Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

представник позивача подав до суду позовну заяву та просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 3473604476-81446 від 05 червня 2021 року в загальному розмірі 27606,00 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 05 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та [PERSON] укладено договір позики № 3473604476-81446, шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» надав відповідачу грошові кошти в сумі 4500,00 гривень, шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку відповідача. 06 жовтня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір про відступлення права вимоги № 06-10/21, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за Договором позики № 3473604476-81446 від 05 червня 2021 року. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників, в тому числі за Договором позики № 3473604476-81446 від 05 червня 2021 року, Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги від 10 січня 2023 року. Таким чином ТОВ «Коллект Центр» отримало право грошової вимоги до відповідача, в тому числі право нарахування процентів. Загальна заборгованість відповідача за Договором позики № 3473604476-81446 від 05 червня 2021 року становить 27606,00 гривень, з яких: 4500,00 гривень заборгованість за тілом кредиту; 23106,00 гривень заборгованість за процентами. За викладених обставин позивач змушений звернутися до суду з позовом. Ухвалою Першотравневого міського суду Дніпропетровської області від 27 серпня 2024 року справу передано на розгляд Харківському районному суду Харківської області. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 вересня 2024 року відкрито провадження по справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за місцем проживання, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, за письмовою згодою представника позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 05 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та [PERSON] укладено договір позики № 3473604476-81446 «Проста позика», відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 4500,00 гривень та зобов`язався повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом, у вигляді нарахованих на суму кредиту процентів, за фактичний строк користування кредитом, у порядку встановленому цим договором. Відповідно до умов договору позики № 3473604476-81446 від 05 червня 2021 року відповідачу надано позику на придбання будь-яких товарів, робіт, послуг для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, строком на 20 діб з 05 червня 2021 року по 25 червня 2021 року (включно); плата за користування позикою встановлена в розмірі 1,95% за кожен день користування позикою. Плата за користування кредитом нараховується в процентному значенні, за фактичну кількість днів, користування кредитом, визначену у п.п. 2.3 цього Договору та починається у дату списання Кредитних коштів з рахунку товариства та закінчується у дату зарахування суми кредиту та плати за користування кредитом на рахунок товариства. В якості доказів позивач надав суду Договір позики № 3473604476-81446 «Проста Позика», Графік розрахунків, Паспорт споживчого кредиту продукту «Проста Позика», підписані відповідачем 05 червня 2021 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором Т8MYD7D2; квитанцію про перерахування грошових коштів у розмірі 4500,00 гривень на картку [NUMBER] ; довідку ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про перерахування грошових коштів у розмірі 4500,00 гривень на картку [NUMBER] . ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» повністю виконало свої зобов`язання за Договором позики № 3473604476-81446 від 05 червня 2021 року та надало відповідачу кредит на умовах та розмірі, передбачених цим договором, відповідач кредит отримав, але свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів не виконав, в результаті чого станом на 06 жовтня 2021 року виникла заборгованість у розмірі 6260,00 гривень з яких: сума заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4500,00 гривень; сума заборгованості за процентами в розмірі 1760,00 гривень (нараховані до 25 червня 2021 року включно), яка підтверджена розрахунком заборгованості за Договором позики № 3473604476-81446 від 05 червня 2021 року. 06 жовтня 2021 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір № 06-10/21 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до боржників, зазначених у Додатку № 1 до цього договору. За даними Реєстру боржників (Додаток № 1) до Договору 06-10/21 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача за Договором позики № 3473604476-81446 від 05 червня 2021 року в розмірі 6260,00 гривень. Відповідно до розрахунку ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість відповідача за кредитним договором № 3473604476-81446 станом на 10 січня 2023 року становить 27606,00 гривень, з яких заборгованість за тілом кредитом\~4500,00 гривень, заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги\~1760,00 гривень, нараховані відсотки 21346,00 гривень. 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до боржників, зазначених у Додатках № 1 та № 3 до цього договору. За даними Реєстру боржників (Додаток № 3) до Договору 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до відповідача за Договором позики № 3473604476-81446. За вказаних обставин, суд вважає встановленим факт переходу права вимоги до відповідача від ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» до ТОВ «Коллект Центр». Крім того, презумпція правомірності договору факторингу, передбачена статтею 204 ЦК України, також не спростована. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Таким чином істотні умови договору позики № 3473604476-81446, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та [PERSON] містяться безпосередньо у цьому договорі, підписаному [PERSON] одноразовим ідентифікатором Т8MYD7D2. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору; фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору; встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку; умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 (справа № 444/9519/12) та від 31.10.2018 (№ 202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики № 3473604476-81446 від 05 червня 2021 року підлягають частковому задоволенню та з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором позики № 3473604476-81446 в загальному розмірі 6260,00 гривень, з яких: 4500,00 гривень заборгованість за тілом кредиту; 1760,00 гривень заборгованість за процентами за період з 05 червня 2021 року по 25 червня 2021 року (в межах строку кредитування), при цьому суд враховує, що відповідачем були порушені умови договору позики № 3473604476-81446 щодо своєчасного погашення заборгованості, а на час розгляду справи суду не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості у добровільному порядку, при цьому, умови договору позичальнику роз`яснені та зрозумілі, про що свідчить електронний підпис відповідача в договорі позики № 3473604476-81446 від 05 червня 2021 року. У стягненні з відповідача відсотків нарахованих ТОВ «Вердикт Капітал» за період з 25 червня 2021 року по 05 жовтня 2021 року, як таких, що нараховані поза межами строку кредитування, передбаченого умовами договору позики № 3473604476-81446 від 05 червня 2021 року, суд відмовляє. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до платіжної інструкції № 0436120264 від 24 травня 2024 року при пред`явленні позову до суду позивачем понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 гривень. Відповідно до платіжної інструкції № 0433350000 від 10 травня 2024 року, договору № 02-01/2023 про надання правової допомоги, заявки на надання юридичної допомоги № 942 від 26 квітня 2024 року, витягу з акту № 1 про надання юридичної допомоги, позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000,00 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» задоволено частково, а саме на 22,68%, тому сума судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 686,75 гривень (22,68% від 3028,00 гривень) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2041,20 гривень (22,68% від 9000,00 гривень) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial