Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

До Березанського міського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір № 3808423. Згідно з п. 1.1 договору кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених договором, на строк визначений п. 1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2 договору (кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п.1.2, п.1.5.1, п.1.6 договору сума (загальний розмір) кредиту становить: 5000,00 грн.; проценти за користування кредитом: 3750,00 грн., які нараховуються за ставкою 2.5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно з п. 6.1 договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку, передбаченому умовами договору. Як стверджує позивач, станом на дату звернення до суду з позовом, строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 13.01.2022 було укладено договір № 13-01/2022-79, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3808423. 10.03.2023 було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3808423. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 3808423. Загальний розмір заборгованості за договором № 3808423 від 25.09.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 34200,00 гривень, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 5000,00 гривень; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 28250,00 гривень; заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 0,00 гривень; заборгованість за пенею та/або штрафами 0,00 гривень; заборгованість за комісіями - 950,00 гривень; інфляційні збитки 0,00 гривень; нараховані 3% річних 0,00 гривень. Відтак, Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором № 3808423 від 25.09.2021 у розмірі 34200,00 гривень. Стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 гривень та 13\~000,00 гривень понесених витрат на правову допомогу. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України розгляд справи проводити за відсутності представника позивача. Проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення позивач не заперечує. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 07.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання. Позивач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, до суду не направив свого представника (а.с. 100). У прохальній частині позовної заяви представник позивача просив суд на підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України розгляд справи проводити за відсутності представника позивача. Проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення позивач не заперечує (а.с. 5). Відповідачу [PERSON] копія ухвали від 07.08.2025, судові повістки про виклик до суду, були надіслані судом на адресу місця проживання відповідача, зареєстровану у встановленому законом порядку. Однак, конверти повернулися до суду з відміткою органів поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 97-98; 101-104). Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Тобто, відповідач є належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання в силу вимог ст. 128 ЦПК України. Суд створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, а також надав сторонам строк для подачі відзиву, відповіді на відзив, заперечень. Кожен з учасників справи мав право безпосередньо знайомитися з матеріалами справи, аргументами іншої сторони та реагувати на них відповідно до вимог ЦПК України. Відповідач [PERSON] не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, та не подав відзив на позовну заяву. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстав, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, для відкладення судом розгляду справи, суд не вбачає. В силу приписів ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Як визначено ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на те, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин такої неявки, не подав відзив, а позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про наявність усіх умов для проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими Главою 11 Розділу ІІІ ЦПК України (ч. 2 ст. 281 ЦПК України). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В силу приписів ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України закріплює право особи на захист цивільних прав та інтересів. Так, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України). В силу приписів ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За правилом частини першої ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Як закріплено у ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів врегульовані Законом України «Про електронну комерцію». Так, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. (ч. 3, 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа, що закріплено в ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму (Постанова першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 16.12.2020 у справі № 561/77/19). Судом встановлено, що 25.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] (позичальник) укладено договір про споживчий кредит № 3808423 (індивідуальна частина), згідно з п. 1.1-1.4 якого кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених договором, на строк визначений п. 1.3 договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2 договору (кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. Сума (загальний розмір) кредиту становить 5000,00 гривень у валюті: українські гривні. Кредит надається строком на 30 днів з 25.09.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 25.10.2021 (а.с. 8-12). Як передбачено п. 1.5-1.7 договору про споживчий кредит № 3808423 (індивідуальна частина) від 25.09.2021 загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту складають 4700,00 гривень в грошовому виразі та 317,286.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 9700,00 гривень. Загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані, виходячи з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі, зокрема, позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п. 1.4 договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань. Комісія за надання кредиту: 950,00 гривень, яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 3750,00 гривень, які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2, 2.3 цього договору. Як передбачено п.п 2.1 п. 2, п.п. 2.2.2, 2.2.3 п. 2 договору про споживчий кредит № 3808423 (індивідуальна частина) від 25.09.2021 кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 договору. Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6 цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування, визначеного п. 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п. 1.6 договору. Згідно з\~п.\~6.1,\~6.4,\~6.5\~договору про\~споживчий кредит\~№ 3808423 (індивідуальна частина) від 25.09.2021 цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Укладення Товариством кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Додатком №\~1\~до договору\~про споживчий\~кредит №\~3808423 (індивідуальна\~частина)\~від 25.09.2021 є графік платежів за договором про споживчий кредит № 3808423 від 25.09.2021 (а.с.\~61);\~додатком №\~2\~до договору\~про споживчий\~кредит №\~3808423 (індивідуальна\~частина)\~від 25.09.2021 є паспорт споживчого кредиту № 3808423 (а.с. 13), який містить, зокрема, інформацію та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту. До позовної заяви долучено копію Анкети-заяви на кредит № 3808423 від 25.09.2021, сайт: miloan.ua, позичальник: [PERSON] (а.с. 14). Проте, дослідивши вищезазначені документи суд зазначає, що позивачем не було надано доказів на підтвердження підписання [PERSON] вказаних документів. Адже, як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження укладення з відповідачем договору у електронній формі позивач не надав електронних доказів, що підтверджують укладення між сторонами договору в електронній формі, як і не надав електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Електронних доказів на підтвердження того, що відповідач вчинив вищезазначені дії з використанням абонентського номеру мобільного телефону, який йому належить, матеріали справи не містять. Також, в матеріалах справи міститься роздруківку Правил надання фінансових кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (в редакції від 13.07.2021) (а.с. 15-19). Однак суд звертає увагу на те, що такі правила не містять підпису відповідача, а відтак не має підстав уважати, що саме ці правила розумів останній, ознайомився і погодився з ними, підписуючи кредитний договір. Роздруківка ж із сайту позивача та посилання на нього належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (фінансової установи), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, на що звернув свою увагу Верховний Суд України в постанові від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). За вказаних обставин суд не вбачає підстав для того, щоб вважати долучені до матеріалів справи Правила частиною договору про споживчий кредит № 3808423, а вказані у них умови такими, що сторони взаємно погодили. Отже, факти укладення кредитного договору та наявності заборгованості позивачем не підтверджено належними, допустимими та достовірними доказами, а надані ним паперові копії договору не відповідають критеріям допустимості й достовірності доказів, а також вимогам щодо визначення доказів, оскільки згідно зі ст. 76 ЦПК України, не підпадають ні під поняття письмового, ні під поняття електронного доказу. На підтвердження ідентифікації особи позивач надає копію довідки про ідентифікацію, виданої генеральним директором ТОВ «Мілоан» Вініченком О.В., даною довідкою остнній підтверджує, що клієнт [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , з яким укладено договір № 3808423 від 25.09.2021 ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор: S10048, дата відправки ідентифікатора позичальнику: 25.09.2021, номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор: +380636100368 (а.с. 20). Суд зазначає, що вказана довідка була сформована самим кредитодавцем ТОВ «МІЛОАН», а тому не може вважатися безспірним доказом проведення ідентифікації [PERSON] при укладенні договору. Тобто, суд вважає, що позивачем не надано доказів проведення ідентифікації відповідача при вході в особистий кабінет в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету ТОВ «Мілоан» суду не надало. Зазначення у тексті договору особистих даних [PERSON] не підтверджує підписання останнім кредитного договору в електронній формі. На підтвердження\~перерахування коштів\~ [PERSON] \~за договором\~про споживчий\~кредит №\~3808423 (індивідуальна частина) від 25.09.2021, позивач надав квитанцію АТ КБ «ПриватБанк», в якій зазначено, що за допомогою системи LiqPay 25.09.2025 о 19:07 було успішно перераховано кошти на суму 5 000,00 грн, на номер картки 536354*59, ID платежу 1774181894, призначення: кошти згідно договору 3808423, платник ТОВ «Мілоан» (Видача) (а.с. 21). Разом з тим, до позову не додано договір, який би підтверджував повноваження АТ КБ «ПриватБанк» на дистанційне обслуговування, фінансові послуги з прийому та відправлення платежів в системі LiqPay на замовлення платника - ТОВ «Мілоан». Також, позивачем надано копію відомості про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Мілоан» за кредитним договором № 3808423, з якої вбачається, що 25.09.2021 було надано кредит у сумі 5000,00 гривень, 25.09.2021 було нараховано комісію за оформлення кредиту у сумі 950,00 гривень, з 26.09.2021 розпочато нарахування процентів (а.с. 22-23). 13.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (фактор) було укладено договір факторингу № 13-01/2022-79, відповідно до п. 2.1 якого за цим договором клієнт первісний кредитор зобов`язався відступити за плату право грошової вимоги у сумі 79 914 297,90 гривень, а фактор зобов`язався, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками (а.с. 26-30). Як вбачається з копії форми Реєстру боржників до договору факторингу № 13-01/2022-79 від 13.01.2022 (додаток № 3 до договору факторингу№ 13-01/2022-79 від 13.01.2022) клієнт відступив факторові право вимоги до боржників клієнта на умовах, передбачених договором факторингу № 13-01/2022-79 від 13.01.2022 згідно реєстру боржників: порядковий номер 2701: [PERSON] , номер договору: 3808423 від 25.09.2021, загальна сума заборгованості: 23700,00 гривень (а.с. 38-39). На підтвердження набуття ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 3808423 від 25.09.2021 до позовної заяви долучено копію платіжного доручення № 321170001 від 14.01.2022 (а.с. 36); витяг з додатку № 3 до договору факторингу № 13-01/2022-79 від 13.01.2022 за підписом генерального директора ТОВ «Вердикт Капітал» О.В. Іжаковського (а.с. 40). Відповідно до копії розрахунку заборгованості фізичної особи [PERSON] перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (кр. дог. 3808423) загальна сума заборгованості станом на 13.01.2022: заборгованість по основній сумі кредиту: 5000,00 гривень; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги: 17750,00 гривень; заборгованість з комісії: 950,00 гривень, загальна сума: 23700,00 гривень. Станом на дату розрахунку 10.03.2023: заборгованість по основній сумі кредиту: 5000,00 гривень; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги: 17750,00 гривень; заборгованість з комісії: 950,00 гривень, нараховані відсотки зг. кр. дог. 10500,00 гривень, загальна сума: 34200,00 гривень (а.с. 24). Згідно з копією договору 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023, з копією додатку № 4 до нього Акту прийому-передачі Реєстру боржників за договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі новий кредитор), зокрема, згідно з п. 2.1 договору за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених в додатках № 1 та № 3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та порядку, визначених цим договором (а.с. 41-46; 54). Також, до матеріалів справи долучено акт зарахування зустрічних однорідних вимог (а.с. 52-53). Як вбачається з копії додатку № 3 до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 Реєстр боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023, під номером 38198 у Реєстрі боржників вказано кредитний договір № 3808423, боржник: [PERSON] , загальна сума заборгованості 34200,00 гривень (а.с. 55-57). Інформація аналогічного змісту міститься і у копії витягу з Додатку № 3 до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 за підписом директора ТОВ «Коллект Центр» М. Ткаченко (а.с. 58). Позивач надав розрахунок заборгованості за кредитним договором № 3808423 від 25.09.2021, боржник: [PERSON] , дата надання кредиту: 25.09.2021, розрахунок станом на 18.06.2025: загальна заборгованість: 34200,00 гривень, з яких: 5000,00 гривень заборгованість за тілом кредиту; 28250,00 гривень заборгованість за відсотками; 950,00 гривень заборгованість за комісією (зворот а.с. 25). Матеріали справи містять копію витягу із Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (нова редакція) (а.с. 62-63). Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). Законодавством передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Так, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~1077\~ЦК України\~за договором\~факторингу (фінансування\~під відступлення\~права грошової\~вимоги)\~одна сторона\~(фактор)\~передає або\~зобов`язується\~передати грошові\~кошти в\~розпорядження другої\~сторони (клієнта)\~за плату\~(у\~будь-який\~передбачений договором\~спосіб),\~а клієнт\~відступає або\~зобов`язується\~відступити факторові\~своє право\~грошової вимоги\~до третьої\~особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Позивачем не долучено жодних доказів отримання відповідачем кредитних коштів, а саме перерахування їх на рахунок відповідача, суду не видається можливим встановити факт отримання відповідачем кредиту (його розмір) та підстави та порядок нарахування заборгованості (у разі всановлення факту отримання відповідачем кредитних коштів) за договором про споживчий кредит № 3808423 від 25.09.2021. Так, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що первісний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» - свої зобов`язання за договором про споживчий кредит № 3808423 від 25.09.2021, виконало, надавши відповідачу кредит у розмірі та у спосіб, визначений договором, а саме: документів, передбачених ст. 13 Закону України «Про електронну комерцію» у разі здійснення розрахунків у сфері електронної комерції відповідно до Закону України «Про платіжні послуги», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Отже, матеріалами справи не підтверджується факт існування у відповідача [PERSON] перед позивачем заборгованості за договором про споживчий кредит № 3808423 від 25.09.2021. Таким чином, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, і питання як розподілити між сторонами судові витрати. Позивач при пред`явленні позову до суду сплатив судовий збір в сумі 2422,40 гривень (а.с. 7). Крім того, у порядку розподілу судових витрат позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13000,00 гривень. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). В силу приписів ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи вищевикладене, суд з огляду на відмову в позові, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed