Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним. У своєму позові позивач з урахуванням уточненої позовної заяви просить суд: - Визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна укладений 31.08.1998 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а саме квартири [ADDRESS] , який зареєстрований на товарній біржі «Автомобілі та нерухомість» за реєстраційним номером 065-Н дійсним. В обґрунтуванні позову позивач, зазначає, що 31 серпня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна на Товарній біржі «Автомобілі та нерухомість». За даним договором [PERSON] придбала у [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] . Зазначений договір між сторонами укладений на підставі досягнутих між сторонами всіх істотних умов договору предмету договору, його вартість, умови передачі майна та його відчуження. Договір було зареєстровано в Бюро технічної інвентаризації. Об`єкт було зареєстровано за наступними особами: - [PERSON] . Позивач зареєструвала своє місце проживання у квартирі [ADDRESS] . Виконаням договору купівлі-продажу також свідчить те, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] виписались з квартири. Оскільки у [PERSON] виникла необхідність розпорядитися належною їй квартирою 25 червня 2024 року звернулась до приватного нотаріуса Бурдік С.С., але отримала роз`яснення, що нотаріус не зможе провести нотаріальну дію та запропонувала звернутися до суду за вирішенням даного питання. Наразі провести нотаріальне посвідчення договору від 31.08.1998 року за реєстровим номером 065-Н не є можливим, оскільки відсутні данні про місце знаходження відповідачів та зв`язок з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] втрачено. Враховуючи ту обставину, що через відсутність нотаріального посвідчення договору від 31.08.1998 року за реєстровим номером 065-Н про купівлю квартири за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на Товарній біржі «Автомобілі та нерухомість», [PERSON] не може в повній мірі розпоряджатися своїм майном, тому вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві, не заперечує проти винесення заочного рішення. В судове засідання відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не з`явились, повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомив. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Ухвалою суду від 12 липня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 28 лютого 2025 року заяву позивача [PERSON] про заміну відповідача, задоволено. Замінено відповідача Кам`янську міську раду на належних [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою суду від 12 травня 2025 року закрито підготовче засідання по цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 31.08.1998 р., [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до умов якого [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] купила квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , Договір оформлено на товарній біржі «Автомобілі та нерухомість». Реєстраційний номер 065-Н (а.с.16). Відповідно до довідки №001287744 від 18.05.2024 року виданою ТОВ «Абонент ХХІ», зазначається, що за адресою: [ADDRESS] реєстрована з 06.10.1998 року [PERSON] , кв.наймач (а.с.18). З довідки Комунального підприємства «Кам`янське районне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 08.05.2024р. №1/950 вбачається, що право власності на житловий будинок, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 31.08.1998, зареєстрованого на товарній біржі «Автомобілі та нерухомість», р№ 065-Н (а.с.19). Відповідно до довідки №448255635 щодо інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєсру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, зазначається, що відсутня інформація про власників майна за адресою: [ADDRESS] (а.с.79). Звернувшись до приваного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Бурдік Світлани Станіславівни, з питанням відчуження квартири [ADDRESS] . Отримала роз`яснення, щодо не можливості проведення нотаріальної дії, оскільки згідно ст. 657 Цивільного кодексу Української РСР, який діяв до 01.04.2004 року для договорів купівлі-продажу або міни нерухомого майна встановлено обов`язкову нотаріальну форму посвідчення, але договір від 31.08.1998 року за реєстровим номером 065-Н не був нотаріально посвідчений, тому нотаріус не зможе провести нотаріальну дію та запропонувала звернутися до суду за вирішенням даного питання (а.с.16-17). Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач має намір відчужити квартиру за адресою: [ADDRESS] , але цьому перешкоджає відсутність нотаріального посвідчення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна укладено 12.06.1998р., тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР) статтею 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Частиною другої статті 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. У відповідності до частини другої статті 47 ЦК УРСР якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. У відповідності до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. З огляду на те, що на момент укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна сторони ухилилися від його нотаріального посвідчення, що на теперішній час перешкоджає позивачу розпоряджатися своїм майном, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з`ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач з вимогою про повернення сплаченого судового збору не звертався, судовий збір залишається за позивачем.

Outcome: approved