Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

22.08.2025 року [PERSON] звернулися до суду з позовом до Покровської міської військової адміністрації про визнання права власності на квартиру. Позов обґрунтовуваний тим, що [PERSON] , [INFO] , є внутрішньо переміщеною особою та проживає за адресою: [ADDRESS] пансіонаті. Вказує, що являється співвласником квартири [ADDRESS] . Іншим співвласником квартири був чоловік позивачки [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті чоловіка [PERSON] фактично вступила у спадщину та на даний час є єдиним власником зазначеної квартири. Квартиру позивачка разом із чоловіком отримала 14.01.1982 року в подальшому її приватизували та отримали 20.05.1998 року отримали свідоцтво про право власності. Документи, що підтверджують право власності на квартиру позивачка втратила під час виїзду з тимчасово окупованих територій у зв`язку із чим вимушена була звернутися до КП Бюро технічної інвентаризації м. Покровськ Донецької області та у відповідь на запит отримала належним чином завірену копію свідоцтва №6310 від 20.03.1998 року. Зазначає, що оскільки на момент оформлення квартири було достатньо зареєструвати право власності в БТІ, будь-яких Державних реєстрів речових прав на нерухоме майно на той час не було. 20.01.2025 року по вище вказаному будинку було нанесено удар ракетою і квартиру позивачки було повністю зруйновано. Оскільки будинок [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] , яка належить позивачці на праві власності була зруйнована через військові дії РФ на території України, а для отримання відшкодування завданої позивачці матеріальної шкоди потрібно підтвердити право власності на вказане житлове приміщення, остання просить суд задовольнити позовні вимоги та визнати за нею право власності на вище вказане майно. Ухвалою судді від 27.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 30.09.2025 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача, адвокат Клецько Ю.С. просив позовні вимоги задовольнити. 19.09.2025 представник відповідача направив до суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі їх представника військової адміністрації та винести рішення на розсуд суду. З огляду на викладене, суд постановив справу розглядати за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] взята на облік як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою №7726-5001127332 від 10.04.2022 року та на даний час проживає у [ADDRESS] (а.с.14). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно, між\~ [PERSON] \~ та [PERSON] 27.04.1079 року укладено шлюб, актовий запис №145 (а.с.17). Як зазначає позивачка, під час виїзду з тимчасово окупованих територій вона втратила документи, які підтверджують, що вона є власником квартири [ADDRESS] . З метою отримання документів, які підтверджують право власності [PERSON] на вказану квартиру, остання звернулася до Комунального підприємства Бюро технічної інвентаризації м. Покровськ Донецької області. У відповідь на запит КП БТІ м. Покровськ Донецької області направив довідку №1064/01-02 від 21.05.2025 року, в якому вказано, що до 01.01.2013 року квартира [ADDRESS] зареєстровано: [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого Красноармійським представництвом Фонду держмайна України м. Красноармійськ від 20.03.1998 року. В КР БТІ зареєстровано 30.03.1998 р. в кн.16 за реєстровим №22 (а.с.12) Згідно копії свідцотва про право власності на житло № [NUMBER] від 20.03.1998 року, квартира [ADDRESS] , загальною площею 50,35 кв.м. спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON] (а.с.10-11). Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , видного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної сліжби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , актовий запис №890 (а.с.18). Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3,4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі припинення дії, яка порушує право; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 13 ЦК України). У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які зазначені вище, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч. 6 ст. 13 ЦК України). Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в результаті втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Пунктом 5 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» одним з правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, є свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дублікат. Відповідно до пункту 53 Порядку «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі коли документ, що посвідчує набуття права власності або інших речових прав, похідних від права власності, реєстрацію яких було проведено до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, втрачено, пошкоджено чи зіпсовано, державна реєстрація такого права власності або іншого речового права, похідного від права власності, може бути проведена за бажанням заявника на підставі відомостей Державного земельного кадастру чи відповідно на підставі відомостей Реєстру прав власності на нерухоме майно, який є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, або у разі коли відповідна реєстрація проводилася виключно на паперових носіях інформації (реєстрові книги, реєстраційні справи), ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації, - на підставі відомостей таких носіїв інформації. Державна реєстрація прав у випадку, передбаченому цим пунктом, проводиться виключно за умови встановлення державним реєстратором наявності зареєстрованого права власності або інших речових прав, похідних від права власності, на підставі відповідних документів у Державному земельному кадастрі чи в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, а у разі коли відповідна реєстрація проводилася виключно на паперових носіях інформації (реєстрові книги, реєстраційні справи), ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації, - на таких носіях інформації, з обов`язковим зазначенням у Державному реєстрі прав відомостей про втрату, пошкодження чи зіпсування відповідного документа Втрата оригіналу свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Красноармійським представництвом Фонду держмайна України м. Красноармійськ від 20.03.1998 року, позбавляє позивачку права на відшкодування завданої їй матеріальної шкоди. Обраний позивачами спосіб захисту є належним та ефективним. Отже, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved