Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

У січні 2025 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулось до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 43 436,38 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.03.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 493718-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до укладеного договору ТОВ «Бізнес Позика» надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн, шляхом їх перерахування на банківську картку, номер якої був вказаний позичальником при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті. Стандартна процентна ставка - 2,00000000% в день, фіксована. Знижена процентна ставка -1,15288411, фіксована. Комісія за надання кредиту становить 1 500 грн. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед відповідачем у загальному розмірі 43 436,38 грн, з яких: 10 000,00 грн - сума прострочених платежів за тілом кредиту; 31 936,38 грн - сума прострочених платежів по процентах; 1 500,00 грн - сума прострочених платежів за комісією. Із урахуванням наведеного, позивач просить суд стягнути вказаний розмір заборгованості з відповідача, а також стягнути судові витрати. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 14.02.2025 року позовну заяву по справі № 761/1818/25 передано за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 20.05.2025 позовну заяву по справі № 761/1818/25 залишено без руху. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 13.06.2025 позовну заяву по справі № 761/1818/25 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. Задоволено клопотання позивача про витребування письмових доказів в АТ «А-Банк». В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у прохальній частині позовної заяви просив проводити розгляд справи без участі позивача, не заперечуючи щодо заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. Згідно зі ст. 281 ЦПК України якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд ухвалив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 21.03.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 493718-КС-001 про надання кредиту, який підписаний Позичальником шляхом введення/відправлення одноразового ідентифікатора UA-9935 на номер телефону [NUMBER] , який був ним зазначений в анкеті, розміщеної в особистому кабінеті, через телекомунікаційну систему. На виконання умов договору ТОВ «Бізнес Позика» надано [PERSON] грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн, шляхом їх перерахування на її банківську картку за № [NUMBER] , що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн», номер транзакції 41101-97401-81463 2024-02-21 13:15:41. Окрім цього, даний факт підтверджується відповіддю АТ «А-Банк» № 20.1.0.0.0/7-20250731/0111 від 31.07.2025 про рух коштів по банківській картці за № [NUMBER] (рахунок [NUMBER] ) з 21.03.2024 по 05.09.2024, яка емітована на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Зокрема, 21.02.2024 року о 13 год. 15 хв. було зараховано 10 000 грн. Відповідно до п. 2.4., 2.5 договору Стандартна процентна ставка - 2,00000000% в день, фіксована. Знижена процентна ставка -1,15288411, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Комісія за надання кредиту становить 1 500,00 грн. Згідно з п.2.3 договору строк на який надається кредит - 24 тижні; термін дії договору до 05.09.2024; орієнтована загальна вартість наданого кредиту 26 040,00 грн; орієнтована реальна річна процентна ставка 9249,88 процентів. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 16.20.2020 у справі № 561/77/19 за схожих обставин. Аналізуючи зазначене вище, суд приходить до висновку, що договір № 171457-КВ1-001 про надання кредиту від 06.11.2020 року укладений у спосіб, визначений чинним законодавством України. Разом із цим, як встановлено судом та не спростовано відповідачем, відповідач допустив порушення умов договору, сплачуючи передбачені договором кошти не у повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 06.01.2025 у нього утворилась заборгованість у загальному розмірі 43 436,38 грн., з яких: 10 000,00 грн - сума прострочених платежів за тілом кредиту; 31 936,38 грн - сума прострочених платежів по процентах; 1 500,00 грн - сума прострочених платежів за комісією. Вказаний розмір заборгованості підтверджується довідкою про стан заборгованості, розрахунком заборгованості за кредитним договором № 4937180-KC-001, з яких вбачається, що відповідач користувався наданими позивачем кредитними коштами. Наведене свідчить про те, що відповідачем допущено свідоме порушення зобов`язання, що відповідно до статті 611 ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановлені кредитним договором або законом. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, що передбачено ч.1 ст. 1048 ЦК України. З урахуванням вищенаведеного, перевіривши надані відомості щодо заборгованості, суд погоджується з порядком нарахування позивачем заборгованості, яка відповідає вимогам закону та положенням кредитного договору, та вважає, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими письмовими доказами. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного, враховуючи те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти разом з процентами та комісією за надання кредиту вчасно не повернув, наявні підстави для стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес Позика» всієї суми заборгованості, розмір якої підтверджено наданим позивачем розрахунком, довідкою про стан заборгованості та відповідачем не спростовано, а саме заборгованості у загальному розмірі 43 436,38 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією № 178 від 10.01.2025 про сплату судового збору у сумі 2 422, 40 грн, який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved