Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

Стислий зміст позовних вимог та доводів позивача Позивач [PERSON] звернулася до Салтівського районного суду міста Харкова з позовом до [PERSON] , а якому просить стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей: неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог посилалася, що 17.02.2006 вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] , який було розірвано рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10.07.2024. Зазначила, що у шлюбі у них з відповідачем народилися сини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Посилалася, що діти проживають разом з нею, повністю перебувають на її утриманні. Відповідач є здоровим та працездатним чоловіком, який спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Аргументи учасників справи Відповідач процесуальним правом на подання відзиву на позов не скористався, будь-яких клопотань та заяв від відповідача до суду не надходило. Рух справи Салтівський районний суд міста Харкова ухвалою від 05 вересня 2025 року відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначив судове засідання. Участь у справі сторін та інших учасників справи Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином та своєчасно, у прохальній частині позовної заяви просила про розгляд справи за її відсутності. 16 вересня 2025 року від представника позивача адвоката Єлізарова І.Є. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивачки та її представника, у поданій заяві позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України. За правилами п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Відповідно до рішення Московського районного суду м. Харкова від 10.07.2024 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 17.06.2006 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Севастополя, актовий запис №105, розірвано (а.с. 11-12). У шлюбі у сторін народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції у м. Севастополі складено актовий запис №507, та що знаходить своє підтвердження копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19 травня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції у м.Севастополі (а.с. 9); син - [PERSON] , [INFO] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції у м. Севастополі складено актовий запис №485, та що знаходить своє підтвердження копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23 травня 2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції у м. Севастополі (а.с. 10). Згідно з довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб з Реєстру територіальної громади міста Харкова від та відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру, позивач [PERSON] , неповнолітній [PERSON] та малолітній [PERSON] перебувають на реєстраційному обліку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15, 28). Обставина того, що неповнолітні діти сторін проживають разом з матір`ю\~ [PERSON] не оспорюється відповідачем у справі. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Згідно зі\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правилами\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному Кодексі України. Положеннями\~ст.\~150\~СК України унормовано обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 155\~СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Положеннями ч. 3 ст. 181\~СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Правилами ч. 1, 2 ст.\~182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За правилами\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За правилами ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Аналогічна норма закріплена в положеннях п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України. З наведених вимог законодавства убачається, що аліменти на утримання двох дітей у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, є мінімальним гарантованим розміром аліментів. Як установлено судом, неповнолітній [PERSON] , [INFO] , та малолітній [PERSON] , [INFO] , проживають разом зі своєю матір`ю та знаходяться на її утриманні. Зазначені обставини не спростовані відповідачем під час судового розгляду. Жодних підтверджень того, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дітей матеріали справи не містять. З огляду на те, що вимогами сімейного законодавства унормовано, що дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку обох батьків, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 02 вересня 2025 року і до досягнення дітьми повноліття, підлягають задоволенню. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору з у розмірі 1 211,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved