Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

14.11.2024 року [PERSON] звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовом до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Балабекяна Артура Едуардовича про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, але 06.03.2025 року уточнила свої позовні вимоги, зазначивши відповідачами [PERSON] та [PERSON] . Свої позовні вимоги мотивує наступним. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , [INFO] , яка на момент смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з 10/17 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги, окрім позивачки, є також діти померлої [PERSON] та [PERSON] . З чоловіком [PERSON] мати сторін розлучилась 22.09.1983 року. Заповіту за життя [PERSON] не склала. Позивач звернулась до приватного нотаріуса Балабекяна А.Е. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Але постановою від 07.11.2024 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском строку прийняття спадщини. Враховуючи викладене вище, позивач просить суд визначити їй додатковий строк в один місяць для подачі до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини після смерті матері, оскільки незадоволення позову зумовить перехід права власності на спадкове майно до держави. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.12.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.22-23). Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.12.2024 року зобов`язано приватного нотаріуса Балабекяна А.Е. надати суду належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] (а.с.24-25). Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.07.2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с.73-74). Сторони в судове засідання не з`явились. 06.03.2025 року позивач надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідачка [PERSON] повідомлялась про розгляд справи, шляхом направлення судової повістки на адресу її реєстрації, про що свідчить поштовий конверт (а.с.78), який повернувся на адресу суду, як не вручений, за відсутністю адресата за вказаною адресою. Відповідач [PERSON] згідно позовної заяви мешкає в російський федерації. У зв`язку з цим, судом було опубліковано оголошення про слухання даної справи на сайті Судової влади України. Відзиву на позовну заяву на адресу суду у встановлений законом строк відповідачі не надіслали, заяву про відкладення розгляду справи або про слухання справи без їх участі до суду не направили. Ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, вважається доставленою. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, та неподанням відповідачами відзиву на позовну заяву. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Правилами ст.\~12\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Як встановлено судом, [PERSON] , [INFO] , є матір`ю позивачки. На підтвердження факту родинних відносин вона надала своє свідоцтво про народження (а.с.4). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть (а.с.3). На час смерті вона була зареєстрована та проживала одна за адресою: [ADDRESS] (а.с.38). Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з 10/17 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , які належали померлій на підставі договору купівлі-продажу від 22.12.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Мігуновим С.О., зареєстрованим в реєстрі за №2397 (а.с.6). Заповіту за життя [PERSON] не склала. Частина 2 ст. 1223 ЦК України передбачає, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, спадкоємцями першої черги, окрім позивачки, після смерті [PERSON] є її діти [PERSON] та [PERSON] . Згідно матеріалів спадкової справи, із заявою про прийняття спадщини після смерті матері вони у встановлений законом строк не звернулись, фактично спадщину також не прийняли, оскільки не були зареєстровані з померлою за однією адресою на час смерті останньої. Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову долю в спадщині судом не встановлено. [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Балабекяна А.Е. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Але постановою від 07.11.2024 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском строку прийняття спадщини (а.с.10). Згідно ст.1270\~ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст.\~1272\~ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач пропустила встановлений строк для прийняття спадщини, а тому вправі звернутись до суду з позовом для визначення їй додаткового строку. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України. У пункті 24\~(абз.6)\~постанови Пленуму\~Верховного суду\~України від\~30.05.2008\~року №\~7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення цих дій. В постанові Верховного суду від 20.03.2024 року у справі № 545/1231/23 (провадження №61-16142св23) викладено правову позицію, зі змісту якої випливає, що така обставина, як проживання спадкоємця в зоні, яка не перебувала під окупацією, однак на території якої відбувались активні бойові дії, є достатньою підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Враховуючи всі встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає введення в Україні положення воєнного стану та активні бойові дії на території Нікопольської територіальної громади є поважними причинами пропуску строку звернення до нотаріальної контори за оформленням спадкових прав. Окрім того, суд бере до уваги той факт, що позивачкою було пропущено незначний строк лише 2 тижні. На підставі викладеного, враховуючи малий строк та поважність причин його пропуску позивачкою для звернення до нотаріальної контори, суд вважає за можливе позов задовольнити, визначивши [PERSON] додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини - один місяць з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved