Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-23 00:00:00

[PERSON] , з урахуванням поданої позовної заяви в новій редакції, звернувся до суду з позовом до Чернівецької міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Так, [PERSON] просить суд: -встановити факт, що [PERSON] [INFO] постійно проживав на час відкриття спадщини разом з рідним братом [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; -визнати за [PERSON] [INFO] РНОКПП [NUMBER] право власності в порядку спадкування за законом на 5/100 часток квартири [ADDRESS] , після смерті рідного брата [PERSON] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 17 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження. Цією ж ухвалою відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Від представника відповідача надійшла заява в якій Чернівецька міська рада зазначила, що вирішення справи залишає на розсуд суду та просить ухвалити рішення у відповідності до вимог чинного законодавства. Ухвалою суду від 13 червня 2025 року судом задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 03 липня 2025 року підготовче провадження у справі закрито та справа призначена до судового розгляду. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 18 травня 1994 року виробничим об`єднанням «Кварц», як органом приватизації житлового фонду, було видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації від 24 травня 2024 року №626, право власності на вказану квартиру було зареєстровано за вказаними особами. [INFO] у місті Чернівцях помер [PERSON] . На момент смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . 16 вересня 2024 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Г.П. Гандабурою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно з яким позивач успадкував 90/100 часток зазначеної вище квартири, що належали його матері [PERSON] , у тому числі 40/100 часток, які раніше належали [PERSON] . Отже, на момент звернення з позовом до суду, позивачу належить 90/100 часток квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину та 5/100 часток вказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виробничим об`єднанням «Кварц». Решта 5/100 часток квартири, належать померлому [PERSON] . 16 вересня 2024 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Г.П. Гандабури із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало померлому [INFO] [PERSON] . В цей же день нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, з причини пропуску позивачем шестимісячного строку для прийняття спадщини та ненадання документів, які б свідчили про факт прийняття позивачем спадщини. Додатково, нотаріусом була роз`яснена процедура подання позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини або заяви про встановлення факту прийняття спадщини. Позивач зазначає, що наразі залишилась не успадкованою та не оформленою частка, а саме: 5/100 часток квартири [ADDRESS] , яка належить померлому [PERSON] . Спадкоємцем щодо майна померлого [PERSON] є позивач, як його рідний брат. Спадщину після смерті брата він прийняв шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на момент смерті. Спадкоємці за законом чи за заповітом, які б вчасно звернулись із заявою про прийняття спадщини до органів нотаріату, відсутні. З урахуванням наведеного [PERSON] просив задовольнити позовні вимоги. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача - адвокат Гелетка Олексій Володимирович, у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Представниця відповідача в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі, просила суд ухвалити рішення у відповідності до вимог чинного законодавства. Дослідивши докази по справі судом встановлені такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 07 грудня 2024 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , дата реєстрації 17 серпня 1999 року (а.с. 14). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого міським відділом РАЦС м. Чернівці, [PERSON] народився [INFO] , батьками записані: батько [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с. 15). Відповідно до\~витягу з\~Державного реєстру\~актів цивільного\~стану громадян\~про державну\~реєстрацію народження\~відповідно до\~статей 126,\~133,\~135\~СК України\~від 25\~жовтня 2024\~року,\~ [PERSON] народився\~ [INFO] ,\~батьками записані:\~батько - [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), [PERSON] помер [INFO] у місті Чернівці, актовий запис № 3318 (а.с.17). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 18 травня 1994 року, виданого виробничим об`єднанням «Кварц», право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] належить: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 18). Відповідно до довідки, виданої Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації, від 24.05.2024 № 626, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване за: [PERSON] - 50 %, [PERSON] - 40 %, [PERSON] - 5 %, [PERSON] 5%, згідно із свідоцтвом про право власності від 18 травня 1994 року, виданого ВО «Кварц» (а.с.19). Відповідно до довідки, виданої Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації, від 29.05.2024 № 737 встановлено, що квартира [ADDRESS] (а.с. 20). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Гандабурою Г. П. від 13 вересня 2024 року, [PERSON] отримав спадщину на 90/100 часток квартири [ADDRESS] , яка належала померлій [PERSON] , яка померла [INFO] , у тому числі 40/100 часток цієї квартири, що належали на праві власності [PERSON] (а.с.25). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав від 16.09.2024 № 395120495, [PERSON] належить 40/100 часток квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину № 1746, виданого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Гандабурою Г.П., рішення про державну реєстрацію № 75067673 від 16.09.2024 (а.с 26). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав від 16.09.2024 № 395120259, [PERSON] належить 50/100 часток квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину № 1746, виданого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Гандабурою Г.П., рішення про державну реєстрацію № 75067673 від 16.09.2024 (а.с 27). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав від 16.09.2024 № 395027511, [PERSON] належить 5/100 часток квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] , виданого 18.05.1994 ВО «Кварц», рішення про державну реєстрацію № 75055183 від 16.09.2024 (а.с 28). Відповідно до довідки, виданої Чернівецьким комунальним територіальним центром соціального обслуговування «Турбота», від 16.09.2024 №119 встановлено, що [PERSON] [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 29.04.2020 по день його смерті [INFO] (а.с. 32). Згідно з\~довідкою,\~наданою приватним\~підприємством «Ремжитлосервіс»\~від 06.03.2025\~№ 29,\~встановлено,\~що платником\~квартирної плати\~за квартиру\~ [ADDRESS] за\~період з\~17\~листопада 2021\~року по\~31\~травня 2022\~року був\~ [PERSON] (а.с. 36). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.09.2024 № 60/02.31, виданої приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Гандабурою Г. П., [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що належало [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини та ненаданням документів, що підтверджують його постійне проживання разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини (а.с. 37-39). З дослідженої судом копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , вбачається, що інших спадкоємців щодо майна померлого, крім рідного брата [PERSON] , не має. Свідоцтво про право на спадщину на 5/100 часток квартири [ADDRESS] , не видане. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт постійного проживання позивача [PERSON] разом із його рідним братом [PERSON] на день смерті останнього. Пояснили, що [PERSON] проживав в квартирі [ADDRESS] разом із матір`ю та братом [PERSON] . Після смерті матері, брати залишились проживати вдвох у вказаній квартирі. Вказали, що перед смертю [PERSON] хворів та ним весь час опікувався його брат [PERSON] . Інших близьких родичів, крім матері та брата [PERSON] , у [PERSON] не було. Положеннями частини 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до статей 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі статтями 319-321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошена померлою. В разі відсутності заповіту згідно із статтею 1223 ЦК України право на спадкування одержують спадкоємці за законом почергово. Відповідно до статті 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід, як з боку батька, так і з боку матері. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є рідними братами. Згідно з частинами 3, 5 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина 1 статті 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з роз`ясненнями, наведеними у пунктах 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суд України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення факту, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що хоча [PERSON] на момент смерті був зареєстрований за іншою із позивачем адресою, але фактично постійно проживав разом із [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що [PERSON] позбавлений можливості оформити спадщину у встановленому законом в позасудовому порядку, але фактично мешкав з [PERSON] за однією адресою, він був змушений звернутись до суду із вимогою про встановлення факту постійного проживання із померлим братом. Судом взято до уваги, що відповідно до дослідженої спадкової справи, заведеної щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] , окрім [PERSON] , інших спадкоємців, які виявили бажання прийняти спадщину, немає. Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанова від 10.01.2019 у справі № 484/747, від 01.07.2020 у справі № 222/1109/17 та від 22.09.2021 у справі № 227/3750/19, відповідно до якої відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем. Надавши тлумачення частині третій статті 1268 ЦК України, Верховний Суд у постанові від 21.10.2020 у справі № 569/15147/17 зазначив, що вона вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Отже, під час вирішення питання, чи прийняли спадкоємці спадщину у порядку частини третьої статті 1268 ЦК України, суди першої та апеляційної інстанцій мають досліджувати та встановлювати фактичне місце проживання спадкодавця на момент смерті та фактичне місце проживання його спадкоємців. Таку правову позицію підтримав Верховний Суд у постанові від 24.08.2022 у справі № 538/2344/20. Відповідно до частини 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є обґрунтованим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. При вирішенні спору суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 22.09.2021 у справі № 227/3750/19. Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Краска проти Швейцарії» від 19 квітня 1993 року визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами. Беручи до уваги наведені правові позиції та встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті свого брата [PERSON] , а саме: 5/100 часток квартири [ADDRESS] , яка складається з двох житлових кімнат, загальною площею 52,80 кв.м та житловою площею 29,00 кв.м. Разом з тим, беручи до уваги те, що нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] щодо визнання права власності на спадкове майно.

Outcome: approved