Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

В січні 2025 року [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Погребняк Володимир Олексійович, звернувся до Білоцерківського міськрайоного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. Згодом змінив предмет позову та просив суд: 1) Вимогу про визначення місця проживання дитини з батьком залишити без розгляду. 2) Викласти позовні вимоги в наступній редакції: - Припинити стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , паспорт громадянина України: [NUMBER] , РНОКПП: [NUMBER] , проживає за адресою: [ADDRESS] з 29.08.2024 року, які стягуються з нього на підставі судового наказу, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області від 27.09.2024 року, справа №357/12196/24, провадження №2-н/357/2221/24 на користь [PERSON] , [INFO] паспорт громадянина України: [NUMBER] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку(доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.08.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. - Стягнути з [PERSON] , [INFO] паспорт громадянина України: [NUMBER] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , паспорт громадянина України: [NUMBER] , РНОКПП: [NUMBER] , проживає за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини доходів (заробітку) відповідача, але не менше 50 відсотків мінімально прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення донькою повноліття. І. Стислий виклад позиції учасників справи. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача зазначив, що [PERSON] , [INFO] фактично проживає з позивачем, окремо від відповідача, за адресою: [ADDRESS] . Місце\~ проживання позивача за вказаною адресою підтверджується договором оренди квартири від 10 грудня 2024 року. Позивач повністю матеріально забезпечує потреби дитини, адже має стабільний заробіток та офіційно працевлаштований, що підтверджується відомостями про отримання доходів, що дозволяє утримувати дитину на достатньо високому рівні, а графік роботи дозволяє приділяти їй достатньо часу та уваги, сприяти всебічному розвитку та надати належні умови проживання, які необхідні для дитини відповідного віку. [PERSON] , [INFO] вже досягла чотирнадцяти років та має право обирати місце проживання сама. Неповнолітня наразі проживає з батьком. В рішенні виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області щодо надання висновку щодо вирішення судового спору про визначення місця проживання неповнолітньої [PERSON] від 22 квітня 2025 року зазначено, що наразі [PERSON] та його неповнолітня дочка проживають разом в орендованій квартирі. В помешканні створені задовільні житлово-побутові умови для проживання, виховання та розвитку неповнолітньої дочки. [PERSON] під час бесіди з працівниками служби у справах дітей повідомила, що хоче проживати з батьком. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради Київської області 09 квітня 2025 року в присутності обох батьків неповнолітня [PERSON] заявила, що наразі хоче проживати з батьком, бо їй так комфортніше, а з матір`ю вона спілкується та зустрічається у зручний для обох час. Відповідач також не заперечувала проти того, щоб [PERSON] проживала з батьком, оскільки вона поважає вибір своєї дитини і вважає, що дочка самостійно може вирішити з ким із батьків проживатиме. 27 вересня 2024 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було винесено судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] . [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , проживаючої\~ за адресою: [ADDRESS] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.08.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини, хоча [PERSON] на момент видачі судового наказу і дотепер проживає з Позивачем та повністю перебуває на його утриманні. Тому, Позивач вимушений звернутися до суду за захистом прав та законних інтересів спільної доньки сторін - [PERSON] , [INFO] . Тому, враховуючи фактичне місце проживання доньки\~ з батьком, в інтересах дитини необхідним є стягнення з Відповідача на користь Позивача аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] та припинення стягнення з [PERSON] \~ аліментів, визначених судовим наказом від 27 вересня 2024 року. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судові засідання не з`явилася та відзив суду не надала. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 17 січня 2025 року [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Погребняк Володимир Олексійович, звернувся до Білоцерківського міськрайоного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 січня 2025 року справу було передано на розгляд судді Рижко Г.О. 19 лютого 2025 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи та призначено підготовче судове засідання на 31 березня 2025 року о 11 год. 00 хв. 31 березня 2025 року сторони в судове засідання не з`явилися, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено до 29 квітня 2025 року на 10 год. 00 хв. 29 квітня 2025 року від представника позивача адвоката Погребняка Володимра Олексійовича до суду надійшла заява про розгляд справи призначений 29 квітня 2025 року за його відсутності. 29 квітня 2025 року від третьої особи Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області до суду надійшла заява про розгляд справи призначений 29 квітня 2025 року за відсутності їх представника. 29 квітня 2025 року відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, у зв`язку\~ з чим розгляд справи було відкладено до 27 травня 2025 року на 10 год. 00 хв. 06 травня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача - адвоката Погребняка Володимира Олексійовича надійшла заява про зміну предмету позову у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. 27 травня 2025 року під час підготовчого судового засідання представник позивача адвокат Погребняк Володимир Олексійович заяву про зміну предмету позову підтримав. Представник Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Кисельова Валентина Миколаївна в судовому засіданні зазначила, що вважає за доцільне прийняти до розгляду заяву про зміну предмету позову.\~ Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася судом належним чином, у відповідності до вимог ЦПК України. 27 травня 2025 року ухвалою суду було прийнято заяву представника позивача - адвоката Погребняка Володимира Олексійовича про зміну предмету позову у цивільній справі № 357/886/25 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів та відкладено підготовче судове засідання до 14 липня 2025 року на 11 год. 00 хв. 14 липня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Погребняка Володимира Олексійовича надійшла заява про розгляд справи призначений 14 липня 2025 року о 11 год. 00 хв. за його відсутності. 14 липня 2025 року відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено до 13 серпня 2025 року на 11 год. 30 хв. 13 серпня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Погребняка Володимира Олексійовича надійшла заява, в якій останній просив проводити розгляд справи призначений 13 серпня 2025 року о 11 год. 30 хв. за його відсутності та відсутності позивача, закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті. 13 серпня 2025 року відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом в установленому законом порядку. 13 серпня 2025 року ухвалою судді було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23 вересня 2025 року о 12 год. 30 хв. 22 вересня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Погребняка Володимира Олексійовича надійшла заява, в якій останній просив проводити розгляд справи призначений 23 вересня 2025 року о 12 год. 30 хв. за його відсутності та відсутності позивача. 23 вересня 2025 року відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, у зв`язку\~ з чим розгляд справи було відкладено до 10 жовтня 2025 року на 11 год. 30 хв. 10 жовтня 2025 року після розгляду справи по суті суд перейшов на стадію ухвалення рішення та відклав ухвалення та проголошення рішення на 22 жовтня 2025 року на 09 год. 45 хв. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги, заявлені в остаточній редакції підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Також, просив судові витрати у справі покласти на позивача. Крім того, представник позивача в судовому засіданні не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача та представника третьої особи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судових засідань повідомлялася належним чином, шляхом направлення судової повістки за місцем знаходження, причини неявки суду не повідомила, правом на подання відзиву у встановлений судом строк не скористалася, заяв про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Третя особа - Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі представника. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін. Враховуючи вищевикладене, суд постановив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони по справі, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 12 серпня 2006 року, який рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2024 року було розірвано. Рішення набрало законної сили\~ (а.с. 166-169). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , про що в матеріалах справи свідчить свідоцтво про народження останньої, видане 01 липня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, серія [NUMBER] , актовий запис за № 1014 (а.с. 176). 27 вересня 2024 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було винесено судовий наказ у справі №357/12196/24, яким стягнуто з [PERSON] . [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , проживаючої\~ за адресою: [ADDRESS] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.08.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ набрав законної сили 27 вересня 2025 року (а.с. 186). З характеристики учениці 8-Б класу Білоцерківського природничо-математичного ліцею-гімназії №16 ім. М.О. Кириленка Білоцерківської міської ради [PERSON] вбачається, що батько цікавиться навчанням [PERSON] , бере активну участь у вихованні дитини та тримає\~ тісний зв`язок з класним керівником (а.с. 183). Згідно договору оренди квартири від 10 грудня 2024 року позивач [PERSON] винаймає двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 177-178). Відповідно до пенсійного посвідчення № [NUMBER] відповідач [PERSON] має 3 (третю) групу інвалідності (загальне захворювання) та отримує пенсію (а.с. 179). З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору вбачається, позивач [PERSON] працює в ТОВ «БУД ПРОМ ЛАЙН» та отримує заробітну плату (а.с. 184-185). В рішенні виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області щодо надання висновку щодо вирішення судового спору про визначення місця проживання неповнолітньої [PERSON] від 22 квітня 2025 року встановлено, що наразі [PERSON] та його неповнолітня дочка проживають разом в орендованій квартирі. В помешканні створені задовільні житлово-побутові умови для проживання, виховання та розвитку неповнолітньої дочки. [PERSON] під час бесіди з працівниками служби у справах дітей повідомила, що хоче проживати з батьком. (а.с. 89). ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, з ким проживає дитина і який бере активну участь у її вихованні (постанова Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі №711/8561/16-ц, провадження № 61-21318св18). Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. З аналізу статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення у справі, а саме з одержувачем аліментів чи з їх платником. Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. За ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням\~ суду від дня\~ пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відсутність офіційних доходів у батьків не позбавляють їх від обов`язку утримувати неповнолітню дитину. Законом не передбачено звільнення платника аліментів від зобов`язання щомісячної сплати аліментів на утримання дитини в разі втрати роботи чи перебуванні в статусі безробітного. При вирішенні спору суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. Отже, батьки рівні не тільки в правах на дитину, але і в обов`язках щодо її забезпечення. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Окрім того, як зазначено в Постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 596/826/21-ц щодо звільнення від сплати аліментів, з урахуванням предмета цієї категорії спорів (припинення стягнення аліментів на утримання дітей), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина. Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 Сімейного кодексу України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини. Висновки щодо застосування указаних норм матеріального права викладені у постановах Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 477/1165/20, від 03 лютого 2021 року у справі № 125/2525/18, від 26 грудня 2019 року у справі № 219/6287/17, від 26 вересня 2019 року у справі № 760/32225/18, від 27 лютого 2019 року у справі № 307/1186/17. За змістом ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. З огляду на викладене право позивача підлягає захисту шляхом припинення примусового стягнення аліментів на користь відповідача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі судового наказу від 27 вересня 2024 року у справі № 357/12196/24, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області. V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат. Стороною позивача було надано до суду достатньо доказів того, що донька [PERSON] на момент видачі судового наказу і дотепер проживає з батьком (позивачем) та повністю перебуває на його утриманні. Отже, стягнення з позивача аліментів на утримання дитини, за умови, що ця дитина проживає з ним та перебуває на його утриманні суперечить положенням статті 181 СК України за якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. Щодо моменту припинення стягнення аліментів з батька на користь матері суд зазначає наступне. При вирішенні цього питання слід виходити із того, що припинення здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для забезпечення потреб дитини, а тому з метою запобігання необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з нею не проживала і знаходилась у платника аліментів, стягнення має бути припинено з дати подання позову до суду, в даному випадку з 17 січня 2025 року. Тому, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів підлягають задоволенню частково. Враховуючи наявність визначеного законом обов`язку обох батьків утримувати власних дітей, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимоги позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. При поданні позову, позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, зокрема припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів. Представник позивача просив судові витрати у справі залишити за позивачем. Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивач у справі про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141, 142 ЦПК України 1211,20 грн. судового збору в дохід держави. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial