Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивував тим, що він є батьком неповнолітнього [PERSON] , на утримання якого стягуються з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі частини всіх видів доходів, щомісячно але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 27 лютого 2023 року. 24 червня 2023 року він зареєстрував шлюб із [PERSON] . [INFO] від шлюбу у них народився син [PERSON] та [INFO] народилась донька [PERSON] . На даний час він перебуває у скрутному матеріальному становищі та не має можливості сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі частки від доходу (заробітку), не має стабільної роботи та постійного заробітку. Дружина його [PERSON] не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Просить стягувати з нього аліменти в розмірі 1/6 частки всіх видів доходів, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 30 червня 2025 року року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 19 серпня 2025 року закрито підготовче судове засідання. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надіслав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася по невідомій суду причині, про причини неявки суд не повідомила, про дату час та місце слухання справи повідомлялася завчасно шляхом оголошення на сайті суду. В зв`язку з чим суд ухвалив провести по даній справі заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст.ст.\~280,\~281 ЦПК України. Згідно вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що судовим наказом від 13 квітня 2023 року стягуються із [PERSON] , [INFO] , зареєстроване місце проживання [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , жительки [ADDRESS] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі частини доходів (заробітку) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подачі заяви до суду, а саме з 27 лютого 2023 року до досягнення дитиною повноліття (а..с13). З наданої копії рішення Томашпільського районного суду від 15 травня 2023 року видно, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.11,12). Позивач [PERSON] 24 червня 2023 року уклав шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ державної реєстрації актів цивільного стану, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.17). Крім того, [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.18,19). За змістом\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до\~ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому перелік обставин, які можуть слугувати підставами для зменшення або збільшення розміру аліментів є вичерпним. Враховуючи зміст ст.ст. 181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Наведена правова норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 та ч.2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже особа, яка є платником аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо змінилось матеріальне становище або сімейний стан платника або одержувача аліментів. Таким чином зміна сімейного стану є окремою підставою для зміни розміру аліментів. У п. 23 Пленум Верховного Суду України у\~постанові №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~зазначив, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У розумінні\~ст. 81 ЦПК України\~та наведеної вище норми\~СК України, саме ініціатор позову має доводити обставини змін в його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейного стану, здоров`я або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленості між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів. Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що він не має постійного заробітку, в нього народились ще діти та дружина перебуває в декретній відпустці та ніде не працює, отже, на думку позивача, в нього є підстави для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів, до 1/6 частини доходів позивача. Однак позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що з моменту винесення рішення про стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, суттєво погіршився його матеріальний стан, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Ті обставини, що в позивача народились діти та дружина не працює, сама по собі не свідчить про погіршення матеріального стану позивача та не є підставою для зменшення розміру аліментів. Розмір аліментів, які стягуються з позивача на утримання дитини [PERSON] відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення без доведення погіршення матеріального стану позивача, не буде спрямовано на належне забезпечення неповнолітнього сина, та суперечитиме його інтересам. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 - 2 ст. 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 серпня 2022 року у справі № 712/6313/21. Посилання позивача що в нього є ще діти, без підтвердження належними та допустимими доказами погіршення його матеріального стану, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). З огляду на викладене, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed