Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03 серпня 2019 року між сторонами зареєстрований шлюб. Позивачка зазначає, що сімейне життя між подружжям не склалося, вони разом не проживають протягом тривалого періоду. Подружжя втратило почуття любові один до одного, спільного господарства не ведуть. Відповідач незгідний на розірвання шлюбу в органах ДРАЦСу, відтак розірвати шлюб інакше як в судовому порядку не вдається можливим. Шлюб носить формальний характер і зберігати його надалі позивачка не бажає. Ухвалою судді від 22 вересня 2025 року відкрито провадження у даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак у прохальній частині позовної заяви просила суд розгляд справи проводити за її відсутності. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Будучи належним чином повідомленим про судове засідання, відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву не скористався, заяв чи клопотань від нього не надходило. За наявності підстав, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. Як слідує із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 03 серпня 2019 року Монастириським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, сторони 03 серпня 2019 року зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис за № 27. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В силу ст.\~56\~Сімейного кодексу\~України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до ч. 2 ст.\~104\~Сімейного кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. В судовому\~засіданні встановлено,\~що між\~подружжям погіршилися\~відносини,\~вони тривалий\~час не\~підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. За змістом ч.\~1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до\~вимог ч.\~2 ст.\~112\~Сімейного кодексу\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Питання про\~стягнення судового\~збору судом\~вирішується відповідно\~до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved