Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 21.07.2018 року по 15.07.2025 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу народились діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають з позивачем та перебувають на її повному утриманні. Відповідач участі у вихованні дітей не приймає, матеріальної допомоги у достатньому розмірі не надає, внаслідок чого змушена звернутися до суду. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 8000 грн. та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 5000 грн., щомісяця, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Пересипського районного суду м.Одеси від 09.09.2025 року відкрито провадження у справі та розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 30.09.2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого позовні вимоги визнав частково, посилаючись на те, що наразі відповідач проживає у Словацькій Республіці, власного житла не має, а тому вимушений його винаймати, в той час як єдиним заробітком є заробітна плата в розмірі 400 євро на місяць, що становить приблизно 16-17 тис грн. Крім того, зазначив, що в період шлюбу позивач та відповідач придбали квартиру в місті Анталія (Туреччина) в якій на даний час проживає позивач разом з дітьми, а тому додаткові витрати на житло позивач не несе, а тому вважав, що розмір аліментів в сумі 8000 грн., що складає приблизно половини його заробітку, буде достатнім та справедливим. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місця розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник відповідача надав заяву в якій просив розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги просив задовольнити частково з урахуванням обставин викладених у відзиві на позовну заяву. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 21.07.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 21.07.2018 року Малиновським районним у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Вказаний шлюб було розірвано рішенням Пересипського районного суду м.Одеси від 15.07.2025 року. Позивач та відповідач є батьками неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 21.12.2018 року Малиновським районним у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Крім того, позивач та відповідач є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 19.10.2021 року Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Судом встановлено, що неповнолітні діти проживають з позивачем. Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтями 181, 183 СК України передбачено, що за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі, розмір яких визначається судом. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183, 184 СК України. Відповідно до положень ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд також бере до уваги значний проміжок часу на який присуджуйся аліменти, тому застосовує норму ч. 2 ст. 182 СК України, де мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що є мінімальною гарантією забезпечення розвитку дитини. Враховуючи те що відповідачем надано відзив на позовну заяву та визнано частково позовні вимоги в сумі 8000 гривень, тобто по 4000 грн. на кожну дитину, разом з цим, позивачкою не надано жодного доказу того, на підтвердження бажаної суми аліментів за її позовною заявою крім, свідоцтв про народження дітей. Суд не використовує концепцію негативного доказу, яка сама по собі порушує принцип змагальності, оскільки допускає можливість вважати доведеним твердження позивача через відсутність спростування цього твердження відповідачем, що є необґрунтованими. Доказування не\~може ґрунтуватися\~на припущеннях\~(ч.6\~ст. 81 ЦПК України). З урахуванням обставин та часткове визнання позовних вимог відповідачем, враховуючи вік дітей, їх потреби та враховуючи, що відповідач перебуває у працездатному віці та батьки зобов`язані у рівній мірі забезпечувати дитину усім необхідним, суд вважає, що відповідач спроможний надавати позивачу аліменти на утримання спільних дітей у розмірі 4000 грн. на кожну дитину щомісячно, що є необхідним для забезпечення потреб дітей та є наближеним до встановленого Законом прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд відмовляє в задоволенні позовних стосовно зазначення в резолютивній частині рішення - «з подальшою індексацією» так, як дана вимога передбачена законом і застосовуються лише за відповідних обставин. Відповідно до ч. 1-2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ст.\~4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення"\~можна зробити висновок, що індексація аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, проводиться лише у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлено в розмірі 103 відсотки з 01 січня 2016 року. Відповідно до ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів. Якщо суд\~задовольняє позовні\~вимоги та\~стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 4\~000 гривень на кожну дитину, яка підлягає індексації, що проводиться в порядку примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів державним виконавцем, який визначає їх розмір на відповідний період. Тобто із наведеного вбачається, що гарантована законом процедура індексації не повинна зазначатися в судовому рішенні, бо вона прямо передбачена законом, тому в цій частині слід відмовити. Відповідно до ст.\~191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 04.09.2025 року і саме з цієї дати підлягають стягненню аліменти на утримання дітей. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про стягнення аліментів, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial