Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

У жовтні 2023 року представник [PERSON] адвокат Константинов В.І. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визначення порядку користування житловим будинком та господарськими спорудами. Позовні вимоги мотивував тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.08.2022 року позивач [PERSON] є власником 3/16 частин житлового будинку по [ADDRESS] та свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.08.2022 року - власником 1/8 частини земельної ділянки з кадастровим номером 5110600000:01:020:0374 за тією ж адресою. Іншими співвласниками вищевказаного житлового будинку є [PERSON] (7/16 часток), [PERSON] (3/8 часток). Співвласниками земельної ділянки є [PERSON] (5/8 часток) та [PERSON] (1/4 частка). Разом з тим, між співвласниками виникають непорозуміння щодо порядку користування житловим будинком, господарськими спорудами та земельною ділянкою. У зв`язку з вищевикладеним, просив встановити порядок користування житловим будинком та господарськими спорудами на підставі наданого суду дослідження. 22.08.2024 р. відповідачі по справі подали до суду відзив на позовну заяву відповідно до якого заперечили проти задоволення позовних вимог позивача, посилаючись на надане ними дослідження. 15.01.2025 р. ухвалою суду по справі було призначено проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи. 21.07.2025 року представник відповідачів по справі [PERSON] та [PERSON] адвокат Станєв М.І. подав до суду зустрічну позовну заяву, згідно з якою просив встановити інший порядок користування житловим будинком та господарськими спорудами тощо. 14.10.2025 р. відповідачі за первісним позовом подали до суду заяву про визнання первісних позовних вимог позивача та уточнили свої зустрічні позовні вимоги у відповідності до позовних вимог позивача. 14.10.2025 р. представник позивача за первісним позовом подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, уточнені зустрічні позовні вимоги визнає. 27.10.2025 р. представники обох сторін подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують. Вивчивши матеріали справи, суд вважає первісні та зустрічні позовні вимоги можуть бути задоволені, виходячи з наступного. У відповідності до ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. За положеннями ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до п.1 ч.2 ст.16\~ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Судом встановлено, що [PERSON] належить 3/16 часток житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серії НСВ № 305027, виданим 10.08.2022 року. [PERSON] належить 3/16 часток житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серії НСВ № 305025, виданим 10.08.2022 року. [PERSON] належить 3/8 часток житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серії НСВ № 305029, виданим 10.08.2022 року. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 336708435 від 23.06.2023 року, право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] 3/8 частки, [PERSON] 3/16 часток та [PERSON] 3/16 часток. Статтею 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна внатурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Відповідно до правового висновку, зробленого Верховний Суд\~України в\~постанові від\~17\~лютого 2016\~року по\~справі №\~6-1500цс15\~ про застосування ч. 3 ст.\~358\~ЦК України під час розгляду справ про спори між співвласниками про визначення порядку користування житлом, у випадку, коли добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками неможливо, такий порядок встановлює суд. При цьому слід враховувати, що при здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна, співвласникам належить ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення у обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним із співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358\~ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму, і порядок встановлення користування спільним майном. Оскільки спірні правовідносини не стосуються поділу майна в натурі для припинення права спільної сумісної власності і такий правовий режим зберігається, суд вважає за можливе у користування позивачів за первинним та зустрічним позовами визначити частки, ідентичні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. З матеріалів справи вбачається, що будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] фактично складається з: житлового будинку літ. «А» з верандою літ. «а», прибудовою літ. «а1» та ґанком і з приміщеннями, позначеними в плані: №№ 1-коридор, площею 5,1 кв.м., 2-санвузол, площею 4,5 кв.м., 3-коридор, площею 5,7 кв.м., 4-житлова кімната, площею 9,0 кв.м., 5-житлова кімната, площею 12,3 кв.м., 6-житлова кімната, площею 18,6 кв.м., 7-житлова кімната, площею 9,8 кв.м., 8-кухня, площею 6,8 кв.м., загальною площею 71,8 кв.м., у тому числі житлової 49,7 кв.м.; господарські будівлі: літня кухня літ. «Б» з прибудовою літ. «б», гараж літ. «В», навіс літ. «Г», вбиральня літ. «Д», сарай літ. «Е»; господарські споруди: № 1-огорожа, № 2-ворота/хвіртка, № 3-огорожа, № 4-огорожа, № 5-огорожа, № 6-огорожа, № 7-мощення, № 8-водопровід, № 9-зливна яма (арк.13 висноку експерта від 08.05.2025 р.). Відповідно до висновку експерта № 19/19-2025 за результатами судової будівельно-технічної експертизи, складеного 08.05.2025 року, судовий експерт Цуркан В.І. пропонує 4 варіанти встановлення порядку користування будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Так, представник позивача [PERSON] адвокат Константинов В.І. просить виділити у користування: із житлового будинку літ. «А» з прибудовами літ. «а» та літ. «а1» приміщення № 4-житлова кімната, площею 9,0 кв.м. та 1/3 частка приміщень № 1-коридор, площею 5,1 кв.м., № 2-санвузол, площею 4,5 кв.м, № 3- коридор, площею 5,7 кв.м, № 8-кухня, площею 6,8 кв.м, які залишаються у спільному користуванні співвласників; із господарських будівель гараж літ. «В» із залишенням у спільному користуванні співвласників господарських споруд: № 1-огорожа, № 2-ворота/хвіртка, № 3-огорожа, № 4-огорожа, № 5-огорожа, № 6-огорожа, № 7-мощення, № 8-водопровід, № 9-зливна яма. Позивачі за зустрічною позовною заявою [PERSON] та [PERSON] просять виділити їм у користування: із житлового будинку літ. «А» приміщення № 5 - житлова, площею 12,3 кв.м., приміщення № 6 - житлова, площею 18,6 кв.м., приміщення № 7 - житлова, площею 9,8 кв.м., 2/3 частин приміщення № 1 - коридор, площею 5,1 кв.м., 2/3 частин приміщення № 2 - санвузол, площею 4,5 кв.м., 2/3 частин приміщення № 3 - коридор, площею 5,7 кв.м., 2/3 частин приміщення № 8 - кухня, площею 6,8 кв.м.; із господарських будівель і споруд: літню кухню літ. «Б» з прибудовою літ. «б»; навіс літ. «Г»; вбиральню літ. «Д»; сарай літ. «Е», при цьому, залишити у спільному користуванні співвласників будинку надвірні споруди: № 1 - огорожа, № 2-ворота/хвіртка, № 3 - огорожа, № 4 - огорожа, № 5- огорожа, № 6 - огорожа, № 7 - мощення, № 8 - водопровід, № 9 - зливна яма, мережі газопостачання та електропостачання та горище житлового будинку літ. «А». Суд вважає, що вимоги сторін відповідають вимогам закону, частці у спільному майні, не призведе до порушення житлових прав співвласників житлового будинку, оскільки встановлення такого порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. У такому випадку, баланс інтересів співвласників при користуванні житловим будинком не порушуються. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин, вимоги про встановлення порядку користування приміщеннями житлового будинку та надвірними спорудами відповідає вимогам закону, а тому позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved