Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимогщодо предмету спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області, у якому, з урахуванням поданої заяви про зміну предмету позову від 23.07.2025, просить визначити місце проживаннямалолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] ; стягувати із відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня звернення із позовом в суд, і до досягнення відповідною дитиною повнолітнього віку. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що з 12 червня 2005 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 лютого 2022 року, розірвано. У даному шлюбі народилося троє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] та дочка - [PERSON] , [INFO] . На даний час, діти проживають разом із матір`ю та перебувають на повному її утриманні. Позивачка самостійно дбає про матеріальне забезпечення дітей, доглядає та виховує їх. Відповідач матеріальної допомоги не надає, угоди про добровільну сплату аліментів на утримання неповнолітніх дітей між ними не досягнуто. Зазначила, що 01.03.2022 року близько 18 години, відповідач, будучи в неадекватному стані, ввірвався в належний їй будинок та у присутності дітей, вчинив відносно неї домашнє насильство. У березні 2022 року [PERSON] звернулася до Служби у справах дітей Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області для вирішення питання щодо визначення місця проживання малолітніх дітей разом із матір`ю. Згідно Висновку Служби у справах дітей виконавчого комітету Фонтанської сільської ради 31.03.2022 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету №415 від 11 квітня 2022 року, визначено місце проживання малолітніх дітей разом з матір`ю, [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Представник відповідача [PERSON] - адвокат Безверський Р.В. надав суду відзив на позовну заяву, де вказує на те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 лютого 2022 року, розірвано. Зазначає, що вказані позивачкою у позові обставини, щодо належності нерухомого майна, утримання дітей за власний кошт не відповідають дійсності. Крім того, вважає, що позивачка не приймає участі у матеріальному забезпечені їхніх дітей, оскільки вона не працює та не має власних засобів для існування. Зазначив, що [PERSON] очолює відокремлений підрозділ спортивної організації «Всеукраїнська Федерація фрі-файту контактних єдиноборств змішаних бойових мистецтв» та йому належить квартира у [ADDRESS] , де зареєстрована позивачка разом з дітьми. Вказує на те, що діти знаходяться на повному утриманні батька. У період тимчасового проживання родини в м.Одеса, подружні стосунки між сторонами були припинені через втручання та вплив на позивачку сторонніх осіб. Після розірвання шлюбу, відповідач продовжує опікуватись своїми дітьми, які перебувають на його утриманні, а також приймає участь у їх вихованні. Позивачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми, налаштовує їх проти нього, вказуючи, що він їх покинув і не опікується ними, що негативно впливає на взаємовідносини дітей з батьком та на їх психологічний стан. [PERSON] любить своїх дітей, цікавиться їх здоров`ям, умовами проживання та бере участь у їх вихованні. Вважає, що висновок комісії виконавчого комітету Фонтанської сільської ради від 31.03.2022 року про визначення місця проживання дітей разом із матір`ю не заслуговує на увагу. Також зазначає, що в кінці 2022 року, позивачка разом з дітьми, без відому та згоди відповідача, виїхала до Польщі, де перебувала близько місяця, після чого повернулася в Україну. Ці обставини, на думку відповідача, характеризують її з негативної сторони та мають бути прийняті судом до уваги при вирішені спору, особливо у питанні визначення місця проживання дітей. Щодо вимог позивачки про стягнення аліментів у розмірі 5 000 грн. на кожну дитину, вказує на те, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. На підставі наведеного, у задоволенні позову просить відмовити повністю. Представник позивача [PERSON] - адвокат Білик Л.С. подала суду відповідь на відзив, де вказує, що відповідач залишив сім`ю та почав проживати з іншою жінкою. Вказує на те, що відповідачем не представлено суду доказів щодо участі відповідача в утриманні дітей, квитанцій про оплату за гуртки, харчування у школі, придбання одягу, ліків. Довідок про розмір заробітної плати чи отримання будь-яких інших доходів також не надано. Вказала, що Відповідач ухиляється від утримання дітей, добровільно допомоги не надає, всі витрати по утриманню дітей для забезпечення їх морального, духовного, фізичного розвитку лягли на позивача. Також у заяві про зміну предмету позову сторона позивача вказала, що з часу розгляду справи [PERSON] , [PERSON] досягли 14 річного віку, відтак, згідно із нормами с.2 ст.29 СК України можуть самостійно обирати своє місце проживання. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей виконавчого комітету Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області, письмових пояснень щодо позову не подавали. 23.09.2025 року у даній справі протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу для розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] - адвокат Білик Л.С. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю та просить суд їх задовольнити. Також додатково пояснила, що позивач [PERSON] , у зв`язку із повномасштабним вторгненням РФ на територію України, на даний час разом із дітьми перебуває за кордоном у місті Listea, вул. Cootehill.Co.Cavan, республіка Ірландія, де позивач отримує допомогу на утримання дітей у розмірі 420 ЄВРО, а також допомогу по безробіттю у розмірі 2134 ЄВРО, щомісячно. Відповідач [PERSON] та представник відповідача адвокат Півторак В.М. в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про місце та час розгляду справи, заяв, клопотань про її відкладення із поважних причин суду не подавали. У підготовчому судовому засіданні представник відповідача адвокат Півторак В.М. вказав, що сторона відповідача позову, з урахуванням поданої заяви про зміну предмету позову, не визнає, просить відмовити у його задоволенні. Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про місце та час розгляду справи. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив [PERSON] та [PERSON] із 12 червня 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбу, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 лютого 2022 року - розірвано. У даному шлюбі народилося троє дітей: син - [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 17.08.2009 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції), дочка - [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 25.05.2011 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції у Тернопільській області) та дочка - [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 03.10.2017 р. Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.). Відповідно до довідки № 11-26/03-22/578, виданої 31.03.2022 року Фонтанською сільською радою Одеського району Одеської області [PERSON] проживала (без реєстрації) за адресою: [ADDRESS] . Разом із нею проживають діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 24 травня 2022 року представниками служби у справах дітей Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області складено акт обстеження умов проживання неповнолітніх дітей за адресою [ADDRESS] , яким встановлено що стосунки, традиції сім`ї доброзичливі, гармонійні. Між матір`ю та дітьми є повне взаєморозуміння, вони часто проводять час разом. 31 березня 2022 року Служба у справах дітей виконавчого комітету Фонтанської сільської радиОдеського району Одеської області надала висновок, а 11 квітня 2022 року Фонтанська сільська рада Одеського району Одеської області ухвалила рішення №415 про визначення місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] . При цьому, як вбачається із вказаного рішення №415, при його прийнятті було ураховано бажання самих дітей проживати разом із матір`ю. Відповідно до інформації, викладеній у листі від 27.04.2022 року № 61.5.1-533 Одеського районного управління поліції № 2 відділу поліції № 4 сектору поліцейської діяльності № 1; талонів повідомлень Єдиного обліку № 2173 та 2550 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію (повідомлення служби 102 заявник [PERSON] ); витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань номер кримінального провадження 12022161200000153: [PERSON] проти волі [PERSON] забрав до себе спільну неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] її місцезнаходження на той час було невідомо. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 02 травня 2022 року забезпечено позов [PERSON] , якою зобов`язано [PERSON] , [INFO] передати неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] матері - [PERSON] для проживання за адресою: [ADDRESS] . Діти [PERSON] та [PERSON] навчались у Фонтанському НВК «ЗОШ І-ІІ ступенів - гімназія» Лиманської районної ради Одеської області (Довідки №№ 363, 364 від 31.08.2020 року). Як вбачається із інформації, викладеній у листі Відділу реєстрації проживання особи Тернопільської міської ради №1885/28-03 від 19.10.2022 р., згідно реєстру Тернопільської міської територіальної громади та картотеки переданої Тернопільським МВ УДМС в Тернопільській області за період з 01.08.2012 по 31.03.2016 та за період виконання відділом реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради повноважень з 04.04.2016 по 19.10.2022 р, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] по даний час. Судом також із пояснень представника позивача у судовому засіданні з`ясовано, що позивач [PERSON] на момент розгляду даної справи, у зв`язку із повномасштабним вторгненням РФ на територію України, разом із трьома неповнолітніми дітьми [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] виїхала за межі території України, у республіку Ірландія. На даний час неповнолітні діти перебувають на її утриманні та проживають разом із нею у місті Listea, вул. Cootehill.Co.Cavan, республіка Ірландія. Також, позивач за період з 01.10.2025 по 01.10.2025 отримала допомогу на утримання дітей у розмірі 420 ЄВРО, а також допомогу по безробіттю у розмірі 2134 ЄВРО, що підтверджено довідкою Департаменту соціального захисту центр Intreo, Каван, Ірландія. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За змістом положень частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до статті 3, статті 18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 02 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, …якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч. 4). З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що в тому разі, якщо батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або, у відповідних випадках, законні опікуни, - несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують право дитини не розлучатися з обома батьками усупереч їх бажанню, за винятком випадків, якщо в разі компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно ухвалити рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що вирішують питання соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 161 СК України вбачається висновок, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16.11.2020 року по справі № 313/310/18 вказав, що при визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, вважає, що позов [PERSON] в частині визначення місця проживання дитини [PERSON] , слід задовольнити, визначивши її місце проживанняразом із матір`ю [PERSON] . При цьому, суд вважає, що визначення місця проживання дочки [PERSON] із матір`ю буде відповідати якнайкращим інтересам дитини, враховуючи її вік та подальший розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Суд вирішуючи дані вимоги позивача, ураховує висновок служби у справах дітей виконавчого комітету Фонтанської сільської ради від 31.03.2022, а також витяг із рішення №415 Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області від 11.04.2022 згідно із яким, вирішено визначити місце проживання малолітніх дітей у частині дитини [PERSON] , [INFO] разом із своєю матір`ю [PERSON] . При цьому, при його прийнятті було враховано бажання самих дітей проживати разом із матір`ю. Крім того, суд зауважує, що батько дитини, у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботі відносно неї та участі у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Щодо вимог [PERSON] у частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд зазначає наступне. Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено, що у 2025 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2025 року становить - 3196 гривень. Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відтак, суд, визначаючи розмір аліментів, суд, на підставі ст. 182 СК України, враховує стан здоров`я дитини та її матеріальне становище, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до від 6 років до 18 років, який із 01.01.2024 р. становить 3196 грн., відтак, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення аліментів підлягають до часткового задоволення, шляхом стягнення з [PERSON] у користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в твердій грошові сумі, у розмірі 3 500 гривень, на кожну дитину, щомісячно, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення із позовом в суд, і до досягнення дітьми повноліття. При цьому, суд визначаючи розмір аліментів, які слід стягувати із відповідача на утримання неповнолітніх дітей, ураховує, що відповідач є особою працездатного віку, інших утриманців не має. На підставі наведеного,

Outcome: partial