Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги представник позивача мотивує тим, що 04 січня 2022 року між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та відповідачем [PERSON] було укладено Договір №442404-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленням, підписаний в порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію". ТОВ "БІЗПОЗИКА" 04 січня 2022 року направлено [PERSON] , пропозицію (оферту) укласти Договір №442404-КС-001 про надання кредиту. 04 січня 2022 року [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір №442404-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ "БІЗПОЗИКА" направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор на номер телефону [NUMBER] , (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено. Таким чином, 04 січня 2022 року між ТОВ "БІЗПОЗИКА" та [PERSON] було укладено Договір №442404-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію". ТОВ "БІЗПОЗИКА" свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 20000 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] (котрий Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті). До теперішнього часу Боржник свої зобов`язання за Кредитним договором № 442404- КС-001 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише частково сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у Розрахунку заборгованості за Договором № 442404-КС-001, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором № 442404-КС-001, відповідач на виконання умов договору здійснила часткову оплату за Договором № 442404-КС-001 на загальну суму 13171,89 грн. Зважаючи на ті обставини, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у Боржника станом на 04 вересня 2025 року утворилась заборгованість в розмірі 25 179,16 грн. Ухвалою Дубровицького районного суду Рівненської області від 15 серпня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Цією ж ухвалою роз`яснено відповідачу порядок подання відзиву на позовну заяву та заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до частини 5 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить такого висновку. Згідно з частиною 1 статті 4, частиною 1 статті 5 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У силу положень частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 04 січня 2022 року між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та відповідачем [PERSON] було укладено Договір №442404-КС-001 про надання кредиту. ТОВ "БІЗПОЗИКА" 04 січня 2022 року направлено [PERSON] , пропозицію (оферту) укласти Договір №442404-КС-001 про надання кредиту. 04 січня 2022 року [PERSON] , прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір №442404-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ "БІЗПОЗИКА" направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-4500, на номер телефону [NUMBER] , (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті). Таким чином, 04 січня 2022 року між ТОВ "БІЗПОЗИКА" та [PERSON] було укладено Договір №442404-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію". Даний Договір разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з якими відповідач був попередньо ознайомлений. У відповідності до частини 1 статті 13 Закону України "Про споживче кредитування", договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію". Встановлено, що згідно зі статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію", позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор G-4500 для підписання Кредитного договору №442404-КС-001 від 04 січня 2022 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Так, ТОВ "Бізнес позика" виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу [PERSON] кредит відповідно до умов укладеного Договору, що підтверджується квитанцією про перерахування суми кредиту за кредитним договором №442404-КС-001 від 04 січня 2022 року. Проте, відповідач використала кредитні кошти, однак, умов Договору не виконала і не погасила борг. За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами Цивільного кодексу України, а також спеціальними нормами Закону України "Про електронну комерцію". Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Відповідно до частини 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19. Отже, як встановлено, відповідач звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг та підписала електронний Кредитний договір №442404-КС-001 від 04 січня 2022 року. Усі зазначені документи підписані відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно абзацу 2 частини 2 статті 639 Цивільного кодексу України, договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту. Згідно із статтею 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як передбачено статтею 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Зі змісту статті 1050 Цивільного кодексу України вбачається, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Таким чином, ТОВ "Бізнес позика" надало належні і допустимі докази укладення із відповідачем [PERSON] . Кредитного договору №442404-КС-001 від 04 січня 2022 року та отримання позичальником кредитних коштів. Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитних договорів (стаття 638 Цивільного кодексу України). Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором № 442404-КС-001, відповідач на виконання умов договору здійснила часткову оплату за Договором № 442404-КС-001 на загальну суму 13171,89 грн. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості та довідки про стан заборгованості, заборгованість [PERSON] перед ТОВ "Бізнес позика" за кредитним договором №442404-КС-001 від 04 січня 2022 року становить 25179,16 грн. Згідно статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки відповідач в судове засідання не з`явився та відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України будь-яких заперечень на позовні вимоги станом на час розгляду справи не подано, як і не подано доказів, що свідчать про неправильність представлених позивачем розрахунків суми кредитної заборгованості, що нарахована згідно умов укладеного договору, а тому суд також погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості. Проаналізувавши та оцінивши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь ТОВ "Бізнес позика" 25179,16 грн. кредитної заборгованості. На виконання вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. підлягають стягнення з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved