Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що\~20 жовтня 2025 року [PERSON] було госпіталізовано до КП «ДБКЛПД» ДОР лікарем-психіатром КП «ДБКЛПД» ДОР. Направлення на госпіталізацію видане 20 жовтня 2025 року лікарем-психіатром ШМД Малишко, який після особистого огляду громадянина [PERSON] зробив висновок про необхідність його госпіталізації до психіатричного стаціонару для лікування у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу (діагноз): гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. За думкою комісії лікарів хворий являє собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. У судовому засіданні представник заявника лікар-психіатр [PERSON] пояснив, що [PERSON] був доставлений до КП «ДБКЛПД» ДОР у супроводі швидкої допомоги та працівників поліції. У день госпіталізації мати [PERSON] викликала швидку медичну допомогу, у зв`язку з тим, що він себе поводив не адекватно, постійно посміхався та називав себе «Богом». \~ \~ \~ \~ [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що його мати без причини раніше вже його привозила його до лікарні. [PERSON] також, зазначив, що він не проживає зі своїми батьками тривалий час, через те, що в них розбили село в якому вони раніше з батьками проживали, зараз він проживає окремо від них недалеко від Гуляй Поля. Зі своєю матір`ю [PERSON] не бачився майже місяць, спілкуються тільки в телефоному режимі, тільки тоді коли [PERSON] хоче спитати в неї чи може вона йому допомогти грошима. Спілкування в них завжди відбувається до моменту поки мати не починає на нього кричати, а робить вона так часто. Щодо примусової госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги зазначив, що лікуватися він не бажає, та вважає себе повністю здоровою людиною. \~ \~ \~ \~Адвокат Шкробот О.В. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви. Прокурор Геник Л.С. в судовому засіданні просила відмовити у задоволення заяви лікаря. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника лікаря-психіатра, заінтересованої особи, адвоката, думку прокурора, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» № 1489-ІІІ від 22 лютого 2000 року (далі Закон), особа, яка досягла 14 років, госпіталізується до закладу з надання психіатричної допомоги добровільно - на її прохання або за її усвідомленою письмовою згодою. Госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Особа може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, зокрема, на підставах, передбачених ст. 14 Закону. В силу\~ст. 14 Закону\~особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 20 жовтня 2025 року [PERSON] було госпіталізовано до КП «ДБКЛПД» ДОР лікарем-психіатром КП «ДБКЛПД» ДОР. Направлення на госпіталізацію видане 20 жовтня 2025 року лікарем-психіатром ШМД Малишко, який після особистого огляду громадянина [PERSON] зробив висновок про необхідність його госпіталізації до психіатричного стаціонару для лікування у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу (діагноз): гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. При обстеженні психічного стану [PERSON] в КП «ДБКЛ з НПД» ДОР комісія лікарів виявила, що у останнього наявні психічні розлади, зокрема: психічний стан\~ [PERSON] \~погіршився протягом\~останніх декількох\~місяців,\~коли він\~після смерті\~батька став\~відчувати страх,\~тривогу,\~не спав,\~декілька тижнів,\~ тому\~за направленням\~психіатра він\~був у\~приймальному відділення\~ДБКЛПД,\~але [PERSON] \~ не\~дочекавшись,\~оформлення,\~відмовився від\~лікування та\~поїхав додому.\~Протягом останнього\~тижня,\~за словами\~його матері,\~стан [PERSON] \~різко погіршав:\~відмічалися \~часті зміни\~настрою,\~«панічні напади»,\~сам із\~собою розмовляв,\~сміявся без\~причини,\~називав себе\~«Богом»,\~погрожував піти\~з дому,\~хапався і\~ходив по\~дому з\~ножами,\~бродив вночі,\~кричав уві\~сні,\~не спав,\~міг «уйти\~в себе\~і потім\~не розмовляти».\~Мати викликала\~швидку та\~разом приїхали\~до ДБКЛПД. При огляді [PERSON] був: напружений, тривожний, збуджений, місця не тримав. Інструкції персоналу виконував неохоче, після повторень. Був доступний формальномму мовному контакту, в бесіду вступав неохоче. На запитання відповідав переважно не по суті, зі значним роздратуванням, невдоволенням. Скарг не виказував. Орієнтований всебічно вірно. Казав: «в мене все гаразд», активно дисимулював свої переживання, не розкривав їх. Під час бесіди ставав ще більш збудженим, намагався піти з відділення. Вживання наркотичних речовин заперечував. Критика до свого стану грубо порушена, відмовлявся від лікування, вважав себе здоровим. [PERSON] комісією лікарів було попередньо встановлено діагноз: гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Так, обставина, що [PERSON] являє собою небезпеку для себе та оточуючих не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки лікарем-психіатром [PERSON] підтверджено, що наразі останній небезпеки для себе та оточуючих не несе. Наразі психічний стан [PERSON] є задовільним, а тому підстави для його госпіталізації відсутні. Крім того, суд під час вирішення порушеного лікарнею питання, звертає увагу, що стаття 8 Конвенції передбачає право людини на повагу до приватного життя та умови, за яких втручання в приватне життя є виправданим, серед яких, зокрема: законна підстава, законна ціль (мета), та додаткова умова, за якою втручання має бути «необхідним в демократичному суспільстві». Під необхідністю втручання мається на увазі, що воно відповідає нагальній соціальній потребі, і зокрема, є пропорційним до поставленої законної мети (справа «Кутцнер проти Німеччини», п.60, та рішення від 18.12.2008 року «Савіни проти України»).\~Поняття «приватне життя» у практиці ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, в т.ч. здоров`я людини, медичне втручання. Пунктом 2 Конвенції передбачено, що органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Враховуючи вищевикладене та даючи оцінку доказам, що були зібрані в ході розгляду справи, суд приходе до висновку, що у задоволенні заяви КП «ДБКЛзНПД» ДОР слід відмовити.

Outcome: dismissed