Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 01 вересня 2025 року через систему «Електронний суд» представник позивача Безуха Миколи Валерійовича адвокат, Романова Ірина Дмитрівна подала до суду позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] про скасування 1/3 частини у праві спільної часткової власності та припинення права власності на квартиру. 2. Позов обґрунтований тим, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 1 жовтня 1998 р., виданого Шумською селищною Радою народних депутатів, згідно з розпорядженням №294 від 29 вересня 1998 року, - надано дозвіл на приватизацію та передано у приватну власність квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 55,62 кв. м. - [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] та [PERSON] . 06.12.2010 року Шумський районний суд Тернопільської області виніс рішення за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про припинення права власності в порядку ст. 365 ЦК України та визнання права власності на 1/3 частку нерухомого майна, яким за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] визнано право власності на 1/3 частину квартири в [ADDRESS] . Відповідно до Інформаційної довідки № 71808233 від 31.10.2016 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів, [PERSON] володіє на праві 11\\100 (1/9) частки у спільній частковій власності квартири за адресою [ADDRESS] . Відповідно до Інформаційної довідки № 78199622 від 16.01.2017 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно,державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів [PERSON] володіє на праві 11\\100 (1/9) частки у спільній частковій власності квартири за адресою [ADDRESS] . Відповідно до Інформаційної довідки №78207119 від 16.01.2017 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів, [PERSON] володіє на праві 11\\100 частки у спільній частковій власності квартири за адресою [ADDRESS] . Згідно до Витягів №28629587, 28629458, 28628704 від 11.01.2011 року про державну реєстрацію прав - КП Шумське бюро технічної інвентаризації за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у книзі № 1 за номером запису 0468 зареєстровано право власності на 11\\100 (1/9) частку на кожного у праві спільної часткової власності на квартиру за адресою [ADDRESS] на підставі рішення Шумського районного суду Тернопільської обл. від 06.12.2010 року. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є рідними батьками Позивача - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER] від 31.03.1994 р. На даний час [PERSON] є військовослужбовцем та проходить військову службу у [INFO] , яке знаходиться в [ADDRESS] та перебуває на квартирному обліку у згаданому територіальному управлінні. На даний момент Позивач проживає у м. Одесі та фактично зареєстрований [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади №2025/005909413 від 07.05.2025. Тобто у квартирі за адресою [ADDRESS] Позивач не має зареєстрованого місця проживання та фактично там не проживає. На момент приватизації Позивачу було лише 7 років, він був неповнолітнім і не міг самостійно вирішувати, чи є його добровільним волевиявленням здійснення ним приватизації житла. На момент виникнення спірних правовідносин діяв ЦК УРСР, ст. 13 якого визначала, що за неповнолітніх, які не досягли 15 років, угоди укладають від їх імені батьки або опікун. Вони вправі учиняти лише дрібні побутові угоди. Набуття позивачем у спільну часткову власність квартири [ADDRESS] в порядку приватизації житла, від імені якого діяли на той час його батьки ( [PERSON] та [PERSON] - Відовідачі), виходить за межі дрібної побутової угоди. Виходячи з вищенаведеного, Позивач став співвласником квартири у небажаний для себе спосіб. Враховуючи те, що приватизація житлового фонду не є обов`язком позивача, а правом, волевиявлення позивача не було здійснено під час приватизації квартири і вказаний правочин не відповідає його дійсній волі, його бажанню по покладенню на нього обов`язку утримання нерухомого майна. З урахуванням цього, приватизація квартири у такий спосіб порушує його цивільні права і дає йому законне право на звернення до суду за захистом своїх порушених прав. На підставі викладеного, представник позивача просить скасувати 1/3 частину у праві спільної часткової власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 55,62 кв.м., належну [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Шумською селищною Радою народних депутатів від 01 жовтня 1998 року та витягу про державну реєстрацію прав №28629587 від 11.01.2011 року. В іншій частині свідоцтво про право власності на житло залишити без змін та припинити право спільної часткової власності [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . ІІ. Інші процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 04 вересня 2025 року прийнято до розгляду та відкрити провадження у справі, підготовче засідання призначено на 02 жовтня 2025 року на 10 год. 00 хв. 4. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 02 жовтня 2025 року постановлено у прийнятті заяв відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання позовних вимог\~ [PERSON] про скасування 1/3 частини у праві спільної часткової власності та припинення права власності на квартиру - відмовити. 5. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 02 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 23 жовтня 2025 року на 10 год. 30 хв. 6. У судове засідання представник позивача не з`явилася, проте через систему «Електронний суд» подала заяву про розгляд справи у їх відсутність, із повним підтриманням позовних вимог. 7. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, проте в матеріалах справи наявні заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнають повністю. 8. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 9. Згідно актового запису про народження № 23 складеного 31 березня 1994 року Шумським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області слідує, що [PERSON] народився [INFO] у м. Шумськ, Шумського району Тернопільської області, батьки якого: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 10. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло видане 01 жовтня 1998 року на підставі розпорядження №294 від 29 вересня 1998 року, Шумська селищна Рада народних депутатів посвідчує квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності гр. [PERSON] , та членами його сім`ї [PERSON] , [PERSON] , загальною площею 55,62 кв.м. 11. З матеріалів справи вбачається, що на квартиру у [ADDRESS] , власники якої [PERSON] , 1/3 доля, [PERSON] , 1/3 доля, [PERSON] , 1/3 доля, виготовлено технічний паспорт. 12. Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 06 грудня 2010 року справа № 2-813/2010 р. припинено за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири, що в [ADDRESS] . Визнано за гр. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири, що в [ADDRESS] . 13. Згідно витягу про державну реєстрацію прав № 28628704 від 11.01.2011 вказується, що 11/100 частка квартири, чотирьохкімнатна, яка знаходиться у [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 06.12.2010. 14. Відповідно до Інформаційної довідки № 78199622 від 16.01.2017 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно,державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів [PERSON] володіє на праві 11\\100 (1/9) частки у спільній частковій власності квартири за адресою [ADDRESS] . 15. Згідно витягу про державну реєстрацію прав № 28629458 від 11.01.2011 вказується, що 11/100 частка квартири, чотирьохкімнатна, яка знаходиться у [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 06.12.2010. 16. Відповідно до Інформаційної довідки №78207119 від 16.01.2017 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів, [PERSON] володіє на праві 11\\100 частки у спільній частковій власності квартири за адресою [ADDRESS] . 17. Згідно витягу про державну реєстрацію прав № 28629587 від 11.01.2011 вказується, що 11/100 частка квартири, чотирьохкімнатна, яка знаходиться у [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 06.12.2010. 18. Відповідно до Інформаційної довідки № 71808233 від 31.10.2016 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів, [PERSON] володіє на праві 11\\100 (1/9) частки у спільній частковій власності квартири за адресою [ADDRESS] . ІV. Оцінка Суду. 19. Вимогами\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 20. Згідно з\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 21. Відповідно до вимог\~ст. 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 22. Вимогами\~ст.10 ЦПК України\~передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені\~Конституцією\~та законами України. Суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 23. Відповідно до вимог\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 24. Згідно із ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 25. За загальним правилом статей\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.\~\~ 26. Відповідно до п.1 та п. 2\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 27. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~та пункту 2 частини першої статті\~3, статті\~321 ЦК\~ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених\~Конституцією\~та законом. Ураховуючи, що згідно зі\~статтею 92 Конституції України\~правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. 28. Статтею 47 Конституції України\~визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. 29. Позивач [PERSON] звернувшись із даним позовом до суду просив скасувати 1/3 частину у праві спільної часткової власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , та припинити його право спільної часткової власності на квартиру, яке виникло у нього на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 01 жовтня 1998 року на підставі розпорядження № 294 від 29 вересня 1998 року. Такі вимоги обґрунтував тим, що набуття позивачем у спільну часткову власність квартири [ADDRESS] в порядку приватизації житла, від імені якого діяли на той час його батьки ( [PERSON] та [PERSON] - Відовідачі), виходить за межі дрібної побутової угоди, а також приватизація житлового фонду не є обов`язком позивача, а правом, волевиявлення позивача не було здійснено під час приватизації квартири і вказаний правочин не відповідає його дійсній волі, його бажанню по покладенню на нього обов`язку утримання нерухомого майна. З урахуванням цього, приватизація квартири у такий спосіб порушує його цивільні права і дає йому законне право на звернення до суду за захистом своїх порушених прав. 30. Статтею 9 Житлового кодексу України, в редакції, що діяла станом на вересень 1998 року, тобто на час здійснення приватизації квартири позивачем, громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законодавством (частина 2). Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій (частина 4). 31. Приватизація державного житлового фонду, за визначенням поняття, наданого у\~статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», в редакції чинній на вересень 2001 року, це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і таке інше) державного фонду на користь громадян України. 32. До об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму (частина 1\~статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», в редакції 1998 року). 33. Відповідно до\~статті 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», в редакції 1998 року, приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю. 34. Згідно із частинам 1, 2, 3\~статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», в редакції 2001 року, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. 35. Станом на жовтень 1998 року чинним було Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затверджене\~Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 15 вересня 1992 року\~(втратило чинність на підставі Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства № 396 від 19 грудня 2009 року), згідно пункту 2 якого у власність громадян підлягають передачі квартири багатоквартирних будинків та одноквартирні будинки, які використовуються громадянами на умовах найму. 36. Пунктом 5 Положення передбачена передача займаних квартир у приватну (для одиноких наймачів) та у спільну (сумісну або часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх (віком від 18 і більше років) членів сім`ї з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно мешкають у квартирі (будинку) разом із наймачем або за яким зберігається право на житло. 37. Відповідно до\~статті 17 ЦК України\~(в редакції 1963 року, що діяла на момент здійснення приватизації) місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає. Місцем проживання неповнолітніх дітей, що не досягли п`ятнадцяти років, або громадян, які перебувають під опікою, визнається місце проживання їх батьків (усиновителів) або опікунів. 38. Відповідно до\~статті 60 КпШС України\~захист прав та інтересів неповнолітніх дітей лежить на їх батьках, які діють без особливих на те повноважень. 39. Як встановлено судом позивач станом на час приватизації квартири у жовтні 1998 року не досяг повноліття та мав повних 4 роки, тому законом не вимагалося від нього письмової згоди на приватизацію квартири, проте він був членом сім`ї наймача, який є його батьком, оскільки постійно мешкав у квартирі разом із наймачем та іншими членами його сім`ї, у зв`язку з чим разом з іншими проживаючими у даній квартирі особами, набув за законом право на приватизацію квартири. 40. Згідно з пунктом 6 Положення передача житла у власність громадян здійснюється безоплатно, виходячи з розрахунку санітарної норми (21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю). 41. Пунктами 8 і 9 Положення передбачено, що якщо загальна площа 4квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій пунктом 6 цього Положення, зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім`ї безоплатно (п. 8). Якщо загальна площа квартири менше площі, яку має право отримати сім`я наймача безоплатно, наймачу та членам його сім`ї видаються житлові чеки, сума яких визначається, виходячи з розміру недостатньої площі та відновної вартості одного квадратного метра (п. 9). 42. Згідно пункту 10\~статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~(в редакції на 1998 року) органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. 43. Кожний громадяни України має право приватизувати займане ним державне житло на умовах, визначених\~Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», один\~раз (пункт 12 Положення). 44. Згідно із пунктом 13 Положення приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною виконавчою владою, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. 45. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина (пункт 14 Положення). 46. Громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (одноквартирний будинок), звертається в орган приватизації або до створеного ним підприємства по оформленню документів, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію (пункт 18 Положення). 47. Відповідно до пунктів 20 і 21 Положення при оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку) громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім`ї та займані приміщення. У довідці вказуються члені сім`ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на жило. У довідці вказуються новонароджені і на них враховується норма площі, що передається безкоштовно, незалежно від строку їх народження та введення в дію\~Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». 48. Згідно пункту 23 Положення оформлена заява на приватизацію квартири (будинку) з доданими до неї довідкою про склад сім`ї та займані приміщення, подаються громадянином до виконкому місцевої Ради, де вони реєструються. 49. Зареєстрована заява передається підприємству по оформленню документів. Орган приватизації, в разі потреби, уточнює необхідні для розрахунків дані в залежності від складу сім`ї і розміру загальної площі квартири, оформляє розрахунки та видає розпорядження (пункт 24 Положення). 50. Згідно із пунктом 16 Положення передача квартир у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. 51. Пунктом 26 Положення передбачено, що на підставі оформленого розпорядження орган приватизації готує паспорт на квартиру, свідоцтво про право власності на житло та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі. 52. Відомості про реєстрацію права власності на житло, копії свідоцтв про право власності на житло та паспорт на квартиру передаються один раз в квартал органом приватизації до бюро технічної інвентаризації. Свідоцтво про право власності на квартиру підлягає обов`язковій реєстрації в органах технічної інвентаризації (пункт 28 Положення). 53. З матеріалів справи вбачається, що на квартиру у [ADDRESS] , власники якої [PERSON] , 1/3 доля, [PERSON] , 1/3 доля, [PERSON] , 1/3 доля, виготовлено технічний паспорт. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло видане 01 жовтня 1998 року на підставі розпорядження №294 від 29 вересня 1998 року, Шумська селищна Рада народних депутатів посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності гр. [PERSON] , та членами його сім`ї [PERSON] , [PERSON] , загальною площею 55,62 кв.м. 54. Так, відповідно до частини 1\~статті 21 ЦК України\~суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. 55. Відповідно до\~статті 393 ЦК України\~правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. 56. З огляду на викладене, рішення виконавчого комітету ухвалено у відповідності до вимог закону та фактичних обставин, що існували станом на момент приватизації квартири у 1998 році; свідоцтво про право власності на житло, видане на підставі цього\~рішення\~відповідало вимогам діючого на той час цивільного законодавства і жодним чином не порушувало прав та інтересів позивача. Отже, у зв`язку з тим, що рішення і свідоцтво відповідають вимогам закону, відсутні правові підстави для припинення права спільної часткової власності позивача на квартиру. 57. Посилання позивача на те, що набуття позивачем у спільну часткову власність квартири [ADDRESS] в порядку приватизації житла, від імені якого діяли на той час його батьки ( [PERSON] та [PERSON] - Відовідачі), виходить за межі дрібної побутової угоди, волевиявлення позивача не було здійснено під час приватизації квартири і вказаний правочин не відповідає його дійсній волі, його бажанню по покладенню на нього обов`язку утримання нерухомого майна є безпідставними, оскільки при здійсненні приватизації права позивача не були порушені, в приватизацію квартири він, як малолітній член сім`ї, був включений законно. Порушення його прав відбулося б, якби зазначена квартира була приватизована його батьками без нього. 58. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 59. Позивачем при подачі позову було сплачено 5871 грн. 70 коп. судового збору. 60. Згідно зі ст.\~141\~ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог. З цих підстав,

Outcome: dismissed