги до Відповідачаза кредитним договором №С-001-077972-19-980 в загальній сумі 17\~906,72 грн, з яких 7\~000,00 грн заборгованість за основним боргом; 10\~906,72 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. Крім того, 22.12.2023 між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №22/12-2023. Відповідно до п.2.1 Договору ТОВ «Оптіма Факторинг» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», а ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Відповідно Реєстру боржників №1 від 22.12.2023 року Позивач набув право вимоги до Відповідача за кредитним договором №Z62.19737.006123370 в загальній сумі 127\~818,03 грн, з яких: 45\~969,93 грн заборгованість за основним боргом; 22\~961,13 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 58\~886,97 грн заборгованість на нарахованими та несплаченими комісіями. Також, відповідно до Реєстру боржників №2 від 22.12.2023 року Позивач набув право вимоги до Відповідача за кредитним договором №С-001-077972-19-980 в загальній сумі 17\~906,72 грн, з яких 7\~000,00 грн заборгованість за основним боргом; 10\~906,72 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. З метою добровільного врегулювання спору позивач звертався з досудовою вимогою від 07.07.2025 року до відповідача. У зв`язку із невиконанням у добровільному порядку відповідачем узятих на себе зобов`язань, позивач звернувся до суду. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд встановив, що між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань, які регулюються такими нормами законодавства. У ст.\~526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч. 1ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі\~ст. 514 цього Кодексу\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1\~ст. 516 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.\~1077, ч. 1 ст.\~1084 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Згідно з частиною першою\~статті 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ч. 1\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Застосовуючи до правовідносин зазначені норми права, суд дійшов такого висновку. Міжпервинним кредитором та відповідачем виникли договірні відносини у зв`язку з укладенням кредитного договору №С-001-077972-19-980 від 23.12.2019 та кредитного договору №Z62.19737.006123370від 23.12.2019. Відповідач будучи вільним в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписав кредитні документи. Отже, сторонами договору в належній формі було погоджено умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання і повернення, розмір відсотків за користування кредитом. Кредитодавець за вказаним договором виконав взяті на себе зобов`язання, натомість відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість. ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло право вимоги по вказаним договорам до відповідача на підставі договору факторингу. Вказаний договір не визнаний недійсним, а тому до позивача перейшло право вимоги до відповідача на законних підставах. Відповідач доказів належного виконання своїх зобов`язань перед позивачем суду не надав, факт отримання кредиту не спростовано належними та допустимими доказами.За таких обставин суд дійшов висновку про наявність боргових правовідносин між сторонами, оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, заборгованість не погашає. У зв`язку з вищенаведеним, позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями суд зазначає наступне. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями у сумі 58886,97 грн по кредитному договору №Z62.19737.006123370 від 23.12.2019 року, який є споживчим кредитом. Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (ч.5\~ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування»). 10 червня 2017 року набув чинності\~ЗУ «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у\~Законі України «Про захист прав споживачів»\~текст ст. 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування». Положення ч. 1, ч. 2, ч. 5\~ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів»\~з набуттям чинності\~Закону України «Про споживче кредитування»\~залишилися незмінними. Відповідно до п. 4 ч. 1\~ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з ч. 2\~ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування»\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст.\~1\~та ч. 2 ст.\~8 ЗУ «Про споживче кредитування»\~Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49\~затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж\~постановою\~визнано такою, що втратила чинність,\~постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог\~ЗУ «Про споживче кредитування»\~та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування»\~розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч.1\~ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування»\~після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з ч.5\~ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що: «у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч. 1 та ч. 2\~ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування». Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1\~ст. 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1-3\~ст. 89 ЦПК України). У даному випадку позивачем в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту та за які позивачем встановлена комісія за управління та обслуговування кредиту. Ураховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем, то вони є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.\~11, ч. 5 ст.\~12 ЗУ «Про споживче кредитування». Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23. З урахуванням викладеного, оскільки відповідачу встановлено плату за послуги позивача, які за законом повинні надаватись безоплатно, відповідні положення кредитного договору є нікчемними в силу закону, а сама комісія нараховувалася відповідачу неправомірно. Тому частині позовних вимог про стягнення заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями в сумі 58886,97 грн по за договором №Z62.19737.006123370\~від 23.12.2019\~року слід відмовити. Отже, суд дійшов висновку, що загальна сума заборгованості відповідача, яка підлягає стягненню на користь позивача становить 86\~837,78 грн, яка складається з: заборгованості за Договором №С-001-077972-19-980 від 23.12.2019 17906,72 грн (7000,00 грн заборгованість за основним боргом; 10906,72 грн заборгованість за відсотками); заборгованість за Договором №Z62.19737.006123370 від 23.12.2019 68931,06 грн (45969,93 грн заборгованість за основним боргом; 22961,13 грн заборгованість за відсотками). Отже, позов підлягає до задоволення частково в сумі 86\~837,78 грн. Щодо розподілу судових витрат. Згідно з ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову, судові витрати підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до суми заявлених вимог. Позов заявлений на суму 145724,75 грн, суд задовольнив позов на суму 86\~837,78 грн, що становить 59,59%. Судовий збір, що підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до суми заявлених вимог, складає 1804,39 грн (3028,00х0,5959=1804,39). Відповідно до\~ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Згідно з ч.8\~ст. 141 ЦПК України,розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу, суду подано копію договору про надання правової допомоги № 02-24 від 01.07.2024, укладеного між ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Правовий курс»; додаткова угода №1/1 від 01.07.2024 року до договору про надання правничої допомоги №02-24 від 01.07.2024 року; акт №1 прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором про надання правничої допомоги №02-24 від 01.07.2024 року; акт №1 прийому-передачі наданої правничої допомоги від 24.07.2025 року; платіжна інструкція в національній валюті від 24.07.2025 року на суму 189\~000,00 грн перерахованої платником ТОВ «ФК «Профіт Капітал» отримувач Адвокатське об`єднання «Правовий курс». Представник позивача просить стягнути витрати за надання професійної правничої допомоги на загальну суму 14 000 грн. Під час вирішення питання про стягнення витрат на професійну правову допомогу, суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц у постанові від 19.02.2020 року. Так, суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу, суд застосовує критерії реальності адвокатських витрат. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial