Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

27\~грудня 2024\~року позивач звернувся до суду з відповідним позовом, через підсистему "Електронний суд ЄСІТС", який підписаний його представником Городніщєвою Є.О., діючого на підставі ордеру 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року. В позові зазначено, що 30.09.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачкою укладено договір №4022894 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого їй було надано в кредит 10 000 грн, строком 360 днів, з 30.09.2023 року по 24.09.2024 року, зі сплатою платежів за процентами кожні 10 днів. Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулось через платіжну систему, на підставі укладеного договору № РК-П-19/03-01 про переказ коштів від 12.03.2019 року між ТОВ «Лінеура Україна » та ТОВ «Універсальні платіжні рішення». Станом на 24.05.2024 року загальна сума заборгованості відповідача за Договором № 4022894 від 30.09.2023 року склала 54998 грн. 29 коп., з яких за тілом кредиту- 9999,99 грн., заборгованість за процентами 44998,3 грн. 24.05.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі Договору факторингу № 24/05/2024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача. Рішенням №251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Станом на дату укладання договору факторингу від 24.05.2024 року №24/05/2024, строк дії Договору № 4022894 від 30.09.2023 року не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у період з 24.05.2024 року по 22.07.2024 року (60 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 12000 грн. Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за договором № 4022894 від 30.09.2023 року загальною сумою 66998,29 грн., яка складається з суми заборгованості за тілом кредиту 9999,99 грн., нарахованих процентів первісним кредитором - 44998,3 грн, нарахованих позивачем процентів за 60 календарних днів - 12000 грн. 04.10.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено електронний договір № 7136900 про надання споживчого кредиту, за яким було надано в кредит 6000 грн, строком на 360 днів, зі сплатою відсотків - кожні 30 днів. Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулось через платіжну систему, на підставі укладеного договору № 28/11/2019 про переказ коштів від 28.11.2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення». 27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та Позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу № 27.05/24-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором укладеним з [PERSON] . Відповідач має заборгованість перед позивачем за договором № 7136900 від 04.10.2023 року загальною сумою 24148,8 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 6000 грн., нарахованих процентів первісним кредитором - 10984,8 грн., нарахованих позивачем процентів за 60 календарних днів - 7164 грн. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 91147,09 грн, витрати по сплаті судового збору - 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 15000,00 грн. Заочним рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 14.02.2025 року позовну заяву ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» до [PERSON] було задоволено у повному обсязі. Ухвалою суду від 30 липня 2025 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 14 лютого 2025 року було задоволено. Скасовано заочне рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 14 лютого 2025 року по справі №470/1128/24 (провадження № 2/470/46/25) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач та його представник адвокат Столітній М.М. в судове засідання не з`явились, до суду направив відповідь на відзив у якому зазначив про обґрунтованість позовних вимог, просив суд позовну заяву задовольнити у повному обсязі, а розгляд справи здійснювати за його відсутності ( т.3 а.с. 150-166). Відповідач та її представник - адвокат Максименко С.В. в судове засідання не з`явились, до суду направила відзив у якому просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначила, що [PERSON] не отримувала в кредит коштів від ТОВ «Лінеура Україна» і ТОВ «Авентус Україна», позивач не надав доказів перерахування на картку [PERSON] кредитних коштів від вказаних юридичних осіб, як і доказів набуття Фактором прав вимоги до неї за договором факторингу №27.05-24-Ф від 27.05.2025 року. Крім цього, за цим договором Фактор не набував права нараховувати відсотки на майбутнє, а тому безпідставно здійснив таке нарахування до вересня 2024 року. Також позивач навів нарахування відсотків за ставкою 2.0% до вересня 2024 року в той час як діяли законодавчі обмеження щодо нарахування відсотків за споживчими кредитами, а саме відповідно до частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції Закону №3498-Х від 22.11.2023 року, який набув чинності 24.12.2023 року, до запровадження максимального розміру денної процентної ставки, в період часу з 24.12.2023 року по 22.04.2024 року, її розмір мав становити 2.5%, в період з 22.04.2024 року по 20.08.2024 року -1.5%, а з 20.08.2024 року -1%. Вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу вважала не співмірними зі складністю справи та заявленому до виконання переліку послуг адвоката зазначеному у рахунку фактурі, а тому просила суд відмовити у їх стягненні з відповідачки (т.3 а.с.137-147). У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2\~статті 247 ЦПК України, не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи убачається, що 30 вересня 2023 року між ТОВ "Лінеура Україна" і відповідачкою було укладено Договір № 4022894 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до розділу 1 «Предмет договору» зазначеного договору товариство зобов`язалось надати позичальникові кредит в сумі 10000 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Кредит надається на строк - 360 днів, з періодичністю сплати платежів за процентами кожні 10 днів.Детальні терміни повернення кредиту та сплати відсотків визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит - Графіку платежів, який є Додатком № 1 до договору. Процентна ставка фіксована, а проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день користування, протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у розмірі 2% за кожен день користування кредитом, а за зниженою процентною ставкою 0,01% в день, при цьому орієнтовна реальна річна процентна ставка, за стандартною ставкою за весь строк кредиту становить 31555,01 % річних, а орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом становить 82 000 грн. ( т.1 а.с.75-93) За п.1.13 розділу 1 Договору перед укладенням договору товариством здійснюється електронна ідентифікація клієнта для входу в Особистий кабінет, відповідно до Закону України» Про електронну комерцію» та з метою надання фінансових послуг клієнту товариством залежно від технічних особливостей, результатів належної перевірки, умов фінансової послуги використовується один (або) декілька із зазначених способів ідентифікації та веритифікації клієнта з урахуванням вимог, визначених нормативно правовим актом НБУ з питань фінансового моніторингу. У пункту 9.7 Договору сторони дійшли згоди, що цей договір укладається у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» (т.1 а.с.75-93). Договір, Додаток №1 до вказаного договору Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, паспорт споживчого кредиту підписані відповідачкою 30.09.2023 року електронним підписом з одноразовим ідентифікатором К238. За умовами надання кредиту визначеними п.2.1 розділ 2 Договору, товариство зобов`язалось надати кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] . Відповідно до записів розділу 10 Договору платіжна картка з номером № [NUMBER] , зазначена як така що належить відповідачу. Відповідно до інформації ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 31 травня 2024 року №2486-3105, останнє підтвердило здійснення переказу грошових коштів на карту [NUMBER] , в сумі 10000 грн. (т.1 а.с.41). 24 травня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу №24/05/24, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № 4022894 укладеним з відповідачем 30 вересня 2023 року на суму 54998,29 грн. перейшло до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна».(а.с.143-154). Згідно розрахунку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №4022894 від 30 вересня 2023 року заборгованість [PERSON] становить - 66998,29 грн, яка складається з суми заборгованості за тілом кредиту 9999,99 грн, нарахованих процентів первісним кредитором - 44998,3 грн, нарахованих позивачем процентів за 60 календарних днів - 12000 грн (т.1 а.с.122-130,134-135). Крім цього, з матеріалів справи убачається, що 04 жовтня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем в електронному вигляді, за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна», було укладено електронний договір №7136900 про надання споживчого кредиту (далі Договір), який підписаний відповідачкою електронним цифровим підписом, одноразовим ідентифікатором С5511, 04.10.2023 року о 16 год. 36 хв.( т.1 а.с.53-62). Згідно п.1.3 Договору товариство надало клієнту грошові кошти в розмірі 6000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кошти, сплатити проценти за користування ним, та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до п. 1.4 кредитного договору, строк кредиту становив 360 днів, а періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Як вбачається із п.1.5.3-1.5.8 Договору, сторони також погодили фіксовану процентну ставку за користування коштами кредиту у розмірі 1,99 % (стандартна процентна ставка) від суми кредиту за кожен день користування кредитом (29653,85% річних) у межах строку надання кредиту та 0,01% в день, знижена процентна ставка, яка застосовується за умов зазначених у п.1.5.2 Договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту за загальною ставкою, на дату укладення Договору становила 48984 грн., а за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 45420 грн. Терміни повернення кредиту та сплати процентів також було визначено Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до кредитного договору. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, надавши відповідачу кредит в сумі 6000 грн на платіжну карту № [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ "Універсальні Платіжні Рішення" про перерахування коштів ( том 2 а.с.65). 27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 27.05/24-Ф, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № 7136900 укладеним з відповідачем 04 жовтня 2023 року на суму 16984,8 грн. перейшло до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (т.1а.с.138,155-174). Відповідно до ч. 1\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі,якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. У\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір\~це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої\~статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~електронний документ\~документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно частин першої та другої\~статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором\~дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»). У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). З огляду на вищезазначені норми права та наявні в матеріалах справи письмові докази суд доходить висновку, що позивачем доведено обставини укладення відповідачем 30 вересня 2023 року з ТОВ "Лінеура Україна" договору № 4022894 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, а 04 жовтня 2023 року з ТОВ «Авентус Україна» договору №7136900 про надання споживчого кредиту, та отримання на підставі цих договорів в кредит коштів в сумі 10000 грн та 6000 грн відповідно. Вказані обставини доведено зокрема копіями електронних договорів про надання споживчого кредиту, при укладенні яких відповідачкою було надано реквізити належного їй платіжного засобу № [NUMBER] для перерахування коштів за договорами, копіями повідомлень ТОВ "Універсальні Платіжні Рішення" про успішне зарахування на картку [NUMBER] 30 вересня 2023 року о 18 год 02 хв. 10000 грн та 04 жовтня 2023 року о 16 год 37 хв 6000 грн, які узгоджуються із даними виписки про надходження по картці наданої відповідачкою, за яким платіжна картка [NUMBER] емітована АТКБ «ПриватБанк» саме на ім`я [PERSON] , на яку 30 вересня 2023 року о 18 год 02 хв було зараховано переказ 10000 грн, а 04 жовтня 2023 року о 16 год 37 хв. - 6000 грн (т.3 а.с.13). Перелічені докази спростовують доводи відповідачки та її представника про не доведення факту отримання в кредит коштів від ТОВ «Лінеура Україна» і ТОВ «Авентус Україна» . Статтею 512 ЦК України\~визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (стаття 519 ЦК України). Таким чином, у\~ЦК України\~встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається. Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення відповідного договору. При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад в частині кредитора. Отже, відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя\~статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга\~статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). За змістом частини першої\~статті 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України\~визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. У вказаній справі, відступлення права грошової вимоги за переліченими вище кредитними договорами було здійснено шляхом укладення 24 травня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем договору факторингу №24/05/2024 та 27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» договору факторингу №27.05./24-Ф. Відповідно до пунктів 1.1 договорів факторингу, за цими договорами позивач (фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Лінеура Україна» і ТОВ «Авентус Україна» (клієнта) відповідно за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб\~боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно із пунктом 1.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора (позивача) прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників\~підтверджує факт переходу від клієнта до фактора права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Таким чином, до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» відповідно до укладених договорів факторингу від 24 травня 2024 року та 27 травня 2024 року перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитними договорами не тільки у розмірі заборгованості, яка виникла на момент укладення цих договорів, а й на майбутні грошові вимоги, які можуть виникнути відповідно до умов кредитного договору. За умовами Договору №4022894 від 30 вересня 2023 року укладеним з ТОВ «Лінеура Україна» строк повернення всієї суми кредиту та відсотків настав 26 серпня 2024 року (360 днів від 30 вересня 2023 року), а за договором №7136900 укладеним з ТОВ "Авентус Україна» - 29 вересня 2024 року (360 днів від 04 жовтня 2023 року), відповідно саме до цих строків ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як новий кредитор, що набув всіх прав та обов`язків в зобов`язанні на підставі договорів мало право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом. Відповідно вимоги позивача в цій частині також є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню судом. Щодо неврахування позивачем при складанні розрахунку та нарахуванні відсотків вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року яким було доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, та встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, суд їх вважає безпідставними, оскільки Пунктом 2 «Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що дія цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені після дня набрання чинності цим Законом, однак відповідачкою договори про споживчий кредит були укладені до набрання чинності вказаним законом, відповідно кредитори, а в подальшому фактор мали право нараховувати відсотки за користування кредитними коштами відповідно до умов укладених раніше договорів про надання споживчого кредиту. Таким чином, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог позивача до відповідачки про стягнення нарахованої заборгованості за договорами про надання споживчого кредиту у повному обсязі. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачки витрат на правову допомогу в розмірі 15000 грн суд доходить наступного. Згідно із частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частин 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, укладеного з адвокатом Городніщевою Є.О. без зазначення наданих послуг та конкретної справи ( т.2 а.с.49-51). В позовній заяві зазначено, що витрати на правову допомогу в розмірі 15000 грн є очікуваними витратами позивача. За правилами частини 4\~статті 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Представник відповідача заперечувала проти стягнення з відповідачки витрат на правову допомогу у заявленому розмірі -15000 грн, оскільки вважала їх неспірмірними зі складністю справи. У вимірі обставин справи суд вказує на те, що розглянутий судом спір виник із цивільних правовідносин, а саме стягнення заборгованості за кредитним договором. Правова регламентація спірних правовідносин є чіткою, національне законодавство у відповідній частині труднощів для розуміння не викликає. Суд зауважує, що даний спір про стягнення заборгованості за кредитним договором був розглянутий в спрощеному провадженні з повідомленням сторін. Також судом враховано кількість процесуальних документів, підготовлених представником позивача для складання позовної заяви, відповіді на відзив, яка не вимагала від адвоката витрат надмірних зусиль для їх підготовки. Таким чином, заявлені до відшкодування 15000 грн. витрат на правничу допомогу є необґрунтованими, не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а їх стягнення становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Заявлений розмір витрат не є співмірним зі складністю справи. Відтак з огляду на незначну складність справи, виходячи з критерію пропорційності суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача, повинен становити 5000 грн. За таких обставин суд дійшов висновку, що на користь позивача необхідно стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved