Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-23 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Галіцина В.В. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позовна заява обгрунтована наступним. [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої входить право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1951 га, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер 0520684000:02:003:0396, що належала матері [PERSON] спільно з [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Позивачка є спадкоємцем першої черги після смерті матері [PERSON] .. Іншим спадкоємцем першої черги є чоловік померлої, а батько позивачки, [PERSON] , який у визначений законом строк подав до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини на користь позивачки. Спадщину після смерті матері позивачка прийняла шляхом подачі у визначений законом строк заяви до нотаріальної контори та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, серед якого є і 1/2 частка житлового будинку за вищевказаною адресою. Проте, звернувшись до нотаріуса за оформленням права власності на частину успадкованої земельної ділянки, вона отримала постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із тим, що спірна земельна ділянка перебуває у спільній частковій власності і частки співвласників не визначені. З огляду на викладене просить визначити, що розмір часток співвласників [PERSON] та [PERSON] у спірній земельній ділянці складає по 1/2 частці; визнати за позивачкою право власності на 1/2 частку спірної земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 11.06.2025 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, задоволено клопотання про витребування доказів (а.с. 50). Ухвалою суду від 28.07.2025 закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті (а.с. 113). Позивачка [PERSON] , її законний представник батько [PERSON] та її представник адвокат Галіцина В.В. в судове засідання для розгляду справи по суті не з`явились. Представником позивача подано заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю та просить справу розглянути у її відсутність та відсутність позивача (а.с. 110). Відповідач [PERSON] \~в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій він просить справу розглядати у його відсутність позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує щодо їх задоволення (а.с. 111). Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається, нез`явлення сторін не перешкоджає вирішенню спору, а відтак судом ухвалено проводити судове засідання у відсутність сторін та їх представників. Відповідно до частини другої\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього\~Кодексу\~проводиться судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. На підставі досліджених безпосередньо у судовому засіданні доказів судом встановлено, що відповідно до копії паспорта громадянина України [PERSON] народилася [INFO] в с. Мізяківські Хутори Вінницького району Вінницької області (а.с. 14). Відповідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №00046060995 від 18.07.2024, [PERSON] та [PERSON] , 28.09.2004 зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 12, 13). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с. 9). Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру речових прав №419006788 від 21.03.2025 [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/2 частка житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] (а.с. 25). З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.03.2012 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці після смерті їх матері [PERSON] успадкували по 1/2 частці житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] (а.с. 26). Право власності на 1/2 частку вказаного будинку зареєстровано за [PERSON] в КП «ВООБТІ» 27.03.2012 (а.с. 27). Рішенням Мізяківсько-Хутірської сільської ради №1216 від 23.11.2018 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у приватну власність площею 0,1915 га на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради; передано у спільну сумісну власність [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку площею 0,1915 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0520684000:02:003:0396, [ADDRESS] (а.с. 35). Відповідно до копії рішення Стрижавської селищної ради №14 від 24.04.2024 вулицю Гагаріна перейменовано на вулицю Соборності (а.с. 40-41). Згідно копії Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0000333512025 від 18.02.2025, земельна ділянка з кадастровим номером 0520684000:02:003:0396, площею 0,1951 га, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору (присадибна ділянка), розташована за адресою: [ADDRESS] . Власниками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 28-34) Відповідно до копій Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №152509790 та №152510025 від 14.01.2019 земельна ділянка з кадастровим номером 0520684000:02:003:0396, площею 0,1951 га, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору (присадибна ділянка), на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON] (а.с. 22, 23). Відповідно до копії спадкової справи №446/2024 до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 57-109) позивачка [PERSON] 01.102024 звернулася до Вінницької районної державної нотаріальної контори із письмовою заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] .. Чоловік померлої [PERSON] [PERSON] подав до нотаріальної контори письмову заяву, в якій вказав, що відмовляється від прийняття спадщини після смерті дружини на користь дочки померлої [PERSON] .. 21.03.2025 позивачка [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву, в якій просила видати їй свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно: 1/2 частку житлового будинку в [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,3645 га, кадастровий номер 0520684000:02:003:0433; 1/2 частку земельної ділянки площею 1,2145 га, кадастровий номер 0520684000:01:003:0042; 1/2 частку земельної ділянки площею 1,2143 га, кадастровий номер 0520684000:01:003:0043; транспортний засіб марки «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] . З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.03.2012 вбачається, що [PERSON] є спадкоємцем 1/2 частки житлового будинку по [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] .. Спадкоємцем іншої 1/2 частки даного майна є [PERSON] .. Право власності [PERSON] на вказану 1/2 частку даного житлового будинку зареєстровано 27.03.2012 в КП «ВООБТІ». 21..03.2025 позивачка [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] на наступне спадкове майно: 1/2 частку житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,3645 га, кадастровий номер 0520684000:02:003:0433, розташовану за адресою: [ADDRESS] , цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; 1/2 частку земельної ділянки площею 1,2145 га, кадастровий номер 0520684000:01:003:0042, розташовану: Вінницька область, Вінницький район, Мізяківсько-Хутірська сільська рада, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 1/2 частку земельної ділянки площею 1,2143 га, кадастровий номер 0520684000:01:003:0043, розташовану: Вінницька область, Вінницький район, Мізяківсько-Хутірська сільська рада, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; транспортний засіб марки «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] . Постановою державного нотаріуса Вінницької районної нотаріальної контори Каблучко Ю.В. №522/02-31 від 21.03.2025 позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, площею 0,1915 га, кадастровий номер 0520684000:02:003:0396, яка належить [PERSON] , померлій [INFO] , оскільки не встановлений розмір частки спадкодавця у спільній власності (а.с. 42). Оцінюючи вищеперераховані \~докази за \~своїм внутрішнім \~переконанням,\~ що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає прийняті судом до уваги докази належними, допустимими, достовірними та достатніми,\~оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Із встановлених\~обставин випливає,\~що між\~сторонами виникли\~правовідносини спадкування\~за заповітом,\~що регулюються\~ ЦК\~України та ЗК України, які застосував суд при вирішенні справи та на які посилався позивач. У\~статті 41 Конституції України\~закріплено одне із основоположних прав людини і громадянина - непорушність права власності, відповідно до якого кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтями\~316,\~317,\~319,\~321,\~328 ЦК України\~визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майно, які ним здійснюються на власний розсуд. Право власності є непорушним та ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За загальним правом власник самостійно розпоряджається своїм майном. Розпорядження об`єктом спільної власності має свої особливості. Відповідно до частини першої\~статті 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. За вимогами частин першої та другої\~статті 369 ЦК України\~співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майно, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом; у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом; за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення; у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до частини першої статті 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків установлених законом. Відповідно до ч. 5 ст. 89 ЗК України, поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до ст. 25 ЦК України - цивільна правоздатність фізичної особи виникає в момент її народження і припиняється в момент її смерті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК України, вбачається, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Відповідно до\~ст.\~328\~ЦК України,\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах (ч. 1 ст.\~1226 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Як встановлено, судом позивачка [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері шляхом подачі відповідної заяви до Вінницької районної державної нотаріальної контори. Інший спадкоємець за законом після смерті [PERSON] її чоловік [PERSON] у визначений законом строк подав нотаріуса письмову заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті дружини на користь дочки померлої. До складу спадкового майна входить 1/2 частка житлового будинку в [ADDRESS] , земельна ділянка за цією ж адресою цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та по 1/2 частці у двох земельних ділянках з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На вказане спадкове майно позивачка отримала свідоцтва про право на спадщину за законом. Окрім того, до складу спадщини входить частка земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку загальною площею 0,1915 га, кадастровий номер 0520684000:02:003:0396, що розташована по [ADDRESS] , що належить на праві спільної сумісної власності матері позивачки [PERSON] та відповідачу у справі [PERSON] .. Однак при зверненні до нотаріуса за отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане нерухоме майно, позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спірна земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] і частка спадкодавця не визначена. За таких обставин позивачка [PERSON] не може у нотаріальній конторі оформити свої спадкові права після смерті матері. Таким чином, вирішити дане питання, окрім як в судовому порядку, позивачка позбавлена можливості, її право на спадщину порушене та підлягає захисту. Звертаючись до суду із вказаним позовом позивачка просить суд: визначити, що розмір часток співвласників [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] у спірній земельній ділянці складає по 1/2 частці; визнати за позивачкою право власності на 1/2 частку спірної земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Разом із тим, з огляду на вищевикладені норми ЦК України, ЗК України, а також правові позиції Верховного Суду, набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Тобто, набувши право власності на житловий будинок в частках по 1/2, [PERSON] та [PERSON] набули право на відповідну земельну ділянку пропорційно до їх часток у праві власності жилого будинку, по 1/2 частці. Як неодноразово\~зазначав Верховний\~Суд у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість,\~ сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 9901/172/20, від 01 липня 2021 року у справі № 9901/381/20, від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18, від 01 лютого 2022 року у справі № 750/3192/14, від 22 вересня 2022 року у справі № 462/5368/16-ц, від 04 липня 2023 року у справі № 233/4365/18, від 20 червня 2023 року у справі № 633/408/18, постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 листопада 2024 у справі №373/2163/21). Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивачки [PERSON] підлягають задоволенню, визначивши, що частки матері позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] у спільній сумісній власності на спірну земельну ділянку становить по 1/2 частці кожного, та визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] на 1/2 частку спірної земельної ділянки. Понесені позивачкою судові витрати слід залишити за нею, відповідно до висловленої позиції у позовній заяві. Відповідно до ст.ст. 25, 1216, 1217, 1218, 1221, 1222, 1223, 1225, 1268, 1270, 1273, 1296 ЦК України,

Outcome: approved