Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом в якому просила суд, стягувати щомісячно з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на її утримання у розмірі частини від усіх видів його заробітку, починаючи стягнення з моменту подачі до суду позову і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років. Позовні вимоги мотивовано тим, що з 29 січня 2022 року позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Подружжя має двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Родина проживає у найманій квартирі за адресою: [ADDRESS] . Позивачка зазначає, що відповідач добровільно не надає їй матеріальної допомоги як матері їх спільних дітей, у зв`язку з чим позивачка вимушена звернутися до суду. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 19.09.2025 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позовних вимог. В судовому засіданні представник позивачки просила стягнути з відповідача на користь позивачки понесені позивачкою витрати на юридичні послуги у розмірі 2500 гривень, та залучити до матеріалів справи договір про надання юридичних послуг. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що [PERSON] , та [PERSON] 29 січня 2022 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] виданим 29 січня 2022 року Овідіопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 9. [INFO] у подружжя народилася донька [PERSON] . [INFO] у подружжя народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим 07 листопада 2024 року Овідіопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 146. Відповідно до наявних в матеріалах справи медичних документів [PERSON] 15.01.2025 року був встановлений медичний діагноз - підгострий та хронічний вульвіт, [PERSON] - встановлений медичний діагноз білково-енергетична недостатність легкого ступеню, функціональне порушення ШКТ; невеликий стеноз легеневої артерії; відкрите овальне вікно. Відповідно паспортних даних зареєстрованим місцем проживання позивачки є: [ADDRESS] . Дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади №2024/013509437 від 07.11.2024 року. У судовому засіданні відповідачем було визнано позовні вимоги у повному обсязі, а також обставини, на які посилалась позивачка у своїй позовній заяві. В судовому засіданні відповідач зазначив, що наразі він служить в Збройних Силах України, визнав можливість сплачувати аліменти на утримання дружини. Крім того, відповідачем було визнано, що діти проживають разом з позивачкою, позивачка наразі займається їх вихованням та доглядом. Поведінка відповідача свідчить про те, що він свій обов`язок утримання дружини до досягнення їх спільною молодшою донькою визнає. При вирішенні питання про спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, має постійний дохід, та має можливості надавати таку допомогу дружині й в подальшому. IV. Норми права, які застосував суд. Відповідно до ч. 8-10 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно ч. 1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно із ч. 2 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років Згідно із ч. 4 статті 84 СК України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно із ч.6 статті 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Як і раніше, в першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів. Матеріальне становище платника оцінюється, виходячи з вартості належного йому майна, розміру заробітку (доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, що здійснюються платником на утримання себе й членів своєї сім`ї. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ст. 80 Сімейного Кодексу України). В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. В постанові Верховного Суду по справі № 750/9224/16-ц (провадження № 61-16837св18) від 13 червня 2018 року суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За змістом ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що між сторонами виник цивільно-правовий спір, він розглядається судом з дотриманням засад диспозитивності, рівності та змагальності сторін, у відповідності до вимог Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. V. Висновки суду. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та також враховуючи позицію відповідача щодо визнання обставин, на які посилалась позивач як на підставу своїх вимог, приходить до висновку, що у відповідача існує можливість та обов`язок утримувати його дружину до досягнення їх спільною дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Відповідачу в судовому засіданні був зачитаний повний текст позовної заяви, після чого позивач позов визнав, та підтвердив можливість сплачувати аліменти на утримання дружини у заявленому в позовній заяві розмірі, позиція відповідача була добровільною, виваженою та свідомою. Отже суд приймає визнання позову відповідачем у справі. З урахуванням встановленого, виходячи з принципу, диспозитивності цивільного судочинства, справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд вважає за можливе задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини та стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання дружини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років. VI. Щодо судового збору та інших судових витрат. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідачем було визнано позовні вимоги після початку розгляду справи по суті, безпосередньо у судовому засіданні, а тому положення ст. 142 ЦПК України не застосовуються. З урахуванням вимог ч. 1?ст. 141 ЦПК України?з відповідача на користь держави слід стягнути суму судового збору у сумі 1211,20 грн. Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне. Представник позивача пред`явив вимогу про стягнення 2500 гривень відшкодування витрат за надання правової допомоги адвокатом. На підтвердження факту надання правової допомоги представником позивача надано Договір про надання юридичних послуг від 05.09.2025 року. Поняття «надання професійної правничої допомоги» не тотожне поняттю «представництво особи в суді». Надання професійної правничої допомоги здійснюють лише адвокати, натомість представництво особи у суді може бути здійснене за вибором особи адвокатом або іншим суб`єктом (абзац другий підпункту 2.2.1 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини висновку Конституційного Суду України (Велика палата) у справі за конституційним зверненням Верховної Ради України про надання висновку щодо відповідності законопроекту про внесення змін до Конституції України (щодо скасування адвокатської монополії) (реєстр. № 1013) вимогам статей 157 і 158 Конституції України від 31 жовтня 2019 року № 4-в/2019). Таким чином, витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139та частини третьої статті 141ЦПК України. Наведені висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі№ 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Судом встановлено, що представник позивачки - Делі Килина Іванівна не є адвокатом, та представляла інтереси за довіреністю, отже суд доходить висновку про відмову у задоволенні вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку, передбаченому статтями 137, 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved