Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~Адвокат Гайван Н.І. діючи в інтересах заявника [PERSON] , звернулася до суду із зазначеною вище заявою. \~ \~ \~ \~На обґрунтування якої вказувала, що заявник, [PERSON] з 19.12.2019 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , за час якого у них народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Крім того, заявник виховує та утримує неповнолітню доньку дружини від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] . Представник заявника зазначала, що подружжя має статус багатодітної сім`ї, а біологічний батько [PERSON] - [PERSON] , згідно рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 21.10.2024 року позбавлений батьківських прав по відношенню до неповнолітньої доньки. Крім того, останній має заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки у сумі 128\~734,27 грн, що охоплюється періодом з січня 2021 року по липень 2025 року, що на думку представника заявника, підтверджує той факт, що біологічний батько дитини - [PERSON] не бере участі у її вихованні та утриманні. Вихованням та утриманням неповнолітньої доньки дружини від першого шлюбу займається заявник [PERSON] , який офіційно працює в Сокирянському ВПУ та отримує заробітну плату. Крім того, вказувала на те, що у вільний від роботи час заявник займається садівництвом та реалізацією своєї садової продукції, маючи таким чином ще додатковий дохід, який дозволяє йому утримувати дружину та трьох дітей. Посилалась на те, що дружина заявника зараз перебуває у відпустці по догляду за їх спільною дитиною [PERSON] , [INFO] і немає жодних доходів, крім соціальної допомоги, то утримувати дітей, зокрема тої, яка від першого шлюбу, вона змоги не має. Сім`я, яка складається з дружини і трьох дітей, перебувають виключно на утриманні її чоловіка - заявника. Вказувала, що наразі заявник є військовозобов`язаним, підтвердження факту перебування на його утриманні трьох дітей віком до 18 років необхідне йому для розгляду питання про можливість надання відстрочки на період мобілізації. Тому, з огляду на викладене вище, просила встановити факт, що неповнолітня дитина дружини заявника - [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Сокиряни Дністровського району Чернівецької області знаходиться на утриманні [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Сокиряни Дністровського району Чернівецької області. В судовому засіданні представник заявника адвокат Гуйван Н.І. подану нею заяву підтримала у повному обсязі та, з наведених у ній підстав, просила задовольнити. Заявник [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що на даний час він працює в Сокирянському ВПУ на посаді викладача із ставкою 1,25 %, у зв`язку із чим він має бронювання від служби в ЗСУ. Із [PERSON] він перебуває у зареєстрованому шлюбі із 2019 року, з того ж часу дитину [PERSON] від першого шлюбу [PERSON] він виховує та утримує як власну доньку. Оскільки біологічний батько дитини позбавлений батьківських прав щодо неї, він неодноразово порушував питання щодо її удочеріння, однак в силу того, що різниця у віці між ними складає менше 15 років, згідно вимог ст.211 СК України, він позбавлений цієї можливості. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні повідомила, що на даний час вона перебуває в декретній відпустці по догляду за малолітньою дитиною. Єдиним годувальником сім`ї є її чоловік [PERSON] , який утримує трьох дітей. Подану ним заяву підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити. Неповнолітня [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що з 2019 року її вихованням та утриманням займається тато [PERSON] .. Останнього вона називає батьком, адже її біологічний батько позбавлений щодо неї батьківських прав. Вона просила батьків вирішити питання щодо її усиновлення, проте останні відповіли, що цього зробити не можуть. Представник заінтересованої особи [INFO] ухвалу про відкриття провадження у справі отримала 30.09.2025 року. Будь-яких заяв, чи заперечень до суду не подала. 22.10.2025 року після проведення судового розгляду т.в.о. начальника [INFO] [PERSON] надіслав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без його присутності. Щодо наявності спору з порушеного в заяві питання суд не повідомив, будь-яких заперечень з приводу поданої заяви до суду не подав. Заслухавши думку всіх учасників процесу, суд дійшов висновку про таке. Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст.4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ), [INFO] , перебувають у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 19.12.2019 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Сокирянському району та місту Новодністровську Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області. Під час шлюбу у них народилися діти [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24.06.2020 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Сокирянському району та місту Новодністровську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08.05.2024 року Сокирянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дністровському районі Чернівецької області Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Крім того заінтересована особа [PERSON] , є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02.02.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сокирянського району управління юстиції Чернівецької області. З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №3635 від 31.07.2025 року, виданої адміністратором відділу адміністративних послуг управління Центру надання адміністративних послуг Сокирянської міської ради, разом з [PERSON] за адресою [ADDRESS] Зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У частинах першій, другій статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Схожі критерії зазначені у постановах Великої Палати Верховного Суду в постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18), від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23). Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 січня 2024 року у справі №560/17953/21 відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30 січня 2020 року у справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505ц19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц (провадження №61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України. У статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (стаття 1 СК України). У частині першій статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. У статті 141 СК встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частинами першою, другою та третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу (частина перша статті 268 СК України). Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними. Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом. Ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів за рішенням суду (статті 164, 180 СК України). Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися. Отже, для підтвердження утримання дитини вітчимом необхідне існування (настання) обставин, на підставі яких обсяг прав батька обмежується або припиняється. Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються. Судом встановлено, що згідно рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 21.10.2024 року (справа № 722/1472/24), біологічний батько неповнолітньої [PERSON] [PERSON] , позбавлений батьківських прав щодо дитини. Як вбачається з вказаного рішення, в ході судового розгляду було заслухано думку дитини та встановлено, що з моменту відколи її батьки припинили фактичні шлюбні відносини вона з біологічним батьком не спілкувалася, у зв`язку з чим бажала позбавити його батьківських прав, зазначаючи що це буде відповідати її інтересам. Згідно Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, сформованої станом на 29.07.2025 року [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] за період з січня 2021 року по липень 2025 року у сумі 128\~734, 27 грн. Окрім цього,\~судом встановлено,\~що [PERSON] \~та [PERSON] ,\~згідно посвідчення\~ [NUMBER] від 16.05.2024 року, мають статус багатодітної сім`ї. [PERSON] , має постійне місце роботи та заробіток, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків від 31.08.2025 року. Згідно ч. 2 ст. 211 СК України усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Як вбачається з наданих заявником документів, різниця у віці між ним та неповнолітньою [PERSON] складає 13 років, що суперечить вимогам наведеної вище статті. Оскільки неповнолітня [PERSON] позбавлена батьківського піклування за рішенням суду від 21.10.2024 року, а вирішити питання щодо її усиновлення у встановленому законом порядку неможливо, суд вважає, що у даному випадку порушені як права неповнолітньої дитини, так і права заявника. Враховуючи викладене, з метою захисту порушених прав заявника та неповнолітньої [PERSON] , а також беручи до уваги відсутність будь-яких заперечень з боку заінтересованої особи [INFO] , суд вважає за доцільне подану заяву задовольнити.

Outcome: approved