Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

[PERSON] , як особа в родині якого проживає малолітня [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він є біологічним дідом дитини, а відповідач є її матір`ю, яка повністю самоусунулася від виховання з березня 2023 року. З цього часу дитина проживає в родині позивача, а відповідач не піклується про доньку, не цікавиться її життям, не утримує її. Тому позивач вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, у зв`язку з чим просив позбавити її батьківських прав. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої вимоги та пояснив суду, що рішенням суду було визнано батьківство його сина - [PERSON] стосовно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Рішення суду було ухвалено у зв`язку з тим, що син позивача - [PERSON] та відповідач є батьками дитини, проте шлюб між собою не реєстрували у зв`язку з відсутністю документів у відповідача. Після народження дитини вони мешкали разом, а після того як син пішов був зарахований до ЗСУ, то відповідач попросила забрати у неї дитину, оскільки хотіла влаштувати власне особисте життя. З березня 2023 року дитина стала проживати в його родині, а відповідач лише в 2024 році на день народження дівчинки приїхала до неї. Більше позивач не бачив [PERSON] . Тому просив суд позбавити її батьківських прав, оскільки вважав, що дитина не потрібна їй, а таке позбавлення відповідає інтересам дитини. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилася, причини неявки не повідомила. Згідно заяви від 23 вересня 2024 року (а.с.54) просила суд розглядати справу без її участі. Проти позбавлення батьківських прав не заперечувала. Представник виконавчого комітету Солонянської селищної ради, як органу опіки та піклування - Котенко І. В. в судовому засіданні позов підтримала з підстав, вказаних в позові. Підтримала наданий висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Пояснила, що на засідання комісії [PERSON] не з`явилася, проте спілкувалася з представниками органу опіки та піклування. Під час спілкування було встановлено, що [PERSON] не має паспорта громадянина України, а має лише свідоцтво про народження. Під час встановлення місця її проживання було здійснено виїзд в с. Аполонівка, де вона мешкала з невідомим чоловіком, який не дозволив їй спілкуватися з представниками органу опіки. Потім вона пообіцяла прихати на засідання комісії, але не приїхала пояснивши, що не має для цього коштів. По поведінці відповідача представнику органу опіки та піклування було зрозуміло, що вона не зацікавлена життям дитини. Будь-які протоколи за невиконання батьківських обов`язків на [PERSON] не складалися через те, що вона не має документів. Не заперечувала проти задоволення позову. Представник виконавчого комітету Новопокровської селищної ради, як органу опіки та піклування до суду не з`явився. Згідно заяви просили проводити розгляд справи без їх участі. Надали висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Третя особа - [PERSON] до суду не з`явився, на відеоконференцзв`язок не вийшов. З`ясувавши думку позивача та представника виконавчого комітету Солонянської селищної ради, як органу опіки та піклування - Котенко І. В. суд постановив проводити судовий розгляд без участі вказаних осіб. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є дружиною позивача та в її родині з березня 2023 року проживає [PERSON] , яка є їх онукою. Мати дівчинки не цікавиться її життям, а свідок разом з позивачем повністю опікуються дитиною. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є донькою позивача. Мешкає разом з батьками в одному селі. Свідку відомо, що у її брата в 2020 році народилася донька, яка з березня 2023 року мешкає у її батьків, а мати дитини не цікавиться її життям. Лише в 2024 році мати дівчинки на день народження приїхала один раз, а дівчинка називала саме свідка «мама». Свідок [PERSON] пояснив суду, що є сусідом позивача, часто буває у нього вдома. Свідку відомо, що з весни 2023 року в родині позивача стала проживати [PERSON] , батьком якої є син позивача. Мати дівчинки лише в 2024 році відвідала її на день народження. Більше свідок не бачив її. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника органу опіки та піклування, свідків, без з`ясування думки малолітньої [PERSON] у зв`язку з тим, що вона досягла лише повних 4 років, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Спірні правовідносини сторін регулюються положеннями СК України, Законом України «Про охорону дитинства». Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя. Згідно положень ч.2 ст.157, ст.180-182 цього Кодексу той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Статтею 165 цього Кодексу передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 23 серпня 2025 року, актовий запис № 07 (а.с.133). Наказом начальника Служби у справах дітей Новопокровської селищної ради № 79 від 11 листопада 2024 року, малолітня [PERSON] тимчасово влаштована в родину [PERSON] (а.с.98). Заочним рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2025 року, яке набрало законної сили 26 червня 2025 року (а.с.104-105), [PERSON] , який є сином позивача, був визнаний батьком [PERSON] (а.с.11). Згідно акту обстеження від 11 липня 2024 року в родині позивача проживає дитина [PERSON] , а для її проживання є всі необхідні речі (а.с.21). З характеристики на відповідача від 17 липня 2024 року встановлено, що [PERSON] не опікується своєю дитиною (а.с.24). З листа КНП «Солонянський центр первинної медико-санітарної допомоги» Солонянської селищної ради від 23 липня 2024 року з`ясовано, що для дитини не укладено декларацію з сімейним лікарем, дівчинка не вакцинована, з моменту її народження медичний персонал не бачив матір дитини, яка не цікавиться її здоров`ям (а.с.25). Згідно довідки-характеристики від 11 липня 2024 року, малолітня [PERSON] проживає в родині позивача (а.с.26). Довідкою КП «Петриківський дошкільний навчальний заклад дитячий садок «Сонечко» від 11 жовтня 2024 року № 9 підтверджено, що малолітня [PERSON] з 09 вересня 2024 року відвідує садочок «Сонечко». Мати дитини не приймає участі в її вихованні. Висновками органу опіки та піклування Новопокровської селищної ради та Солонянської селищної ради обґрунтовано необхідність позбавлення відповідача батьківських прав (а.с. 61-62,86-89). Досліджені докази на думку суду підтверджують той факт, що відповідач, як мати дитини, з березня 2023 року не приділяє належної уваги щодо її виховання, не виконує батьківські обов`язки. Також суд вважає, що відповідач не приділяє уваги до здоров`я дитини, оскільки остання з дня народження та до 2024 року не була вакцинована, не мала укладеної декларації з сімейним лікарем, що в сукупності свідчить про невиконання батьківських обов`язків. Статтею 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (редакція зі змінами,схваленими резолюцією від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 1 ст. 7 Конвенції передбачено, що дитина має право знати своїх батьків і має право на їх піклування. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Суд вважає, що під час розгляду справи знайшов своє підтвердження факт ухилення з боку відповідача від виконання батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої дитини, оскільки докази про те, що вона належно виконує батьківські обов`язки в матеріалах справи відсутні. На думку суду досліджені докази та показання свідків свідчать про неналежний рівень виховання та спілкування з дитиною з боку відповідача, яка свідомо та за власною ініціативою в березні 2023 року віддала свою малолітню дитину до родини позивача та з того часу не виявляє наміру забирати її, приділяти увагу та піклуватися про неї. Також відповідач з того часу не цікавиться життям дитини, не утримує її, не відвідує дитячий садочок, куди ходить дитина. Тому суд вважає, що відповідач умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, оскільки вона не приймає жодної участі у її вихованні, не спілкується з нею, в тому числі після її тимчасового влаштування до родини позивача, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не виявляє інтерес до її внутрішнього світу, стану здоров`я, у зв`язку з чим є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав виходячи виключно з інтересів дитини. Суд вважає, що попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини з покладанням на органи опіки та піклування контролю за виконанням батьківських обов`язків з боку [PERSON] не буде ефективним способом захисту прав та інтересів малолітньої дитини з урахуванням того, що всі питання щодо життя дитини, оформлення документів (свідоцтва про народження) цікавлять лише батька дитини та її діда. Тому суд вважає доцільним застосувати виключну міру, яка тягне за собою серйозні правові наслідки для матері - позбавлення батьківських прав. На підставі викладеного, суд оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з точки зору їх достатності і взаємного зв`язку у їх сукупності вважає, що існують правові підстави для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір сплачений ним під час звернення з позовом до суду (а.с.7).

Outcome: approved