Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

19.03.2025 року через систему «Електронний суд» позивач ТОВ «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ» звернувся до Київського районного суду м.Харкова з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним\~договором №1190825 від 08.03.2020 року у розмірі 17185,00 грн. Крім того, стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 08.03.2020 року за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», [PERSON] подав заявку на отримання кредиту № 1190825. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства. ТОВ «Мілоан» направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтвердив прийняття умов кредитного №1190825 від 08.03.2020 року, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства. Відповідно до умов кредитного договору, до укладення договору отримав проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами та Правилами, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору. Правила надання фінансових кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» розміщені для ознайомлення на офіційному веб-сайті кредитодавця. Таким чином, відповідач уклав договір про споживчий кредит №1190825 від 08.03.2020 року з ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 7000,00 грн. Відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 17185,00 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 7000,00 грн; заборгованість за відсотками становить 9345,00 грн; заборгованість за комісією становить 840,00 грн. 09.10.2020 року згідно умов договору факторингу №03,/10, ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за кредитним договором № 1190825 від 08.03.2020 року на користь ТОВ «ДіДжи Фінанс», а відповідно ТОВ «ДіДжи Фінанс» набуло права вимоги до Відповідача. 24 січня 2022 року між ТОВ «ДіДжи Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» укладено договір факторингу № 1/15, у відповідності до умов якого та згідно Додатку № 1 до договору факторингу, набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит № 1190825 від 08.03.2020 року. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору, судовий збір та витрати на професійну правову допомогу. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 20.05.2025 року вищевказану цивільну справу направлено за підсудністю до Немишлянського районного суду м.Харкова, яка надійшла 10.06.2025 року. Ухвалою Немишлянського районного суду м. Харкова від 19.06.2025 року провадження у справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Немишлянського районного суду м. Харкова від 20.10.2025 року замінено назву позивача у справі з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг - Понг» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс». В судове засідання представник позивача Куриліна В.В. не з`явилася, 25.07.2025 року через систему «Електронний суд» надала заяву, відповідно до якої просила розглянути справу за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення судового засідання або розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, відзив на позов до суду не подав. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно з ч.4ст.223\~ЦПК України та, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280\~ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. Судовим розглядом встановлено, що 08.03.2020 року [PERSON] складена анкета-заява № 1190825 на отримання кредиту у ТОВ «Мілоан». Згідно умов, викладених у анкеті-заяві, сума кредиту становить 7000,00 грн, строк кредиту - 29 днів з 08.03.2020, дата повернення кредиту 06.04.2020, сума до повернення 10885,00, комісія за надання кредиту 840,00 грн. нараховується одноразово за ставкою 12,00% від суми кредиту за договором, проценти за користування кредитом 3045,00 грн. нараховуються за ставкою 1,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Із анкети-заяви на кредит № 1190825 від 08.03.2020 року, що роздрукована позивачем із сайту miloan.ua, наявна інформація щодо суми кредиту, строку кредиту, суми до повернення (з врахуванням комісії та процентів), анкетних даних фізичної особи, що співпадають із відповідними даними відповідача. 08.03.2020 року між ТОВ "МІЛОАН" і [PERSON] , укладено кредитний договір № 1190825 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора, за умовами якого відповідач отримав у безготівковій формі у національній валюті на реквізити банківської картки, вказаної клієнтом, кредит у розмірі 7000,00 грн строком на 29 днів, тобто до 06.04.2020 року. Загальні витрати за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів і інших витрат складає 3885,00 грн. у грошовому виразі і 699% річних у процентному значенні. Із пункту 6.1 кредитного договору вбачається, що кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений на веб-сайті товариства miloan.ua, а згідно п. 6.5 встановлено, що цей договір сторони визначили таким, що прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Водночас із пункту 10 кредитного договору вбачається відсутність електронного підпису відповідача одноразовим ідентифікатором. 09.10.2020 року між ТОВ "Мілоан" і ТОВ «ДіДжи Фінанс " було укладено договір факторингу №03/10 відповідно до якого ТОВ " Мілоан " відступило ТОВ «ДіДжи Фінанс" право вимоги до боржників за кредитними договорами, відповідно до реєстру боржників. При цьому матеріали справи не містять вказаного вище Реєстру боржників, відповідно до якого право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №1190825 від 08.03.2020 року перейшло від ТОВ "Мілоан" до нового кредитора ТОВ «ДіДжи Фінанс". До договору факторингу №03/10 від 09.10.2020 року долучено витяг з Додатку до цього договору, де боржником значиться [PERSON] , завірений підписами та печатками уповноважених осіб ТОВ «ДіДжи Фінанс" і ТОВ " Мілоан". 24 січня 2022 року між ТОВ «ДіДжи Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» укладено договір факторингу № 1/15, у відповідності до умов якого та згідно Додатку № 1 до договору факторингу, набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит № 1190825 від 08.03.2020 року. До договору факторингу №/15 від 24.01.2022 року долучено витяг з Додатку до цього договору, де боржником значиться [PERSON] , завірений підписами та печатками уповноважених осіб ТОВ «ДіДжи Фінанс" і ТОВ "ФК "ПІНГ ПОНГ". Відповідно до наказу № 70-к від 01.07.2025 року про зміну назви ТОВ «ФК «Пінг - Понг» на виконання рішення єдиного учасника ТОВ «ФК «Пінг - Понг» № 1778 від 01.07.2025 року перейменовано з 01.07.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг - Понг» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс». На підтвердження переказу на рахунок відповідача грошових коштів в сумі 7000,00 грн, позивачем надано копію платіжного доручення від 08.03.2020 року № 16297725, завіреного печаткою та підписом уповноваженої особи ТОВ "МІЛОАН". Відповідно до наданої позивачем відомості про щоденні нарахування та погашення заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 1190825 становить 17185,00 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 7000,00 грн; заборгованість за відсотками становить 9345,00 грн; заборгованість за комісією становить 840,00 грн. У відповідності до\~статті 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша\~статті 627 ЦК України). За змістом статей\~626,628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга\~статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі205,207 ЦК України). Згідно\~ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно вимогст.1047\~ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до положень ч.1ст.1049\~ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктами 5, 6 частини першої\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (пункт 12статті 11\~Закону України «Про електронну комерцію»). Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Зазначений договір є публічним договором приєднання. Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку ТОВ «Мілоан»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються товариством, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим товариство має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У\~рішенні від 11.07.2013 року №7-рп/2013 Конституційний Суд України\~вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Відповідно до ч.4\~ст. 42 Конституції України\~держава захищає права споживачів. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1\~ст.3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Виходячи з наведених норм чинного законодавства, договір, в тому числі і кредитний, може бути укладений шляхом приєднання до запропонованих умов однією із сторін оформлений у формулярах або інших стандартних формах. Відповідно до вимог\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі76,77 ЦПК України). Згідно вимог\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Позивачем до матеріалів справи надані докази щодо укладення договору про надання споживчого кредиту, а саме: копія договору про споживчий кредит №1190825 від 08.03.2020 року, анкета-заява, де зазначено, що їх підписання здійснено клієнтом за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Разом з тим, із наданих суду позивачем доказів не вбачається, що відповідач вчинив певну сукупність дій спрямовану на отримання позики від ТОВ «Мілоан», а саме, зареєструвався в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію, отримав повідомлення від суб`єкта електронної комерції (в даному випадку від ТОВ «Мілоан») із одноразовим ідентифікатором, та прийняв пропозицію (оферту) позивача шляхом використання (підписання) надісланого йому позивачем одноразового ідентифікатора. Матеріали справи не містять доказів надання відповідачу кредитних коштів за вказаним договором за зазначеним ним реквізитами. Платіжне доручення, на яке посилається позивач як на підставу переведення коштів на рахунок відповідача, не є належним та допустимим доказом отримання відповідачем кредитних коштів, оскільки згідно вказаного платіжного доручення кошти в розмірі 7000,00 грн були перераховані [PERSON] на кредит рах. №473121ХХХХХ167, між тим доказів того, що вказаний картковий рахунок належить [PERSON] матеріали справи не містять. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача На підставі викладеного,

Outcome: dismissed