Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

Короткий виклад позиції позивача та відповідача. ТОВ «Укр кредит фінанс» (по тексту - позивач) звернулося до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовною заявою до [PERSON] (по тексту - відповідача) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.03.2024 між позивачем та відповідачем за допомогою веб-сайту ccreditkassa.com.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр кредит фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які в процесі обробки інформації діють як єдине ціле, укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1365-2180. Цей договір разом із Правилами відкриття кредитної лінії, Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. Для підписання кредитного договору позичальнику надано одноразовий ідентифікатор. Без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, кредитний договір не був би укладеним, а кредитні кошти не перераховані відповідачу. За умовами кредитного договору відповідачу надано кредит в розмірі 8400,00 грн, строком на 300 календарних днів, базовий період - 30 днів, із промо процентною ставкою 1,75 % в день, стандартною процентною ставкою 2,50 % в день. Додатковою угодою № 1 від 21.03.2024 до договору про відкриття кредитної лінії № 1365-2180 кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1600,00 грн. Позивач указує, що виконав взяті на себе зобов`язання. Проте, відповідач умови кредитного договору належним чином не виконував, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість, яка станом на 08.07.2025 становить 82582,00 грн. та складається із: 10000,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 72582 ,00 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Позивач зазначає, що ним було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживчих фінансових послуг ТОВ «Укр кредит фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 32582,00 грн за умови погашення решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 50000 грн. За таких обставин позивач просить суд стягнути із відповідача прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 10000,00 грн, прострочену заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 40000,00 грн, що разом становить 50000,00 грн. Також просить стягнути із відповідача понесені судові витрати, які складаються із суми судового збору у розмірі 2422,40 грн. Відповідача відзив на позовну заяву не надав. Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні рішення. 29.07.2025 представник позивача Підлетейчук М.М. в інтересах ТОВ «Укр\~Кредит Фінанс» через\~систему «Електронний\~Суд» скерував\~до Придніпровськогорайонного суду м.\~Черкаси в електронній формі позовну заяву до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором . Ухвалою судді Придніпровськогорайонного суду м. Черкаси Казидуб О.Г. від 31.07.2025 указану цивільну справу передано на розгляд до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області, за підсудністю. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Степченка М.Ю. від 13.08.2025 указану цивільну справу передано на розгляд до Чорнобаївського районного суду Черкаської області, за підсудністю. На адресу Чорнобаївського районного суду Черкаської області дана справа надійшла 03.09.2025 та цього ж дня згідно зі ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень ст. 36, 37 ЦПК України, визначено головуючу суддю Шарую Л.О. та передано їй дану справу. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 04.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судові засідання 22.09.2025 та 21.10.2025 представник позивача не з`явився. До позовної заяви долучено клопотання про розгляд справи без його участі, представник не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. У судові засідання 22.09.2025 та 21.10.2025 відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений шляхом направлення поштової кореспонденції на зареєстроване місце проживання, конверти повернулися до суду з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». За приписами ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки судом вживалися вимоги закону щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, він вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Застосовані норми права . Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями ч. 1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За правилами ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частинами 1, 2 статті 640 ЦК України унормовано, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639\~ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07\~жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Положеннями статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями ст. 625 ЦК України унормовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 15.03.2024 між ТОВ «Укр кредит фінанс» та [PERSON] за допомогою вебсайту (https:// credstkassa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр кредит фінанс», укладений Договір про відкриття кредитної лінії № 1365-2180 (далі - Кредитний договір) (а.с. 11-19). Договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор для підписання Кредитного договору, підтвердження про ознайомлення з Правилами та іншими супутними документами. Відповідно до п. 2.3. Кредитного договору, позивач надав відповідачеві кредит в розмірі 8400,00 грн. Згідно з п. 4.12 строк кредитування - 300 календарних днів, дата повернення (виплати) кредиту - 08.01.2025. Пунктом 4.10 встановлена стандартна процентна ставка - 2,50 % за кожен день користування кредитними коштами. Відповідач був ознайомлений із Правилами відкриття кредитної лінії (а.с. 20-27), Паспортом споживчого кредиту (а.с. 27 на звороті - 29) у яких міститься інформація щодо орієнтовної вартості кредиту, порядку та строків повернення кредиту, розміру та порядку нарахування процентів. 21.03.2024 між сторонами укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 3165-2180 (а.с. 34 на звороті - 35), за змістом якої позивачем надано відповідачу кредитні кошти у розмірі 1600,00 грн. Вказана додаткова угода є невід`ємною частиною Договору. Позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю суму грошових коштів в розмірі 10000,00 грн. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. В силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України ця правова позиція має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Ураховуючи положення статей 204, 207, 624, 628, 634, 368, 640 ЦК України, а також правову позицію ВП ВС, висловлену у постанові від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010, суд дійшов висновку про укладення між позивачем та відповідачем 15.03.2025 кредитного договору № 3165-2180. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності цього договору, він недійсним не визнаний. Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, перерахувавши відповідачу кредитні кошти в розмірі 10000,00 грн, що підтверджується листом АТ КБ «ПриватБанк» від 04.07.2025 (а.с. 31-33), довідкою ТОВ «Укр кредит фінанс» (а.с. 37) Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № 3165-2180 від 15.03.2024, станом на 08.07.2025 заборгованості відповідача перед позивачем становить 82582,00 грн та складається з: 10000,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 72582,00 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Із розрахунку заборгованості вбачається, що позивач не перевищував встановлені кредитним договором ставки по відсоткам за наданим кредитом та строк їх нарахування. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, позивач просить стягнути із відповідача не повну суму заборгованості за Кредитним договором, а лише її частину, а саме заборгованість у розмірі 50000,00 грн. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. Покликаючись на положення статей 259, 263-265 ЦПК України, суд,

Outcome: approved