Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

03 жовтня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернулося до суду з вказаним з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 90760,00 грн. На обґрунтування своїх вимог вказує, що 26 серпня 2025 року між ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" та [PERSON] укладено Договір № 1723139 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 15000,00 грн на банківську картку строком на 360 днів до 21 серпня 2025 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1% в день. В подальшому позичальником було ініційовано внесення змін до Договору в частині збільшення суми кредиту шляхом підписання 29 серпня 2024 року пропозиції (оферти) про укладення Додаткової угоди до Договору, яку відповідач акцептував у той самий спосіб, що і основний договір та підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором Т855, надісланим смс-повідомленням на належний відповідачу номер телефону. Свої зобов"язання ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" виконало та надало відповідачу [PERSON] кредит в загальній сумі 23000,00 грн. У зв`язку з невиконанням узятих на себе зобов`язань перед первісним кредитором утворилась заборгованість, яку ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" за договором факторингу № 01.02-09/25 від 29 квітня 2025 року відступило позивачу. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем узятих на себе зобов`язань за кредитним договором у встановленому договором порядку та строки, за станом на день звернення до суду [PERSON] має заборгованість в сумі 90760,00 грн, яку позивач просив стягнути з нього. Ухвалою Зарічненського районного суду Рівненської області від 03 жовтня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін в судове засідання. Копію ухвали відповідачем [PERSON] отримано 09 жовтня 2025 року. Ухвалою суду від 21 жовтня 2025 року, з метою можливості реалізації відповідачем права на подання відзиву у встановлений судом строк, в судовому засіданні було оголошено перерву до 28 жовтня 2025 року. Станом на дату ухвалення судом рішення відзиву не подано. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги слід задовольнити частково, виходячи з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 26 серпня 2025 року між ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" та [PERSON] укладено Договір № 1723139 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 15000,00 грн на банківську картку строком на 360 днів до 21 серпня 2025 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1% в день. В подальшому позичальником було ініційовано внесення змін до Договору в частині збільшення суми кредиту шляхом підписання 29 серпня 2024 року пропозиції (оферти) про укладення Додаткової угоди до Договору, яку відповідач акцептував у той самий спосіб, що і основний договір та підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором Т855, надісланим смс-повідомленням на належний відповідачу номер телефону, відповідно до якої [PERSON] отримав кредит строком на 360 днів в загальній сумі 23000,00 грн на платіжну картку зі сплатою відсотків за процентною ставкою 1% в день. Такі дії сторін повністю узгоджуються з вимогами ст. 6, 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Підписавши указаний договір [PERSON] взяв на себе зобов`язання забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів у визначений термін, тобто до 21 серпня 2025 року. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. З матеріалів справи вбачається неналежне виконання відповідачем узятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту згідно узгодженого сторонами графіка, а тому позивач нарахував заборгованість за неустойкою, в межах абз. 2 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування», тобто не більше половини суми, одержаної відповідачем за договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором, станом на день звернення до суду [PERSON] має заборгованість перед позивачем в сумі 90760,00 грн, яка складається з: 23000,00 грн основного боргу, 56260,00 грн процентів, 11500,00 грн неустойки (а.с.29-31). Судом встановлено, що у договорі № 1723139 від 26 серпня 2025 року денна процентна ставка встановлена на рівні 1%. Поряд з цим відповідно до п. 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З 24 лютого 2022\~року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»\~ та на сьогоднішній день в Україні діє воєнний стан, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки (штрафу, пені) за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором № 1723139 від 26 серпня 2025 року в сумі 11500,00 грн є незаконними та безпідставними. У решті вимог суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню в сумі 79260,00 грн (23000 + 56260 = 79260,00). Доказів погашення вказаної заборгованості [PERSON] суду не надано. Судовий збір слід розподілити за правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а саме пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов майнового характеру задоволений на 87,33 % відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути 2115 грн. 48 грн судового збору (2422,40 * 87,33 % = 2115,48). На підставі\~ст.\~526,\~527,\~530,\~1050,\~1054,\~1079\~ЦК України,\~

Outcome: partial