Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області про встановлення факту проживання однією сім`єю не менш п`ять років та визнання права власності на спадкове майно. Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією актового запису про смерть №17 від 26.03.2012 року, видане Доброславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної частки (пай) у розмірі 4,2 умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) з земель, які перебували в колективній власності колишнього КСП «Дружба народів» с.Руськоіванівка Білгород-Дністровського району Одеської області, яка належала спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0201782 від 16.01.1997 року, виданого [PERSON] як члену КСП «Дружба народів» на підставі рішення Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 30.12.1996 року за №698/96. З довідки Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №11/88 від 20.03.2024 року вбачається, що земельна частка (пай) розміром 4,2 умовних кадастрових гектара, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД №0201782 зареєстрованого у книзі сертифікатів за №780 від 16.01.1997 року значиться за [PERSON] , в натурі не виділялась і не передавалась. На день смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №11/89 від 20.03.2024 року. З акту про підтвердження факту догляду та підтвердження ведення спільного господарства складений 20.02.2024 року уповноваженою особою Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області на підставі свідчень сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вбачається, що позивач [PERSON] протягом останніх 8 років вів спільне господарство, був пов`язаний спільним побутом з померлим [PERSON] , здійснював спільні витрати (купував продукти харчування, ліки, продовольчі та промислові товари для спільного користування, здійснював витрати, пов`язані з утриманням житлового будинку та господарських будівель, оплату комунальних послуг, тощо) та після смерті [PERSON] всі витрати щодо поховання здійснював позивач [PERSON] , що також підтверджується довідкою Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №11/90 від 20.03.2024 року. Звернувшись до нотаріуса з питанням щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця, позивачу було відмовлено з підстав відсутності документального підтвердження факту проживання однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. Встановлення факту спільного проживання необхідне позивачу для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. Рух справи у суді Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.04.2025 року позов залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.05.2025 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.06.2025 року витребувана належним чином завірена копія спадкової справи. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.10.2025 року витребувана належним чином завірена копія актового запису про смерть спадкодавця. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.10.2025 року витребувана належним чином завірена копія актового запису про смерть спадкодавця. В підготовче судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до ч.3\~ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4\~ст.200 ЦПК України\~ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться у порядку, встановленому статтями\~206, 207\~цього\~Кодексу. Відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вимогами ч. 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією актового запису про смерть №17 від 26.03.2012 року, видане Доброславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної частки (пай) у розмірі 4,2 умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) з земель, які перебували в колективній власності колишнього КСП «Дружба народів» с.Руськоіванівка Білгород-Дністровського району Одеської області, яка належала спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0201782 від 16.01.1997 року, виданого [PERSON] як члену КСП «Дружба народів» на підставі рішення Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 30.12.1996 року за №698/96. З довідки Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №11/88 від 20.03.2024 року вбачається, що земельна частка (пай) розміром 4,2 умовних кадастрових гектара, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД №0201782 зареєстрованого у книзі сертифікатів за №780 від 16.01.1997 року значиться за [PERSON] , в натурі не виділялась і не передавалась. На день смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №11/89 від 20.03.2024 року. З акту про підтвердження факту догляду та підтвердження ведення спільного господарства складений 20.02.2024 року уповноваженою особою Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області на підставі свідчень сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вбачається, що позивач [PERSON] протягом останніх 8 років вів спільне господарство, був пов`язаний спільним побутом з померлим [PERSON] , здійснював спільні витрати (купував продукти харчування, ліки, продовольчі та промислові товари для спільного користування, здійснював витрати, пов`язані з утриманням житлового будинку та господарських будівель, оплату комунальних послуг, тощо) та після смерті [PERSON] всі витрати щодо поховання здійснював позивач [PERSON] , що також підтверджується довідкою Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №11/90 від 20.03.2024 року. Звернувшись до нотаріуса з питанням щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця, позивачу було відмовлено з підстав відсутності документального підтвердження факту проживання однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. Позивач фактично прийняв спадщину після померлого [PERSON] в порядку ст.1268 ЦК України, користується спадковим майном та здійснює всі поточні платежі. Місцем проживання фізичної особи згідно ч.1 ст.29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 року за №5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі показань свідків, письмових доказів, речових доказів, електронних доказів, висновків експертів. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. За правилами статей 12, 81 ЦПК України обов`язок доведення обставин, на які посилаються сторони, покладається на кожну із сторін. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та спадкодавець [PERSON] проживали за\~однією адресою:\~ [ADDRESS] та однією сім`єю по день його смерті, вели спільне господарство та були пов`язані спільним побутом. Суд враховує показання свідків, які підтвердили, що позивач [PERSON] та спадкодавець [PERSON] проживали однією сім`єю як родина, вели спільне господарство, мали доброзичливі стосунки, а тому підстав ставити під сумнів показання свідків у суду не має, ці показання є переконливими та логічними. Таким чином, позивачем доведено факт спільного проживання позивача [PERSON] та спадкодавця [PERSON] однією сім`єю по день смерті спадкодавця, їхнім взаєминам були притаманні ознаки сім`ї, що підтверджується дослідженими судом доказами, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Щодо визнання права власності в порядку спадкування за законом суд прийшов до наступного висновку. Після смерті [PERSON] позивач звернувся до нотаріуса з питанням щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця, проте позивачу було відмовлено з підстав відсутності документального підтвердження факту проживання однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. Відповідно до листа нотаріуса Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області від 05.06.2025 року №873/01-16 спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилась. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім`єю; 2) на час відкриття спадщини має пройти принаймні п`ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім`єю. Ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Згідно з позицією Верховного Суду України, викладеною в абз. 2 п.2 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» за №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справа про спадкування» - при вирішення спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК (2947-14) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. У судовому засіданні встановлено та доведено, факт спільного проживання позивача разом із померлим, ведення ними спільного господарства, наявність спільних витрат на утримання та у витратах на утримання житла. Таким чином, позивачем надано достатньо доказів на підтвердження того, що він та спадкодавець проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки в розумі статті 3 СК України, що дало можливість зробити висновок, що вони дійсно проживали однією сім`єю на протязі останніх п`яти років до його смерті і були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Відтак, враховуючи зазначені обставини, позивач має законні підстави для визнання за ним права власності на спадкове майно, а саме: земельну частку (пай) у розмірі 4,2 умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель колективної власності колишнього КСП «Дружба народів» с.Руськоіванівка Білгород-Дністровського району Одеської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0201782 від 16.01.1997 року, виданого [PERSON] як члену КСП «Дружба народів» на підставі рішення Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 30.12.1996 року за №698/96 та зареєстрованого у книзі сертифікатів за №780 від 16.01.1997 року.

Outcome: approved