Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 25.05.2021 № А232СТ155101130444 у розмірі 14861,83 гривень та судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 гривень. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] звернулась до АТ "А-Банк" щодо отримання банківських послуг та підписала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ "А-Банк". 25.05.2021, будучи клієнтом Банку, позичальник уклав з Банком кредитний договір № А232СТ155101130444, щодо надання кредиту в розмірі 12 000 грн. строком на 24 місяці, зі сплатою 50% річних. Кредитний договір складається із Заяви Клієнта, Паспорту споживчого кредиту та Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, зі строком повернення до 25.05.2023, кількість щомісячних платежів 24 місяців. Станом на 27.03.2025 заборгованість відповідача за кредитним Договором складає 14861,83 грн. Відповідач своєчасно не погасив заборгованість за кредитом, відсотками, відповідно до умов Договору, що і стало підставою для звернення до суду за захистом порушених прав. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді Шенцевій О.П. Ухвалою від 07 травня 2025 року позовну заяву Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без руху. Встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення недоліків. 12 травня 2025 року до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою від 14 травня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, та розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача АТ «Акцент - Банк» не з`явився, проте в позові зазначив про розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду. Відповідач в судові засідання не з`являлася, про дату, час та місце розгляду справи сповіщалася належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, проте судова повістка повернулася до суду з відміткою АТ «Укрпошта» - «за закінченням терміну зберігання». Також були опубліковані оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме про виклик до суду. Заяв, клопотань або відзиву до суду не надходило. Згідно до п.п. 6, 7 ч. 2 ст.\~43\~ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч.1 ст.\~44\~ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 4\~ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 25.05.2021 підписала анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (далі - анкета-заява), яка разом Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, складає між ними договір про надання банківських послуг. Відповідно до заяви про надання послуги "Швидка готівка" від 25.05.2021 № А232СТ155101130444, яка підписана 25.05.2021 кваліфікованим електронним підписом відповідача, звернувся до А-Банку щодо надання кредиту в розмірі 12 000,00 грн., строком на 24 місяців (тобто до 25.05.2023) зі сплатою процентів у розмірі 50% щорічно. Відповідно до таблиці загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка підписана відповідачем 25.05.2021 кваліфікованим електронним підписом, зазначено графік платежів, їх розмір та проценти за користування кредитом. Як вбачається з меморіального ордеру №TR.17823096.31875.2590, АТ «Акцент Банк» 25.05.2021 року надано [PERSON] кредитні кошти в розмірі 12 000 гривень. Відповідач взяті на себе зобов`язання за цим договором у повному обсязі не виконував, внаслідок чого у нього перед позивачем виникла заборгованість станом на 27.03.2025 року в розмірі 14861,83 грн., яка складається: 9251 грн. - заборгованості за тілом кредиту та 5610,83 грн. - заборгованості за процентами. Позивач на підтвердження позовних вимог надав копію Анкети-заяви, яка підписана [PERSON] ; розрахунок заборгованості за кредитним договором від 25.05.2021 № А232СТ155101130444 станом на 27.03.2025, виписку по кредиту станом на 27.03.2025 (за період 25.05.2021 по 26.03.2025), паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка» від 25.05.2021 підписаного [PERSON] , заяву про надання послуги «Швидка готівка», підписану 25.05.2021 відповідачем кваліфікованим електронним підписом, таблицю обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної ставки за договором про споживчий кредит, меморіальний ордер від 25.05.2021, на підтвердження отримання [PERSON] кредитних коштів. Позивач доводить, що в порушення умов договору, станом на 27.03.2025, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав належним чином, заборгованість не погасив. Позивач неодноразово намагався врегулювати спір в досудовому порядку шляхом направлення відповідачу SMS повідомлень та телефонних дзвінків з вимогою виконати взяті на себе зобов`язання, однак відповідач досудові вимоги залишив без уваги. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, яку в добровільному порядку відповідач сплачувати не бажає, позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № А232СТ155101130444 від 25.05.2021 у розмірі 14861,83 грн., яка складається: 9251 грн. - заборгованості за тілом кредиту та 5610,83 грн. - заборгованості за процентами. Відповідно до статті 207ЦКУкраїни\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно з пунктом 1 частини 2статті 11ЦКУкраїни\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідно дост.6ЦКУкраїни сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1\~ст. 627ЦК України). Згідно з частини першої\~статті 626ЦивільногокодексуУкраїни\~(далі -ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст. 628 ЦК України). Згідно із ст.629ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Частиною першою\~статті 638ЦКУкраїни\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2ст. 639ЦК України). Абзац другий ч. 2\~ст. 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга\~статті 1056-1 ЦК України). Згідно з частиною другою\~статті 1054ЦКУкраїни\~до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частиною першою\~статті 1049ЦКУкраїни\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною першою\~статті 1055ЦКУкраїни\~кредитний договір укладається у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (частиною першоюстатті 207\~ЦК України). Закон України від 03.09.2015 року № 675-VIII "Про електронну комерцію"визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У\~статті 3цьогоЗакону\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої\~статті 11цьогоЗакону\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта\~статті 11 ЗУ "Про електронну комерцію"). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина п`ята\~статті 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Згідно з частиною шостою\~статті 11 Закону України "Про електронну комерцію"відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами частини восьмої\~статті 11 Закону України "Про електронну комерцію"у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до частини першої\~статті 12Закону України "Про електронну комерцію"моментом підписання електронної правової угоди є використання:електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У силу вимог частиною першою\~статті 526ЦКУкраїни\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~статті 610ЦКУкраїни\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частиною першою\~статті 611 ЦК України). Згідно з вимогами\~статей12,81ЦПКУкраїни\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено, що 25.05.2021 відповідачем та А-Банк в електронній формі укладено кредитний договір № А232СТ155101130444, факт отримання кредитних коштів у розмірі 12 000,00 гривень відповідачем підтверджується меморіальним ордером, розрахунком заборгованості та випискою по кредиту. У заявах та їх додатках сторонами узгоджено розмір процентної ставки (її зміну) за користування кредитними коштами. Отже, факт використання кредитних коштів позичальником доводиться випискою по рахунку та розрахунком заборгованості. При цьому, на підтвердження зазначених фактів матеріали справи містять відповідні заяви клієнта, в яких остання просить надати відповідний тип кредиту. Згідно зі\~статтею 4ЦПКУкраїни\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Гарантоване ст. 55 Конституції Україний конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч. 1ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог статей\~12,13,81ЦПКУкраїни\~обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положеннями ч. 1\~ст.89\~ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України). Відповідач не надав суду доказів, які б спростовували визначений банком розмір заборгованості за кредитом, як і не навів заперечень щодо неотримання та невикористання ним грошових коштів позивача. Ураховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1ст. 141\~ЦПК України, ураховуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Outcome: approved