Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 03.07.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3680847, який підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов договору товариство надає відповідачу кредит у сумі 5000,00 грн., а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту, сплатити проценти за користування кредитом у встановлений договором термін та виконати інші зобов`язання. Крім того, 10.07.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено кредитний договір № 100997875, який підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов договору товариство надає відповідачу кредит у сумі 10000,00 грн., а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту, сплатити проценти за користування кредитом у встановлений договором термін та виконати інші зобов`язання. ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитними договорами виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитних договорів. 15.12.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №15/12-2021-22, згідно з умовами якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги, включно і до [PERSON] за договором № 3680847 від 03.07.2021. 17.12.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №17/12-2021-62, згідно з умовами якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги, включно і до [PERSON] за договором № 100997875 від 10.07.2021. 10.03.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір про відступлення прав вимоги №10-01/2023, згідно з умовами якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право грошової вимоги, включно і до [PERSON] за договорами № 3680847 від 03.07.2021 та № 100997875 від 10.07.2021. [PERSON] не виконала умов кредитних договорів, внаслідок чого утворилася заборгованість відповідача перед позивачем за договором № 3680847 від 03.07.2021 у розмірі 27171,53 грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 3270,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги 22901,53 грн.; заборгованість за комісіями 1000,00 грн.; за договором № 100997875 від 10.07.2021 у розмірі 54637,40 грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 6880,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги 46757,40 грн.; заборгованість за комісіями 1000,00 грн. Тому позивач просить стягнути вказані суми заборгованості за кредитними договорами, а також судові витрати. Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження без виклику учасників розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що 03.07.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 3680847. За цим договором, ТОВ «МІЛОАН» зобов`язується на умовах визначених цим Договором на строк визначений п.1.3 Договору надати відповідачу грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2 Договору, а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту, сплатити проценти за користування кредитом у встановлений договором термін та виконати інші зобов`язання За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: сума кредиту складає 5000,00 грн., кредит надається строком на 28 днів, тобто до 31.07.2021. Комісія за надання кредиту 1000,00 грн. Процентна ставка фіксована. Проценти за користування кредитом 2100,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Пунктом 2.3 Договору сторони узгодили умови пролонгації строку кредитування на пільгових та на стандартних (базових) умовах. Відповідно до п. 2.3.1.1 Договору, відповідач має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість відповідачу відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі - Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом відповідач має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту є такими: 3 дні - 3,00 %; 7 днів - 5,00 %; 15 днів - 10,00 %. Якщо відповідач здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Пролонгація на стандартних (базових) умовах: відповідач може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли відповідач продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування відповідачем у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у відповідача відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо відповідач здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. Відповідно до реквізитів Договору № 3680847 від 03.07.2021, укладеного між сторонами, відповідач підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Ідентифікацію особи підтверджено довідкою про ідентифікацію. Відповідно до зазначених вище умов договору, ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало їй кредит в сумі 5000 грн., шляхом перерахування 03.07.2021 кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] . 15.12.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №15/12-2021-22, згідно з умовами якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги, включно і до [PERSON] за договором № 3680847 від 03.07.2021. На підтвердження переходу прав вимоги позивач надає договір факторингу № 15/12-2021-22 від 15.12.2021, акт приймання передачі реєстру боржників, реєстр боржників до договору факторингу № 15/12-2021-22, а також платіжне доручення № 313550011 на підтвердження оплати за договором факторингу. 10.03.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 10-01/2023, згідно з умовами якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право грошової вимоги, включно і до [PERSON] за договором № 3680847 від 03.07.2021. На підтвердження переходу прав вимоги позивач надає договір відступлення прав вимоги № 10-01/2023, акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023, акт прийому передачі реєстру боржників, реєстр боржників до договору відступлення прав вимоги № 10-01/2023. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 3680847 від 03.07.2021 загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 21.05.2025 становить 27171,53 грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 3270,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги 22901,53 грн.; заборгованість за комісіями 1000,00 грн. Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення ТОВ «МІЛОАН» [PERSON] здійснювала оплату комісії за управління та обслуговування кредиту та частку заборгованості по кредиту, тим самим здійснюючи пролонгацію строку кредитування. Крім того, 10.07.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 100997875. За цим договором, ТОВ «МІЛОАН» зобов`язується на умовах визначених цим Договором на строк визначений п.1.3 Договору надати відповідачу грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2 Договору, а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту, сплатити проценти за користування кредитом у встановлений договором термін та виконати інші зобов`язання За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: сума кредиту складає 10000,00 грн., кредит надається строком на 27 днів, тобто до 06.08.2021. Комісія за надання кредиту 1000,00 грн. Процентна ставка фіксована. Проценти за користування кредитом 2700,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Пунктом 2.3 Договору сторони узгодили умови пролонгації строку кредитування на пільгових та на стандартних (базових) умовах. Відповідно до п. 2.3.1.1 Договору, відповідач має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість відповідачу відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі - Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом відповідач має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту є такими: 3 дні - 3,00 %; 7 днів - 5,00 %; 15 днів - 10,00 %. Якщо відповідач здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Пролонгація на стандартних (базових) умовах: відповідач може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли відповідач продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування відповідачем у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у відповідача відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо відповідач здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. Відповідно до реквізитів Договору № 100997875 від 10.07.2021, укладеного між сторонами, відповідач підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Ідентифікацію особи підтверджено довідкою про ідентифікацію. Відповідно до зазначених вище умов договору, ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало їй кредит в сумі 10000 грн., шляхом перерахування 10.07.2021 кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] . 17.12.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 17/12-2021-62, згідно з умовами якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги, включно і до [PERSON] за договором № 100997875 від 10.07.2021. На підтвердження переходу прав вимоги позивач надає договір факторингу № 17/12-2021-62 від 17.12.2021, акт приймання передачі реєстру боржників, реєстр боржників до договору факторингу № 17/12-2021-62, а також платіжне доручення № 313550009 на підтвердження оплати за договором факторингу. 10.03.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 10-01/2023, згідно з умовами якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право грошової вимоги, включно і до [PERSON] за договором № 100997875 від 10.07.2021. На підтвердження переходу прав вимоги позивач надає договір відступлення прав вимоги № 10-01/2023, акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023, акт прийому передачі реєстру боржників, реєстр боржників до договору відступлення прав вимоги № 10-01/2023. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 100997875 від 10.07.2021 загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 21.05.2025 становить 54637,40 грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 6880,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги 46757,40 грн.; заборгованість за комісіями 1000,00 грн. Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення ТОВ «МІЛОАН» [PERSON] здійснювала оплату комісії за пролонгацію та частину заборгованості по кредиту, тим самим здійснюючи пролонгацію строку кредитування. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Положеннями частини першої статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Статтею 208 ЦПК України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти, зокрема правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Відповідно до ст. 1047 договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з частиною першою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Крім того відповідно до абзацу 2 ч.2 ст. 639 ЦК України - Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Таким чином судом встановлено, що укладені Договори № 3680847 від 03.07.2021 та № 100997875 від 10.07.2021 відповідають формі, передбаченій ст. 207, 208, 639, 1047, 1055 ЦК України. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихст.11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки\~стаття 629 ЦК\~встановлює принцип обов`язковості виконання договору. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Крім того, ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог частини першої статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч.1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що ТОВ «МІЛОАН» відповідно до кредитних договорів № 3680847 від 03.07.2021 та № 100997875 від 10.07.2021 надало відповідачу [PERSON] кредит, однак відповідач кошти не повернула, тому заборгованість за основним боргом та відсотками необхідно стягнути з відповідача на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», як нового кредитора, що отримав право грошової вимоги до відповідача. Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості за комісією в розмірі 1000 грн. за кредитним договором № 3680847 від 03.07.2021 та в розмірі 1000 грн. за кредитним договором № 100997875 від 10.07.2021, суд виходить з наступного. Умовами кредитного договору № 3680847 від 03.07.2021 передбачено сплату комісії, яка пов`язана з наданням кредиту у розмірі 1000,00 грн., яка нараховується за ставкою 20 відсотків від суми кредиту одноразово. Умовами кредитного договору № 100997875 від 10.07.2021 передбачено сплату комісії, яка пов`язана з наданням кредиту у розмірі 1000,00 грн., яка нараховується за ставкою 10 відсотків від суми кредиту одноразово. До матеріалів справи позивачем не надано, ні діючого на час виникнення спірних правовідносин договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, ні тарифів на таке обслуговування, що унеможливлює з`ясування юридичної природи, складових та вартості цих нарахувань. Банк у кредитних договорах не зазначив переліку послуг, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням або поверненням кредиту та за які нараховувалася плата, та не надав доказів фактичного надання та отримання відповідачем послуг. З укладених сторонами кредитних договорів вбачається, що комісія пов`язана із наданням послуги, а саме наданням кредиту. Крім того, відповідно до п.3 Паспортів споживчого кредиту, що є додатками до Договорів зазначено, що комісія за надання кредиту в розмірі 1000,00 грн. є платежем за супровідні послуги кредитодавця. У рішенні від\~11.07.2013,\~№ 7-рп/2013\~Конституційний Суд\~України вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування»\~загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно ч.2 ст.8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України\~«Про споживче\~кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, однак вказаний Закон розмежовує платність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. На виконання вимог пункту 4 частини першої статті 1та частини другої статті 8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» Правління Національного\~банку України\~постановою від\~08\~червня 2017\~року №\~49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Відповідно до ч.1,2 ст.11\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч.5 ст.12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України\~«Про споживче\~кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи, що кредитний договір, не містить зазначення конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням кредиту і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена комісія, пов`язана з наданням кредиту, а тому доводи позивача в позовній заяві, що комісія пов`язана із наданням послуги, а саме: наданням кредиту, не заслуговують на увагу, оскільки ТОВ «Коллект Центр» не надало доказів наявності, переліку такої послуги і погодження її з відповідачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, у зв`язку з чим положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію, пов`язану з наданням кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.09.2022 у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08.02.2023 у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.11.2022 у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22). Наведені висновки підтримані у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22), де зазначено, якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, включення банком до суми заборгованості за договором складової заборгованості за комісією за надання кредиту є необґрунтованими з вищевказаних підстав, оскільки встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах. Отже, суд доходить висновку, що оскільки положення кредитних договорів № 3680847 від 03.07.2021 та № 100997875 від 10.07.2021 щодо сплати відповідачем на користь кредитодавця комісії за надання кредиту суперечать положенням ст.\~18\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договорів, а тому вказана заборгованість за кредитним договором № 3680847\~від 03.07.2021\~у розмірі\~1000,00\~грн.\~та за\~кредитним договором\~№ 100997875\~від 10.07.2021\~в розмірі\~1000\~грн.стягненню не підлягає. Таким чином, з відповідача на користь позивача, як нового кредитора підлягає стягненню заборгованість: за договором № 3680847 від 03.07.2021 у розмірі 26171,53 грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 3270,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги 22901,53 грн.; за договором № 100997875 від 10.07.2021 у розмірі 53637,40 грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 6880,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги 46757,40 грн. При цьому, відповідач не скористалася своїм процесуальним правом, не надала суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», не довела відсутність заборгованості. Таким чином, позовні вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених витрат по сплаті судового збору в розмірі 2363 грн. 18 коп. (79808,93 * 100% : 81808,93 * 2422,40). Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України - При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Матеріали цивільної справи містять копію договору про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024, заявку про надання юридичної допомоги № 487, Акт № 9 про отримання правової допомоги від 30.04.2025. У постанові від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 Верховний Суд, зменшуючи розмір заявленої до стягнення суми витрат на правову допомогу, за відсутності клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, зазначив наступне. "Суд зазначає, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами,

Outcome: partial