Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач звернувся до суду мотивуючи свої вимоги тим, що 03.09.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено кредитний договір № 204438, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 3000 грн., строком на 21 днів, стандартна процентна ставка 2 % в день або 730 % річних. 17.02.2022 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-17/02/2022, відповідно до якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022 до договору факторингу № 01-17/02/2022, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . В порушення умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, в результаті чого утворилася заборгованість у розмірі 17940 грн. з яких: 3000 грн.\~прострочена заборгованість за сумою кредиту; 14940 грн.\~прострочена заборгованість за процентами. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає. Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 204438 від 03.09.2021 у сумі 17940 грн. та понесені судові витрати у розмірі 2422,40 грн. Процесуальні дії у справі. Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17.07.2025 року позовні вимоги ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» задоволено повністю. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за договором про надання грошових коштів у позику №204438 від 03.09.2021 року в сумі 17940 грн та в рахунок відшкодування судових витрат 2422,40 грн, а всього стягнути 20362,4 грн. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 09.09.2025 року вищевказане заочне рішення скасоване, справу призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 15.09.2025 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду, витребувано від позивача документи. 24.09.2025 року від представника ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» надійшла заява на виконання ухвали суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим в установленому законом порядку про дату та місце судового засідання, про що в матеріалах справи мається довідка про вручення електронного листа та доставку судової повістки, в судове засідання не з`явився, будь яких заяв від нього не надійшло. За таких обставин суд розглядає справу за наявними у справі доказами. Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Установлено, що 03.09.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено кредитний договір № 204438, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 3000 грн (а.с.16-18). Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток. [PERSON] договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором CL6419 (а.с.12). Згідно п.1.2. договору кредит надається строком на 21 день, до 23.09.2021 року. Строк дії договору 21 день, але в будь-якому випадку договір діє до повного його виконання сторонами. Згідно п.1.3 договору за користування кредитом клієнт сплачує товариству 1110% річних від суми кредиту в розрахунку 3 % на добу. Тип процентної ставки фіксована. Згідно п.2.3 договору обчислення строку користування кредиту та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня нарахування кредиту клієнту до дня повного погашення заборгованості за кредитом. 17.02.2022 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-17/02/2022, відповідно до якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників (а.с.19-23). Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022 до договору факторингу № 01-17/02/2022, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] (а.с.11). В матеріалах справи маються платіжні доручення № 3668 від 21.02.2022 року, № 3878 від 12.10.2022 року та за № 3876 від 12.10.2022 року, якими підтверджується факт сплати позивачем ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» на користь ТОВ «ЗАЙМЕР» грошових коштів за відступлення права грошової вимоги за договором факторингу від 17.02.2022 року за № 01-17/02/2022 (а.с.28-29). Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується довідкою ТОВ «ПрофітГід», згідно якої на картковий рахунок, який був наданий відповідачем, 03.09.2021 о 04:30:04 перераховано грошові кошти в розмірі 3000 грн (а.с.30). Відповідач свої договірні зобов`язання перед позивачем не виконав, допустивши прострочення та утворення заборгованості у розмірі 17940 грн. з яких: 3000 грн.\~прострочена заборгованість за сумою кредиту; 14940 грн.\~прострочена заборгованість за процентами (а.с.10). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. У ч. 1 ст. 627\~ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 ст. 639 ЦК України). Нормою ст. 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає порядок укладення електронного договору. Так пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. За змістом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору й отримання [PERSON] кредитних коштів у сумі 3000 грн. Твердження [PERSON] про те, що проценти нараховані поза межами строку дії кредитного договору є неспроможними, оскільки п.2.3 договору визначено, що обчислення строку користування кредиту та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня нарахування кредиту клієнту до дня повного погашення заборгованості за кредитом. Тому позивачем правомірно нараховані проценти за користування кредитом, будь яких порушень судом не встановлено. Щодо твердження відповідача про недоведеність правильності нарахування заборгованості, суд зазначає, що позивачем наданий детальний розрахунок заборгованості, в якому зазначено нарахування процентів в розмірі узгодженому сторонами в договорі, а саме п.1.2,1.3 договору, та в межах строку кредитування. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; відповідач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов кредитного договору. В\~даному випадку для вирішення справи достатньо встановлених фактів, які свідчать що відповідач був обізнаний із відсотковою ставкою, під яку йому надавалися кредитні кошти, і підписуючи кредитний договір, фактично погодився із ними. Тобто, кредитний договір слід вважати вчиненим саме на таких умовах, оскільки дії відповідача свідчать про схвалення договору, а відтак, і посвідчують наявність його вільного волевиявлення на укладання договору саме на таких умовах. З досліджених доказів суд приходить до\~висновку, що\~укладаючи кредитний договір,\~відповідач повною мірою був ознайомлений з його умовами, вільно та свідомо надав свої персональні дані для його укладення\~та погодивсь виконувати усі зазначені в ньому зобов`язання. Факт отримання відповідачем кредитних коштів, як вже зазначалося вище підтверджується довідкою ТОВ «ПрофітГід». [PERSON] доказів щодо неотримання грошових коштів, чи про те, що зазначений рахунок йому не належить, суду не надано. Тому в цій частині доводи відповідача також не заслуговують на увагу. Твердження відповідача про відсутність доказів на підтвердження факту переходу права вимоги є необґрунтованим, оскільки в матеріалах справи мається договір факторингу від 17.02.2022, додаткова угода до договору факторингу , витяг з реєстру боржників, а також платіжні інструкції на підтвердження сплати коштів за договором факторингу, що є належними доказами переходу права вимоги від ТОВ «ЗАЙМЕР» до ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ». Посилання відповідача на правові позиції Верховного Суду є некоректними, оскільки вони в даному випадку не застосовуються так як правовідносини у даній справі не є аналогічними. Інші доводи [PERSON] суд не приймає до уваги, оскільки вони не ґрунтуються на нормах ЦК, ЦПК України та не узгоджуються з матеріалами справи. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Ст. 527 ЦК України передбачає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто. Статтею 610\~ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідачем зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом виконані не були. Висновок суду. Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюю зібрані у справі докази в цілому, так і кожний доказ окремо, який міститься у справі, з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, з урахуванням наданих доказів, суд дійшов висновку, що в даному випадку позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Щодо судових витрат. Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України в розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved