Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати арешт, накладений на все нерухоме майно [PERSON] , а саме з земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер 1821482700:08:000:0523; земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер 1821482700:08:000:0522 за адресою: Житомирська область, Романівський район, Карвинівська сільська рада; земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер 1821482700:08:000:0521 за адресою: Житомирська область, Романівський район, Карвинівська сільська рада; земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер 3222486000:02:001:0084; квартири площею 83,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , номер запису обтяження: 25635897 від 06.04.2018. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30.12.2022, отримавши Інформаційну довідку №319346892 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачу стало відомо, що державний реєстратор Скороход О.О. виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельнівського району Дніпропетровської області 06.04.2018 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 40538686 від 06.04.2018 внесла до реєстру відомості у вигляді обтяження - арешт на все нерухоме майно, на підставі ухвали суду Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська №200/1247/18 від 26.03.2018, де обтяжувачем виступає відповідач [PERSON] . Однак, позивач ніколи не була стороною чи іншим учасником справи №200/1247/18, яка перебувала у провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, їй не відомо хто така [PERSON] , в інтересах якої накладено обтяження, позивач ніколи не мала жодних правовідносин з відповідачкою, які могли б стати підставою для накладення обтяження. Представник позивача зазначив, що в Єдиному державному реєстрі судових рішень за номером справи 200/1247/18 немає ухвали від 26.03.2018, наявний лише один документ - ухвала від 25.01.2018, яка жодним чином не стосується позивача. Запит до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з проханням надати копію ухвали у справі №200/1247/18 та скарга до Міністерства юстиції України на дії державного реєстратора не допомогли у вирішенні питання про скасування арешту з належного позивачу майна. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 11.03.2024 позовну заяву залишено без руху (а.с. 38). 20.03.2024 представником позивача подано до суду заяву про усунення недоліків та клопотання про забезпечення доказів (а.с. 41-54). Ухвалою суду від 21.03.2024 заяву про забезпечення доказів задоволено, витребувано у Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області копію матеріалів на підставі яких відбулась державна реєстрація обтяження (арешту на все нерухоме майно [PERSON] ), індексний номер 40538686 від 06.04.2018 року, здійснена державним реєстратором виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Скороход Оленою Олександрівною, в тому числі ухвалу Бабушкінського районного суду від 26.03.2018 року у справі №200/1247/18; копію паспорта [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 05.05.2006 року Смілянським МРВ УМВС України в Дніпропетровській області; заяву [PERSON] про проведення державної реєстрації обтяження майна [PERSON] ; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 40538686 від 06.04.2018 (а.с. 57-58). Ухвалою суду\~від 13.11.2024\~витребуваноБабушкінського районного суду м. Дніпропетровська копію ухвали суду №200/1247/18 від 26.03.2018 року та анкетні дані сторін у такій справі, а саме дати народження, паспортні дані, РНОКПП,\~дані\~про\~місце реєстрації/\~проживання,\~електронну\~адресу,\~номери\~телефонів\~ [PERSON] та [PERSON] , з метою залучення вказаних осіб до участі в справі (а.с. 66). Ухвалою від\~19.12.2024\~витребувано з Департаменту адміністративних послуг та дозвільних послуг Дніпропетровської міської ради копію матеріалів на підставі яких відбулась державна реєстрація обтяження (арешту на все нерухоме майно [PERSON] ), індексний номер 40538686 від 06.04.2018, здійснена державним реєстратором виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Скороход Оленою Олександрівною, в тому числі, але не виключно: ухвалу Бабушкінського районного суду від 26.03.2018 у справі №200/1247/18; копію паспорта [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 05.05.2006 Смілянським МРВ УМВС України в Дніпропетровській області; заяву [PERSON] про проведення державної реєстрації обтяження майна [PERSON] ; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 40538686 від 06.04.2018 (а.с. 75-76). Ухвалою від 27.08.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін (а.с. 92). Ухвалою від 27.08.2025 витребувано з Смілянського МВ УМВС України в Черкаській області належним чином завірену копію особової картки, яка заповнювалась при отриманні паспорта [PERSON] , [INFO] , паспорт виданий 05.05.2006 Смілянським МВ УМВС України в Черкаській області, серії [NUMBER] (а.с. 93). В судове засідання сторони не з`явились. Клопотанням, поданим до суду 18.09.2025, представник позивача просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, в судове засідання не з`явилась, причин неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала. 30.09.2025 відповідач особисто отримала як позовну заяву з додатками, так і копію ухвали про відкриття провадження, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №0610281276746. Крім цього, відповідач викликалася в судові засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Богунського районного суду м. Житомира. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що позивачу належать на праві приватної власності земельна ділянка площею 2 га, кадастровий номер 1821482700:08:000:0523; земельна ділянка площею 2 га, кадастровий номер 1821482700:08:000:0522 за адресою: Житомирська область, Романівський район, Карвинівська сільська рада; земельна ділянка площею 2 га, кадастровий номер 1821482700:08:000:0521 за адресою: Житомирська область, Романівський район, Карвинівська сільська рада; земельна ділянка площею 0,1 га, кадастровий номер 3222486000:02:001:0084, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №363384219 від 26.01.2024 (а.с. 12-18). Представник позивача в позові зазначає, що на праві спільної сумісної власності на майно, яке набуто в шлюбі, [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] . Згідно інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №363384219 від 26.01.2024 власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] ( а.с.10). Представник позивача в позові зазначив, що отримавши інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №319346892 від 30.12.2022, позивачу стало відомо, що державний реєстратор Скороход О.О. виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельнівського району Дніпропетровської області 06.04.2018 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 40538686 від 06.04.2018 внесла до реєстру відомості у вигляді обтяження - арешт на все нерухоме майно, на підставі ухвали суду Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська №200/1247/18 від 26.03.2018, де обтяжувачем виступає відповідач [PERSON] . Департаментом адміністративних послуг та дозвільних послуг Дніпропетровської міської ради листом від 22.01.2025 №6/13677.01.1-19/11 надано рішення про державну реєстрацію обтяжень індексний номер 40538686 від 06.04.2018, яка здійснена державним реєстратором виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Скороход Оленою Олександрівною, долучено копію ухвали Бабушкінського районного суду від 26.03.2018 у справі №200/1247/18, з якої встановлено, що 26.03.2018 в рамках цивільної справи №200/1247/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову, накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить [PERSON] та [PERSON] в межах ціни позову 4 050 000, 00 грн (а.с. 80-83). Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська повідомив, що відповідно до реєстраційних даних автоматизованої системи документообігу суду КС «Д3», в провадженні суду перебувала справа №200/1247/18 за клопотанням слідчого СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, яка не містить ухвали такого суду за №200/1247/18 від 26.03.2018 про арешт майна [PERSON] (а.с. 19-21,74,88) 08.02.2023 позивач зверталася до Міністерства юстиції України зі скаргою, в якій просила провести перевірку правомірності прийнятого рішення державного реєстратора Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Скороход О.О., скасувати рішення про державну реєстрацію від 06.04.2018 №40538686, прийняте вказаним реєстратором, однак наказом Міністерства юстиції України таку скаргу залишено без розгляду по суті у зв`язку зі спливом строку для подання скарги (а.с. 22-25). Частиною 1 статті 19 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У статті 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно із ст. 319 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майна. Згідно із ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За частиною 2 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для реєстрації обтяження є втому числі і рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до ч. 2 ст. 30 цього закону дії або бездіяльність державного реєстратора може бути оскаржена до суду. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 4 ЦПК України). Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини передбачено наступне: «кожен має право на справедливий … розгляд його справи … незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру…». Згідно до статті 129 Конституції України, «основними засадами судочинства є: законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості;…гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом». Згідно до існуючої практики Європейського суду по правам людини, яка згідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV, наряду с Конвенцією є джерелом права, наявність безпристрасності по п.1 ст. 6 повинно визначатися по суб`єктивному та об`єктивному критеріям. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оскільки Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська повідомив, що відповідно до інформації, що міститься в автоматизованій системі документообігу суду КС «Д3», справа №200/1247/18 не містить ухвали такого суду від 26.03.2018 про арешт майна [PERSON] , суд приходить до висновку, що державна реєстрація обтяження була здійснена на основі документА, існування якого не підтверджено органом що його видав. Зверненням до державного реєстратора з ухвалою Бабушкінського районного\~суду м.\~Дніпропетровська від\~26.03.2018\~у справі\~№200/1247/18\~та реєстрацією\~обтяження у\~вигляді накладення\~арешту на\~все нерухоме\~майно,\~відповідачем [PERSON] \~порушено право\~власності позивача,\~шляхом незаконного\~обмеження \~правомочності розпоряджатися\~належним їй\~майном,\~тому суд вважає за необхідне скасувати запис внесений на підставі рішення від 06.04.2018 №40538686 державного реєстратора Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Скороход О.О. про арешт всього нерухомого майна позивача. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Outcome: approved