Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

У червні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») звернулось в суд з позовом [PERSON] і просило стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором №6930270 від 03 серпня 2023 року в сумі 32\~526 грн 50 коп, з яких сума кредиту - 8000 грн, сума процентів за користування кредитом 14496,90 грн, нараховані проценти за 63 календарних днів 10\~029,60 грн. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 03 серпня 2023 року ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] уклали договір №6930270 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідач отримав кредит на кредитну картку № [NUMBER] у розмірі 3000 грн, зі строком кредитування 360 днів, до 28 липня 2024 року, зі сплатою процентів у розмірі 1,99%. Відповідно до умов додаткової угоди від 04 серпня 2023 року до договору №6930270 сторони домовились збільшити суму кредиту на 5000 грн, внаслідок чого сума кредиту склала 8000 грн. Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту не виконав. 27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» укладено договір факторингу № 25.07/24-Ф, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги за кредитним договором №6930270 від 03 серпня 2023 року. У порушення умов вищевказаного кредитного договору відповідач свої зобов`язання за укладеним кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого у нього наявна заборгованість у розмірі 32\~526,50 грн, з яких: 8000 грн - тіло кредиту; 14496,90 грн - проценти за користування кредитом, 10029,60 грн - проценти нараховані позивачем за 63 дні. Указану суму боргу та судові витрати позивач просить стягнути із відповідача. На підставі ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 червня 2025 року цивільну справу №686/14926/25 за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на підставі п.1 ч.1\~ст.31 ЦПК України\~передано за підсудністю до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області та отримано судом 30 червня 2025 року. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 липня 2025 року постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали не надав відзив на позов в порядку, визначеному ст. 178 ЦПК України. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 серпня 2023 року ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] уклали договір №6930270 про надання споживчого кредиту, за умовами якого товариство надає відповідачу кредит у безготівковій формі за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] у сумі 3000 грн, строком на 360 днів, зі сплатою процентів за фіксованою стандартною процентною ставкою 1, 99 % в день. Договір підписаний [PERSON] 03 серпня 2023 року за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «А4436». Додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту №6930270 від 04 серпня 2023 року є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача. 04 серпня 2023 року відповідач за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С4827 підписав Паспорт споживчого кредиту, у якому зазначений розмір кредиту 5000 грн, строк кредитування - 360 днів, фіксована стандартна процентна ставка 29914,69 % річних (1, 99% в день). Відповідно до умов додаткової угоди від 04 серпня 2023 року до договору №6930270 сторони домовились збільшити суму кредиту на 5000 грн, внаслідок чого сума кредиту склала 8000 грн. Додаткову угоду підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С4827. 04 серпня 2023 року [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С4827 підписав Паспорт споживчого кредиту, у якому зазначений розмір кредиту 8000 грн, строк кредитування - 360 днів, фіксована стандартна процентна ставка 726,35 % річних (1, 99% в день). Згідно інформації АТ КБ "ПриватБанк" від 13 серпня 2025 року, наданої на виконання ухвали суду від 14 липня 2025 року та 19 вересня 2025 року на ім`я [PERSON] РНОКПП [NUMBER] банком емітовано платіжну картку № [NUMBER] на яку банком-емітентом зарахований платіж 03 серпня 2023 року у сумі 3000 грн та 04 серпня 2023 року - 5000 грн. Відповідно до розрахунку боргу станом 27 травня 2025 року у [PERSON] була наявна заборгованість в розмірі 32526,50 грн, в тому числі: 8000 грн - тіло кредиту, 14496,90 грн - сума процентів за користування кредитом, та 10\~029,60 грн - нараховані проценти за 63 календарних днів за період 27 травня 2024 року (дата відступлення права вимоги) по 28 липня 2024 року 27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 25.07/24-Ф, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги до боржників, зазначених в реєстрі боржників у тому числі і за кредитним договором №6930270 від 03 серпня 2023 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників, який є додатком № 1 до договору факторингу № 25.07/24-Ф від 27 травня 2024 року, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 22496,90 грн, в тому числі: 8000 грн - тіло кредиту, 14496,90 грн - сума процентів за користування кредитом. Згідно з рішенням № 251124/1 єдиного учасника ТОВ ФК «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» змінило найменування на ТОВ «ФК «Фінтраст капітал». Ураховуючи те, що на момент укладання договору факторингу № 25.07/24-Ф від 27 травня 2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», строк дії договору №6930270 від 03 серпня 2023 року про надання споживчого кредиту не сплив, позивачем було здійснено нарахування процентів за користування грошовими коштами за 63 календарних дні з 27 травня 2024 року по 28 липня 2024 року у розмірі 10029,60 грн. Положеннями\~ст. 526 ЦК\~визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 5 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 512 ЦК України\~передбачено можливість зміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст. 1077 ЦК України). Відповідно до\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1\~ст. 77 ЦПК України). Згідно з стю 12-13, 81\~ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач долученими до позову доказами довів, що був укладений кредитний договір та що товариство «Авентус Україна» надало грошові кошти відповідачу. Із розрахунку боргу вбачається, що [PERSON] не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання та станом на 27 травня 2025 року утворилась заборгованість у розмірі 32\~526 грн 50 коп, з яких сума кредиту - 8000 грн, сума процентів за користування кредитом 14496,90 грн, нараховані проценти за 63 календарних днів 10\~029,60 грн. Наданий товариством розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору та є правильним. Відповідачем не надано доказів на його спростування. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором №6930270 від 03 серпня 2023 року підлягають задоволенню в сумі 32\~526 грн 50 коп, з яких сума кредиту - 8000 грн, сума процентів за користування кредитом 14496,90 грн, нараховані за період з 03 серпня 2023 року до 26 травня 2024 року та 10\~029,60 грн.- проценти, нараховані за період з 27 травня 2025 року по 28 липня 2024 року. При розподілі судових витрат суд виходить з наступного. Згідно з частинами першою, третьою\~статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою-шостою\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктами 1, 2, 3 частини другої\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною восьмою\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). ЄСПЛ наголошує на необхідності об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність). Суд керується тим, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи. Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24. Стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі № 911/2737/17). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Отже, суд з власної ініціативи перевіряє, чи є судові витрати, зокрема неминучими, реальними, розумними, пов`язаними з розглядом справи, фактично понесеними, пропорційними. Як вбачається з матеріалів справи, представництво інтересів позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» під час розгляду справи в суді на підставі договору про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року та ордеру серії АІ №189586 від 10 грудня 2024 року, виданого на підставі цього договору, здійснював адвокат Столітній М.М. Згідно заявки № 7969 на виконання доручення від 14 квітня 2025 року за до договору №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року сторони погодили, що адвокатом надано ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» такі види правової допомоги у даній справі: первинна консультація з клієнтом 0,5 години вартістю 440 грн, дослідження документів 1 година вартістю 840 грн, аналіз чинного законодавства та судової практики - 0,5 години вартістю 440 грн, підготовка декількох позицій щодо ефективного захисту прав клієнта вартістю 840 грн, письмова консультація, складення письмового консультативного висновку та обраної клієнтом позиції захисту вартістю 840 грн, проведення заходів, спрямованих на отримання доказів тривалістю вартістю 840 грн, позовної заяви та подання до суду - 2 година, вартістю 1640 грн оформлення додатків до позовної заяви та запиту - 1 година вартістю 840 грн, складання процесуальних документів, необхідних для розгляду цивільної справи в суді 2 години вартістю 1640 грн та представництво клієнта в суді тривалістю 2 години вартістю 1640 грн, а вського на загальну вартість 10 000 грн. Дослідження документів та аналіз фактичних обставин справи, аналіз чинного законодавства та судової практики, підготовка декількох пропозицій на підставі вивченого питання для ефективного захисту, складення письмового консультативного висновку та обраної клієнтом позиції захисту охоплюється послугою складення позовної заяви та подання позову до суду, тому не можуть вважатися фактично понесеними як окремий вид робіт, виконаних адвокатом з огляду на типовість вказаної справи та наявність усталеної судової практики з цього приводу. Крім того, адвокатом штучно продубльовано запити на отримання інформації з банку та клопотання про витребування доказів до суду, по основному договору споживчого кредиту та додатковій угоді до нього ( відповідно вартістю 840 та 1640 грн), що є невиправданим та в подальшому створило плутанину при витребуванні доказів судом. Оскільки справа розглядалась судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, тому суд також уважає за недоцільним стягувати з відповідача вартість представництва інтересів клієнта в суді вартістю 1640 грн., оскільки таке не здійснювалось. Увраховуючи, що вказані послуги на загальну суму 4600 грн надано не було, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, заявлений позивачем до відшкодування слід визначити в сумі 4580 грн, тобто у межах фактично наданих послуг. Підстав для зменшення цих витрат суд не вбачає. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує положення п.3 ч.2\~ст.141 ЦПК України, згідно якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн судового збору та фактично понесені витрати на правничу допомогу в сумі 4580 грн, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved