Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

Стислий виклад обставин справи Представник позивача Поляков О.В. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (надалі ТОВ «ФК «ЕЙС») заборгованість за кредитним договором № 581355415 від 07.03.2020 в розмірі 32 637,32 грн, яка складається з: 22 431,29 грн - заборгованість по кредиту, 10 206,03 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, судовий збір в розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.03.2020 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі - первісний кредитор) та [PERSON] було укладено кредитний договір № 581355415 на суму 30 000,00 грн у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора J3N87KE4. Зокрема позивач стверджує, що відповідач перед укладенням кредитного договору, з метою отримання кредиту самостійно, за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний сайт первісного кредитора - www.moneyveo.ua, зареєструвався на даному сайті, створивши особистий кабінет позичальника, за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора, заповнив та подав заявку на отримання грошових коштів в кредит, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім?я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, РНОКПП, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання, пройшов належну перевірку (верифікацію), ознайомився та підтвердив згоду з офертою, індивідуальною частиною кредитного договору. правилами надання грошових коштів у позику, які є невід?ємною частиною кредитного договору, отримав на номер телефону, вказаний у заявці, персональний одноразовий ідентифікатор, який потім використав для підписання кредитного договору, надав згоду (акцепт) на пропозицію (оферту) первісного кредитора щоло укладання кредитного договору. Вважає, що саме відповідач ініціював укладення кредитного договору, оформивши заявку на сайті первісного кредитора, підписавши кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не був би укладений. Позивач стверджує, що у кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору в тому числі щодо розміру кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. Згідно умов кредитного договору № 581355415 від 07.03.2020, первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі 30 000,00 грн 07.03.2020 на банківську карту відповідача № 5355-57XX-ХХХХ-5191, яку він вказав у заявці при укладенні кредитного договору. Отже, первісний кредитор своє зобов?язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 799c6d20-1a44-42fd-959b-8a2cbc0fe010 від 07.03.2020. Всупереч умов договору № 581355415 від 07.03.2020 [PERSON] взяті на себе зобов?язання належним чином не виконував, що створило заборгованість у розмірі 32 637,32 грн, а саме: 22 431,29 грн - заборгованість по кредиту, 10 206,03 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 28.11.2018 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали договір факторингу № 28/1118-01 згідно умов якого, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 581355415 від 07.03.2020. Відповідно до реєстру прав вимоги № 132 від 04.05.2021 за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 32 637,32 грн. ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» 05.08.2020 уклали договір факторингу № 05/0820-01, згідно умов якого ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 581355415 від 07.03.2020. Відповідно до реєстру прав вимоги № 11 від 31.08.2023 за договором факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 32 637,32 грн. 08.07.2025 ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу № 08/07/25-Е згідно умов якого, ТОВ «ФК «ЕЙС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 581355415 від 07.03.2020. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 08/07/25-Е від 08.07.2025 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 32 637,32 грн. На підставі наведеного, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість в розмірі 32 637,32 грн за кредитним договором № 581355415 від 07.03.2020, суму сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 08.09.2025 відкрито провадження у справі й призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову, та задоволено клопотання про витребування доказів, зокрема витребувано у АТ «СЕНС БАНК» інформацію щодо емітування на ім?я [PERSON] платіжної картки, інформацію про зарахування коштів на картковий рахунок, а також інформацію про фінансовий номер телефону [PERSON] . На виконання ухвали суду від 08.09.2025, АТ «СЕНС БАНК» 08 жовтня 2025 року надіслав суду інформацію, а саме: лист № 12091-БТ-32.3/2025 від 15.09.2025 про те, що в банку емітовано карту № [NUMBER] на ім`я [PERSON] ; підтвердження інформації, що телефон на номером [NUMBER] є фінансовим номером [PERSON] ; виписку по рахунку відповідача № [NUMBER] за період з 07.03.2020 по 12.03.2020 про зарахування 10 березня 2020 року [PERSON] коштів у сумі 30 000,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в прохальній частині позовної заяви просить розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з?явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи; рекомендовані повідомлення на 26.09.2025 та 22.10.2025 повернуто відправнику у зв`язку із відсутністю адресата на вказаною адресою. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, вважається днем вручення судової повістки. Відповідач своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався. Відтак, суд, згідно з ст. 280 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі документів та доказів, які є в матеріалах справи. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що 07.03.2020 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 581355415 на суму 30 000,00 грн. Також укладено ряд додаткових угод про зміну умов договору № 581355415 від 07.03.2020, а саме: додаткова угода від 21.04.2020, додаткова угода від 15.05.2020, додаткова угода від 11.06.2020, додаткова угода від 25.06.2020, додаткова угода від 23.07.2020, додаткова угода від 07.08.2020, додаткова угода від 03.09.2020, додаткова угода від 17.09.2020, додаткова угода від 13.10.2020, додаткова угода від 28.10.2020, додаткова угода від 09.11.2020, додаткова угода від 17.12.2020, додаткова угода від 30.12.2020, додаткова угода від 13.01.2021, додаткова угода від 29.01.2021, додаткова угода від 29.01.2021 (а.с. 12-26). Відповідно до п. 1.1. кредитного договору, кредитодавець зобов?язується надати позичальникові кредит на суму 30 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю. В пункті 1.2. кредитного договору зазначено, що кредит надається строком на 126 днів. Згідно вищенаведених додаткових угод строк кредитування продовжено до 23.02.2021. Згідно з п. 1.3. кредитного договору строк дії договору обчислюється з моменту його укладення сторонами та до закінчення строку на який надано кредит, але в будь-якому разі договір дія до повного виконання сторонами взятих на себе зобов?язань. За змістом п. 1.4. кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у наступному розмірі - 237,90 відсотків річних від суми кредиту за весь час користування ним, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит. Пунктом 2.2.2.1. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язується здійснювати повернення суми кредиту та нарахованих процентів один раз на два тижні, згідно з графіком платежів, на банківський рахунок кредитодавця, що вказаний в реквізитах договору. Згідно із довідкою щодо дій позичальника в ІТС ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» від 04.09.2023 акцепт договору позичальником прийнято шляхом підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора J3N87KE4, відправленого 07.03.2020 о 18:53:51 год на номер телефону вказаний відповідачем, тобто ідентифікація проведена кредитодавцем у спосіб, передбачений Постановою НБУ № 107 від 28.07.2020 «Про затвердження Положення про здійснення установами фінансового моніторингу» (а.с. 39). На підтвердження укладення договору до позову додано копію паспорту споживчого кредиту, який є частиною договору № 581355415 від 07.03.2020, Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «КОМФОРТ» ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (а.с. 27-31). ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» свої зобов?язання за кредитним договором № 581355415 від 07.03.2020 виконало належним чином, перерахувавши на банківську картку [PERSON] , через ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» кредитні кошти в сумі 30 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 799c6d20-1a44-42fd-959b-8a2cbc0fe010 від 07.03.2020 та довідкою ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» № 581355415/23052025/Э від 23.05.2025 (а.с. 43-44), а також листом № 12091-БТ-32.3/2025 від 15.09.2025 виданим АТ «СЕНС БАНК» про те, що в банку емітовано карту повний № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , випискою по особовим рахункам відповідача № [NUMBER] за період з 07.03.2020 по 12.03.2020 та випискою з рахунка приватного клієнта № 966967-2025/0924 за період з 10.03.2020 по 12.03.2020. Згідно з розрахунком заборгованості [PERSON] перед ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» станом на 04.05.2021 заборгованість становила 32 637,32 грн, яка складається з: 22 431,29 грн - суми заборгованості за тілом кредиту, 10 206,03 грн - суми заборгованості за нарахованими процентами. Також з вказаного вище розрахунку вбачається, що в період з 20.03.2020 по 25.02.2021 відповідачем було сплачено частково тіло в сумі 7568,71 грн та відсотки за користуванні кредитом в загальній сумі 56 849,15 грн, всього 64 417,86 (а.с. 86-90). Відповідно до розрахунку заборгованості від 04.05.2021 [PERSON] мав непогашену заборгованість перед ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» в розмірі 32 637,32 грн (а.с. 91). 28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № 28/1118-01, а в подальшому 28.11.2019, 31.12.2020, 31.12.2021, 31.12.2022 та 31.12.2023 між вказаними сторонами було укладено додаткові угоди № 19, 26, 27, 31 та 32 до даного договору, згідно умов яких, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 581355415 від 07.03.2020. Відповідно до реєстру прав вимоги № 132 від 04.05.2021 за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 32 637,32 грн (а.с. 50-64). На виконання умов цих договорів сторони склали і підписали акт звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2021 зі сплати суми фінансування за реєстром прав вимоги № 132 від 04.05.2021 за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, а також протокол узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимог згідно реєстру прав вимоги (а.с. 65). 05.08.2020 ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» уклали договір факторингу № 05/0820-01, а в подальшому 03.08.2021 та 30.12.2022 між вказаними сторонами було укладено додаткові угоди № 2 та 3 до даного договору, згідно умов яких, ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 581355415 від 07.03.2020. Відповідно до реєстру прав вимоги № 11 від 31.08.2023 за договором факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 32 637,32 грн (а.с. 66-74). 08.07.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу № 08/07/25-Е, відповідно до якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 581355415 від 07.03.2020. Згідно з реєстром боржників за договором факторингу № 08/07/25-Е від 08.07.2025 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 32 637,32 грн (а.с. 75-85). На виконання вимог п. 1.2 договору факторингу № 08/07/25-Е від 08.07.2025 сторони склали і підписали акт прийому-передачі, згідно з яким клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників в кількості 4817 від 08.07.2025 (а.с. 83). Зважаючи на ті обставини, що відповідач належним чином не виконав свої зобов?язання за кредитним договором, станом на 31.07.2025 в [PERSON] існувала заборгованість за договором кредитної лінії № 581355415 від 07.03.2020 в розмірі 32 637,32 грн, а саме: 22 431,29 грн - заборгованість по кредиту, 10 206,03 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, що підтверджується випискою з особового рахунку (а.с. 92). Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення в повному обсязі відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Судом встановлено, що між сторонами виникли цивільно-правові зобов`язання на підставі договору кредиту, які регулюються ЦК України. Вирішуючи даний спір суд виходить з таких мотивів та правових норм чинного законодавства. Відповідно статті 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних праві та обов`язків. Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному чи кількох документах (в тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Це кореспондується зі змістом ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов?язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами та моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 цього закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ст. 11 зазначеного закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 зазначеного вище закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов?язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов?язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов?язку. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов?язаний виконати свій обов?язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов?язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов?язання не допускається. У частині 1 статті 530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов?язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов?язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання). Стаття 512 ЦК України регламентує, що кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги (ст. 1084 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов?язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов?язання. Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв?язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наявність порушення права відповідачем, та констатує факт порушення прав позивача щодо повернення кредитних коштів з огляду на нижчевикладене. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов?язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов?язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 07.03.2020 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] , шляхом заповнення відповідачем заявки на сайті, з введенням коду підтвердження J3N87KE4, який є одноразовим ідентифікатором, був укладений кредитний договір № 581355415 на підставі якого кредитор перерахував грошові кошти [PERSON] в сумі 30 000,00 грн на його банківську карту № [NUMBER] . Кредит надано на строк 126 днів, та продовжено до 23.02.2021, відсотки нараховувалися за ставкою 237,90 відсотків річних від суми кредиту за весь час користування ним, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит. Враховуючи відступлення ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 та декількох додаткових угод ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 581355415 від 07.03.2020, який укладений відповідачем, та підписання в подальшому ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» 05.08.2020 договору факторингу № 05/0820-01 з ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», до останнього, внаслідок укладення цього договору та декількох додаткових угод, перейшли всі права первісного кредитора у зобов`язаннях за договором № 581355415 від 07.03.2020. 08.07.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу № 08/07/25-Е та відступлено право вимоги відповідно до реєстру боржників до [PERSON] на загальну суму 32 637,32 грн. Враховуючи те, що строк виконання зобов?язання [PERSON] настав, доказів повернення боргу станом на день розгляду справи відповідачем не надано, як і не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності обов?язку зі сплати заявленої позивачем заборгованості за кредитним договором № 581355415 від 07.03.2020 в розмірі 22 431,29 грн, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту підлягають до задоволення. Разом з тим, суд не погоджується із розрахунком позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за вказаним кредитним договором. Згідно умов укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] кредитного договору №581355415 від 07.03.2020, його сторони погодили, що строк користування кредитом становить 126 днів. Відповідно до умов додаткових угод, строк договору продовжено. Таким чином, загальний строк користування кредитними коштами становить до 23.02.2021. Тобто, право ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору та додаткової угоди а саме 23.02.2021. Так, відповідно до розрахунку заборгованості, наданого первісним кредитором, за період з 07.03.2020 по 04.05.2021 за кожен день користування кредитом нараховано відсотки, однак станом на 25.02.2021 сума заборгованості складала 22 431,29 грн, оскільки відповідачем сплачено фактично нараховані відсотки за користування Кредитом. На переконання суду після 23.02.2021 кредитодавець не мав права нараховувати відсотки за користування грошовими коштами у зв`язку із закінченням строку кредитування. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за користування кредитом. У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 02.10.2020 № 911/19/19 зазначено, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань. За наведених обставин, суд дійшов висновку, що даний позов слід задовольнити частково, з [PERSON] слід стягнути на користь позивача заборгованість за договором №581355415 від 07.03.2020 в сумі 22 431,29 грн тіла кредиту. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи. До витрат, пов?язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 265 ЦПК України передбачено, що у рішенні суд зазначає про розподіл судових витрат. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу в сумі 7 000,00 грн, які є видом судових витрат. Вирішуючи дану вимогу, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов?язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов?язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов?язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. В даному випадку позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн надано договір про надання правничої допомоги № 09/07/25-01 від 09.07.2025, протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 09/07/25-01 від 09.07.2025, додаткову угоду № 25770548450 від 09.07.2025, акт прийому-передачі наданих послуг від 17.07.2025 на суму 7 000,00 грн, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю на ім?я Тараненко А.І., довіреність адвокату Тараненко А.І. як представнику ТОВ «ФК «ЕЙС» (а.с. 93-98). Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжною інструкцією № 26335 від 02.09.2025 позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 грн (а.с. 9). За правилами з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому пропорційно до задоволених вимог з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 664,89 грн судового збору та 4 811,02 грн витрат на правничу допомогу. На підставі ст. 16, 524, 526, ч. 1 ст. 527, 530, 611, 612, 626- 634, 638, 639, 1046-1050, 1054 ЦК України, ст. 3, 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію" та

Outcome: partial