Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК "Кеш Ту Гоу" звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором №93191 від 18.11.2019 у розмірі 13 090,00 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не надав своєчасно як первісному кредитору так і позивачу, до якого перейшли права вимоги за договорами факторингу, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, тобто не виконав зобов`язання належним чином. 05.06.2025 представник відповідача - адвокат Мухіна Людмила Сергіївна надала до суду відзив, в якому виклала заперечення проти позову, просила у його задоволенні відмовити у повному обсязі. Вказала, що відповідач заперечує факт отримання коштів за вказаним кредитним договором, наголошуючи на тому, що договір був укладений невстановленою (-ими) особою (-ами) з використанням її персональних даних - реквізиту паспорту, ідентифікаційного податкового номеру, які були передані особою, яка є фігурантом кримінального провадження №120210800400000076, яке внесено 12.01.2021 до ЄРДР за заявою [PERSON] . Вважає, що верифікація позичальника належним чином проведена не була. Зауважує, що кредитні кошти були перераховані на банківську картку, яка відповідачу не належить, як і номер мобільного телефону (а.с.44-47). 06.06.2025 представник позивача Пархомчук Сергій Валерійович надав до суду відповідь на відзив, в якій просить відзив залишити без розгляду та задоволення, задовольнити позов у повному обсязі (а.с.67-77). 11.06.2025 представник відповідача - адвокат Мухіна Людмила Сергіївна надала до суду заперечення (на відповідь на відзив), в яких надала додаткові пояснення по справі (а.с.88-91). 04.08.2025 представник відповідача - адвокат Мухіна Людмила Сергіївна надала до суду клопотання про стягнення судових витрат на надання правової допомоги в сумі 12 000,00 грн. (а.с.115-116). 22.08.2025 представник позивача Пархомчук Сергій Валерійович надав до суду заяву, в якій просить клопотання представника відповідача про стягнення судових витрат на надання правової допомоги залишити без розгляду та задоволення (а.с.131-132). Ухвалою суду від 16.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в судове засідання, що було призначене на 16.06.2025, яке неодноразово відкладалось через неможливість розгляду справи за наявними матеріалами та з інших причин. Учасники справи в судове засідання призначене на 28.10.2025 не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, представник відповідача надав заяву про розгляд справи без його участі. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності учасників справи на підставі доказів, які є в матеріалах справи, що відповідає положенню ч.3 ст.211 та ч.2 ст.247 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 18.11.2019 було підписано електронним підписом, шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був відправлений на номер мобільного телефону [NUMBER] , кредитний договір № 93191 про надання фінансового кредиту, за змістом яких ТОВ "Займер" надало [PERSON] кредит у розмірі 3 500,00 грн., строком на 30 днів, з річною процентною ставкою - 730% від суми кредиту в розрахунку 2% на добу, тип процентної ставки - фіксована (а.с.24-25, з.б.а.с.8). Умовами договору передбачено, що кредит надається строком на 30 днів, тобто до 17.12.2019. Строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором (п.1.2). За користування кредитом клієнт сплачує товариству 730% річних від суми кредиту в розрахунку 2% на добу. Тип процентної ставки - фіксована (п.1.3). Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (п.1.4). Датою укладення цього договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта (п.1.5). Згідно з п.2.1, п.2.3 договору, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків. Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Невід`ємною частиною цього договору є Публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства (п.1.6). Згідно п.6.1 кредитного договору, цей договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису, одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України "Про електронну комерцію". В п.7 кредитного договору "Реквізити та підписи Сторін" в графі "Клієнт" зазначена інформація щодо позичальника [PERSON] , зокрема, РНОКПП, паспортні дані, місце реєстрації, номер телефону, адрес електронної пошти та рахунок позичальника № [NUMBER] . Публічна пропозиція (оферта) ТОВ "ЗАЙМЕР" на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка є невід`ємною частиною цього договору, позивачем не надана. На підтвердження факту укладення договору позивачем надано Довідку ТОВ «ЗАЙМЕР» про ідентифікацію, згідно з якою клієнт [PERSON] , дата народження: [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , з яким укладено договір № 63191 від 18.11.2019 ідентифікований ТОВ "ЗАЙМЕР". Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) здійснювалось в інформаційно-телекомунікаційній системі https://www.cly.com/ua/. Одноразовий ідентифікатор KL4943 відправлений позичальнику 18.11.2019 на номер телефону [NUMBER] (з.б.а.с.8). 28.10.2021 між ТОВ "Займер" та ТОВ "ФК "Кеш Ту Гоу" було укладено Договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до якого ТОВ "Займер" передає (відступає) ТОВ "ФК "Кеш Ту Гоу" за плату, а ТОВ "ФК "Кеш Ту Гоу" приймає належні ТОВ "Займер" права грошової вимоги до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між ТОВ "Займер" і Боржниками (а.с.8, 12-15). Таким чином, суд приходить до висновку, що ТОВ "ФК "Кеш Ту Гоу" є правонаступником у зобов`язанні, що виникло за кредитним договором № 93191 від 18.11.2019, в обсязі набутих прав. Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором, наданого позивачем, станом на 13.01.2025 наявна заборгованість за кредитним договором № 93191 у розмірі 13 090,00 грн., яка складається з сум: заборгованості за простроченим тілом кредиту - 3 500,00 грн., заборгованості за відсотками - 9 590,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача (з.б.а.с.7). Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором № 93191 від 18.11.2019 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 28.10.2021 наявна заборгованість у розмірі 13 090,00 грн., яка складається з сум: основна сума (тіло) - 3 500,00 грн., відсотки по кредиту - 2 100,00 грн., прострочені відсотки - 7 490,00 грн. (а.с.79-84). Згідно інформаційної довідки ТОВ "Платежі Онлайн", на сайті Торговця через платіжний сервіс "Platon" 18.11.2019 о 21:20:04 була проведена успішна транзакція під №27410-48028-71718 на суму 3 500,00 грн. на платіжну картку [NUMBER] , з описом видача кредиту №93191 (а.с.21). Згідно відповіді ПрАТ "ВФ Україна" SD-25-05906 від 30.05.2025, мобільний номер [NUMBER] станом на 18.11.2019 був номером Vodafone Передплата та обслуговувався в мережі ПрАТ "ВФ Україна" знеособлено (анонімно), без укладання письмового договору про надання послуг мобільного зв`язку і без ідентифікації кінцевого користувача послуг, у зв`язку з чим оператор не володіє інформацією, кому належав цей номер та відсутня можливість надати зазначену інформацію (а.с.52). Згідно до довідок № 107.40/0223-15/98 від 29.05.2025 та № 107.40/0223-15/114 від 27.06.2025 виданих АТ "Ощадбанк", [PERSON] , [INFO] , не є клієнтом АТ "Ощадбанк" та ніколи не мала відкритих рахунків (а.с.53, 124). Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.11.2021, 12.01.2021 було зареєстроване кримінальне провадження за №12021080040000076 з правовою кваліфікацією ч.3 ст.190 КК України, за заявою [PERSON] про те, що невстановлені особи, шляхом обману та укладання незаконних правочинів заволоділи нерухомим майном, а саме квартирою [ADDRESS] , тим самим завдали майнової шкоди [PERSON] у великих розмірах (ЄО №844 від 11.01.2021) (а.с.55). Відповідно до ухвал слідчих суддів Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 25.02.2021 (справа №333/981/21) та 08.07.2021 (справа №333/4650/21), були задоволені клопотання слідчих про надання дозволу на тимчасові доступи до інформації та документів у кримінальному провадженні №12021080040000076 від 12.01.2021, зі змісту яких вбачається, що сторонні люди проникли до квартири особи та змінили замки на дверях, при цьому усі особисті та цінні речі залишились у квартирі (а.с.56-57, 58-59). Згідно відповіді №76-21/451-103-2025 від 09.06.2025 слідчого СВ ВП №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції Ігоря Єрмолаєва, у кримінальному провадженні 12021080040000076, внесеному до ЄРДР 12.01.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, досудове розслідування тримває, проводяться всі необхідні слідчі дії (а.с.93). Згідно листів з порталу Судової влади України від 30.05.2025 та 04.06.2025, [PERSON] неодноразово зверталась до суду з позовам про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню та заявою про забезпечення позову (справи №333/6471/21, 333/4263/22 та 333/7745/21), які були задоволені повністю (а.с.60-61). Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч.3 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною шостою цієї статті, зокрема передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 6 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до п. 12 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно із ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Проаналізувавши в сукупності докази, суд вважає, що позивачем не доведено укладання вказаного кредитного договору з відповідачем та отримання останнім кредитних коштів за вказаним договором, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що відповідач підписав договір одноразовим ідентифікатором KL4943, який був відправлений на номер 380506108293 (який не належить відповідачу). Крім того, судом беззаперечно встановлено, що відповідач не отримував кредитні кошти шляхом їх зарахування на рахунок, зазначений в п.7 кредитного договору "Реквізити та підписи Сторін" в графі "Клієнт" - рахунок позичальника № [NUMBER] , оскільки останній не належить відповідачеві. Неналежність банківського рахунку, який зазначений у договорі, відповідачу, позбавляє суд можливості перевірити факт перерахування коштів на відповідний рахунок, встановити кінцевого отримувача коштів за укладеним договором. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності суд дійшов висновку, що у зв`язку із не доведенням позивачем обставин щодо отримання відповідачем кредитних коштів від ТОВ "ЗАЙМЕР", тобто факту перерахування кредитних коштів з метою доведення виконання умов зазначеного договору, а також фактичного користування відповідачем кредитними коштами, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у заявленому в позові розмірі, тому позов задоволенню не підлягає. З огляду на наведене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК КЕШ ТУ ГОУ" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Щодо вимог про стягнення з позивача понесених відповідачем судових витрат, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial