Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

15 липня 2025 року до Кіцманського районного суду Чернівецької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (далі - позивач) із позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості. Короткий зміст заяв по суті справи. У позовній заяві позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за Кредитним договором № 594238931 від 25.06.2021 у розмірі 24503,71 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 25.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - первісний кредитор, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та [PERSON] (далі - відповідач) було укладено кредитний договір № 594238931 (далі - кредитний договір) на суму 7250,00 грн., який підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV2N79D. Перед укладенням кредитного договору Відповідач з метою отримання кредиту самостійно за допомогою мережі інтернет: перейшов на офіційний сайт первісного кредитора - www.moneyveo.ua, зареєструвався на даному сайті, створивши Особистий кабінет позичальника, за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора заповнив та подав заявку на отримання грошових коштів в кредит, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, РНОКПП, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання. - пройшов належну перевірку (верифікацію), - ознайомився та підтвердив згоду з офертою, індивідуальною частиною кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. У позовній заяві позивач стверджує, що саме відповідач ініціював укладення кредитного договору, оформивши заявку на сайті первісного кредитора, підписавши кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не був би укладений. Позивач у позовній заяві зазначає, що первісний кредитор виконав свій обов`язок та 25.06.2021 перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі 7250,00 грн на банківську карту №4149-49XX-XXXX-7737 відповідача, яку відповідач вказав у заявці при укладенні Кредитного договору. У позовній заяві позивач зазначає, що 28.11.2018 між первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» (далі - ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС») укладено договір факторингу № 28/1118-01 (далі - договір факторингу 1), у подальшому до договору факторингу 1, укладалися додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу, первісний кредитор та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на виконання договору факторингу 1 підписали Реєстр прав\~вимоги №\~157\~від 26.10.2021,\~за яким\~від Первісного\~кредитора до\~ТОВ «ТАЛІОН\~ПЛЮС» відступлено\~право грошової\~вимоги до\~Відповідача за\~Кредитним договором\~у розмірі\~зазначеному у\~Реєстрі прав\~вимоги. За змістом позовної заяви, 05.08.2020 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» (далі - ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС») укладено Договір факторингу № 05/0820-01 (далі - Договір факторингу 2), ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на виконання Договору факторингу 2 підписали Реєстр прав вимоги № 10 від 31.07.2023 до Договору факторингу 2, за яким від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги. У позовній заяві представник позивача зазначає, що 04.06.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю (далі - договір факторингу 3) відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором, відповідно до реєстру боржників № б/н від 04.06.2025 за Договором факторингу 3 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до Позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 24503,71 грн. Позивач стверджує, що оскільки відповідач не виконала свого зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем на момент подання позовної заяви, за кредитним договором становить 24503,71 грн, яка складається з: 7248,73 грн - заборгованість по тілу кредиту; 17254,98 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 0,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 серпня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито спрощене провадження у даній справі, призначено судове засідання з участю сторін на 16 вересня 2025 року о 12:00 год., за клопотанням позивача зобов`язано АТ КБ "ПРИВАТБАНК" надати суду інформацію, яка містить банківську таємницю. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17 вересня 2025 року відкладено розгляд даної справи на 21 жовтня 2025 року об 11:00 год. з участю сторін. У судове засідання 21 жовтня 2025 року об 11:00 год. сторони та їх представники не з`явилися, хоча сторони належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. У позовній заяві представник позивача просив у разі неявки в судове засідання представника позивача провести розгляд цивільної справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач у судове засідання не з`явилася, поштове відправлення, адресоване [PERSON] , повернулось на адресу суду з відміткою пошти «не проживає». У пункті 91-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270 (далі - Правила), передбачено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитка календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. Працівником ПАТ «Укрпошта» на довідці про причини повернення зроблено позначку «адресат відсутній за вказаною адресою» та засвідчено її підписом з проставленням відбитка календарного штемпеля, що свідчить про додержання вимог пункту 91-1 Правил, тому суд зазначає, що за змістом пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі. Про причини неявки [PERSON] суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавала. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності сторін за наявними матеріалами справи. За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам\~ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Дослідивши письмові докази, які наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 25.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - кредитодавець) та [PERSON] (далі - позичальник) було уклаладено договір кредитної лінії №594238931 (далі - кредитний договір), у формі електронного документу, який підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 7250 грн 00 коп. (сім тисяч двісті п`ятдесят грн. нуль коп.) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка\~фінансова допомога» (п.1.1 кредитного договору). За умовами\~кредитного договору,\~кредитодавець надає\~перший Транш\~за Договором\~в сумі\~7250\~грн 00\~коп.\~(сім\~тисяч двісті\~п`ятдесят\~грн.\~нуль коп.)\~одразу після\~укладення Договору. Кредитна лінія\~надається строком\~на 30\~(тридцять)\~днів від\~дати отримання\~Кредиту Позичальником\~(далі\~-\~«Дисконтний період»).\~У випадку\~надання першого\~Траншу не\~в день\~укладення Договору,\~строк дії\~Кредитної лінії\~автоматично продовжується\~на ту\~кількість днів,\~на яку\~відрізняється дата\~укладення Договору\~по відношенню\~до дати\~надання першого\~траншу за\~Договором (п.п. 1.3., 1.7 договору). Виключно на\~період строку\~визначеного в\~п.\~1.7\~Договору нарахування\~процентів за\~користування Кредитом\~здійснюється щоденно\~за Дисконтною\~процентною ставкою\~в розмірі\~620,50\~процентів річних,\~що становить\~1,70\~процентів від\~суми Кредиту\~за кожний\~день користування\~ним;\~за умови\~продовження строку\~Дисконтного періоду,\~на умовах\~п.\~1.8.\~Договору,\~з наступного\~дня після\~закінчення вказаного\~в п.\~1.7.\~Договору строку,\~нарахування процентів\~за користування\~Кредитом здійснюється\~за Індивідуальною\~процентною ставкою\~в розмірі\~620,50\~ процентів\~річних,\~що становить\~1,70\~процентів в\~день від\~суми Кредиту\~за кожний\~день користування\~ним.\~Кредитодавець,\~за своїм\~вибором,\~може надавати\~Позичальнику знижки\~на розмір\~Індивідуальної процентної\~ставки,\~про що\~останній інформується\~в Особистому\~кабінеті.\~У випадку\~користування Кредитом\~з боку\~Позичальника після\~закінчення Дисконтного\~періоду без\~своєчасної оплати\~процентів в\~порядку,\~передбаченому п.1.8\~Договору,\~умови щодо\~нарахування процентів\~за Дисконтною\~та Індивідуальною\~процентною ставкою\~за весь\~строк Дисконтного\~періоду скасовуються\~з дати\~надання Кредиту\~і до\~взаємовідносин між\~Сторонами застосовуються\~правила нарахування\~процентів за\~Базовою процентною\~ставкою в\~розмірі 620,50\~ процентів\~річних,\~що становить\~1,70\~процентів в\~день від\~суми Кредиту\~за кожний\~день користування\~ним.\~Базова процентна\~ставка за\~користування Кредитом\~не застосовується\~протягом строку\~Дисконтного періоду,\~виключно за\~умови якщо\~розмір Базової\~процентної ставки\~більший ніж\~1,70\~процентів від\~суми Кредиту\~за кожен\~день користування\~Кредитом.\~В усіх\~інших випадках\~нарахування процентів\~за Базовою\~процентною ставкою\~здійснюється відповідно\~до умов\~цього пункту\~Договору. (п.п.1.9.1, 1.9.2, 1.9.3). Вказаний договір підписаний відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора MNV2N79D.. Відповідачем також підписано паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт» до договору №594238931 від 25.06.2021 року. Згідно довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» підтверджується, що [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , виданий Кіцманським РМ УМВД, 27.11.2014 р. отримала кредит у сумі 7250 грн. 00 коп. строком на 30 днів з процентною ставкою 1,70% в день. На виконання ухвали суду про витребування доказів, АТ КБ «ПриватБанк» у листі, який надійшов до суду 03.09.2025, повідомив, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), а з долученої до листа виписки за договором № б/н за період 25.06.2021 - 30.06.2021 вбачається, що 25.06.2021 [PERSON] зараховано переказ на суму 7250,00 грн. 28.11.2018 між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) укладено договір факторингу № 28/1118-01 (із додатками), відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові вимоги в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до умов вказаного договору наведено визначення, а саме: «боржник» - фізична особа, з якою укладено кредитний договір, право вимоги до якого уступається за цим договором (п.1.1.), «право вимоги» - означає всі права клієнта за кредитним договором, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права на вимоги, які виникнуть в майбутньому (п.1.3.). Згідно з умовами цього договору, клієнт зобов`язується відступити фактору Права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п.2.1). 28.11.2019 року між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт), укладено додаткову угоду №19 до договору факторингу №28/1118-01 та викладено його в новій редакції. Строк дії договору до 31.12.2020 року. 31.12.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт), укладено додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 та викладено його в новій редакції. Строк дії договору до 31.12.2021 року. 31.12.2021 року між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт), укладено додаткову угоду №27 до договору факторингу №28/1118-01. Строк дії договору до 31.12.2022 року. 01.12.2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт), укладено додаткову угоду №32 до договору факторингу №28/1118-01. Строк дії договору до 31.12.2024 року. Відповідно до реєстру прав вимоги №167 від 26.10.2021 року ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) підписали цей реєстр, в тому числі й щодо [PERSON] на суму заборгованості 15167,39 грн. 05.08.2020 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали Договір факторингу №05/0820-1. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 до Договору факторингу №05/0820-1від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 24503,71 грн. 04.06.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт капітал» уклали Договір факторингу № 04/06/25-Ю відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 24503,71 грн., що підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025. Доказів повного погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором ані перед первісним кредитором, ані перед позивачем у справі, матеріали даної справи не містять. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування. За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до\~статті 6\~ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша\~статті 627 ЦК України). За змістом статей\~626,\~628\~ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга\~статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України \~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). У\~статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054\~ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11\~Закону України «Про електронну комерцію»\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12\~Закону України «Про електронну комерцію»\~визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами\~ЦК України. Відповідно до\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилом\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з\~ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Згідно з\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 ЦК України. За\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України\~визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що наявними у справі доказами підтверджено, що кредитний договір було укладено відповідно до чинного законодавства, а первісний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконав свої зобов`язання перед [PERSON] належним чином, надавши останній кредитні кошти, натомість відповідач не надала суду доказів погашення заборгованості за кредитним договором перед первісним кредитором. Щодо переходу прав вимоги до відповідача за договорами факторингу, суд зазначає наступне. Згідно зі\~ст.1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до приписів ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. З зазначеної норми права вбачається, що відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, яка існувала на момент переходу цих прав. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі №914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу. У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі №31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення (постанова Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі №755/15965/17). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі №910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення ч.1 ст.203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом п.1 ч.1 ст.512, ст.514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається. В постанові від 18.10.2023 у справі №905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012). З матеріалів справи вбачається, що право вимоги до [PERSON] переходило тричі: від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал». Разом з тим, на момент укладення Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 грошові зобов`язання [PERSON] за кредитним договором №594238931 від 25.06.2021 ще не існували, а відтак і не могли відступатися права кредитора за цим договором. Оскільки на момент укладення Договору факторингу ще не виникло зобов`язання між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , то у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року. Права майбутньої вимоги на момент укладення договору має бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо [PERSON] на момент укладення Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року не існувало та сторони не могли передбачити, що 25.06.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладе спірний кредитний договір з відповідачем. Крім того, на час укладення договору відступлення права вимоги №28/1118-01 від 28.11.2018 року сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину, предмет не індивідуалізовано належним чином. На підставі Договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року ТОВ «Таліон Плюс» передало фактору ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. На підставі Договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04 червня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було відступлено ТОВ «Юніт Капітал» право грошової вимоги до відповідача. Разом з тим, право вимоги за кредитним договором, укладеним з [PERSON] , у зазначені договори факторингу входити не могло. Враховуючи, що позивачем ТОВ «Юніт Капітал» не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором на першому етапі - від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора - ТОВ «Юніт Капітал». До аналогічних висновків за тотожних обставин справи дійшов Чернівецький апеляційний суд у постанові від 17 грудня 2024 року у справі № 718/2582/24. За таких обставин, розмір заборгованості відповідача, який був переданий від первісного кредитора до позивача також не доведений, а відтак розрахунок такої заборгованості, який здійснений позивачем, відхиляється судом, як необґрунтовані. Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно зі ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, оскільки суд прийшов до переконання що в задоволенні позову слід відмовити, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed