Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-23 00:00:00

22 вересня 2025 року позивачка звернулася до суду через систему "Електронний суд" з позовною заявою до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійної вимоги щодо предмета спору [PERSON] , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. В обгрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що її батько відповідач [PERSON] та її мати, третя особа [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.11.1999 року, який був зареєстрований відділом РАГС Великобагачанського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис за № 53. На час звернення до суду шлюб між ними розірвано відповідно до рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 12.09.2011. Відповідач [PERSON] є батьком позивачки. Вона навчається з 01.09.2024 в Полтавському базовому медичному фаховому коледжі Полтавської обласної ради, на денній формі навчання регіонального замовлення. Стаціонарне навчання розпочалося 01.09.2024, і вона продовжує навчатися на третьому курсі відділення лікувальної справи, термін навчання до 30.06.2027 року. На момент звернення до суду позивачку забезпечує мати, яка сплачує грошові кошти на її проживання в гуртожитку, та відповідно, надає грошові кошти на інші потреби та витрати. Рік проживання в гуртожитку коштує 18000,00 грн. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги необхідної для її навчання, незважаючи на те, що згідно законодавства зобов`язаний це робити, не надає. Мати позивачки не в змозі самостійно утримувати її, крім того на утриманні матері перебуває малолітній син [PERSON] , 2013 року народження. При стягненні аліментів з відповідача просила врахувати, що він є працездатною особою та офіційно працює. Має у власності автомобіль, будинок та земельні ділянки. Тому позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з її батька [PERSON] на її утримання, як на повнолітню дочку, яка продовжує навчання. 15 жовтня 2025 року від представника відповідача адвоката Якимової О.В. через систему "Електронний суд" подано відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому представник відповідача посилалася на те, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Відповідно до Договору про навчання, фінансування його здійснюється за рахунок видатків місцевого бюджету, тобто в частині оплати за навчання позивачка не потребує коштів. Крім того позивачка посилається на те, що необхідно оплачувати гуртожиток в якому вона проживає в період навчання, але доказів того, що позивачка проживає в гуртожитку та суми грошових коштів, які необхідно сплатити за рік такого проживання матеріали справи не містять. Доказів, які б вказували на будь-які витрати на навчальний процес матеріали справи не містять. Позивачка не подала доказів на підтвердження власного розміру щомісячного доходу, як студента. Посилається на те, що відповідач має захворювання, яке потребує витрат на лікування. Також на його утриманні перебуває непрацездатна мати, яка є онкохворою та потребує постійного лікування (а.с. 27-36). 24 жовтня 2025 року від позивачки [PERSON] через систему "Електронний суд" надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивачка посилалася на те, що її позовні вимоги є законними та підлягають до задоволення. Вона дійсно навчається на денній формі навчання, що передбачає повну зайнятість та неможливість працевлаштування, тому не має самостійного доходу. Навіть, якщо навчання фінансується за кошти державного чи місцевого бюджетів, це жодним чином не скасовує обов`язку батьків на утримання дитини в період її навчання. Позивачка дійсно проживає в гуртожитку Полтавського університету економіки і торгівлі, в зв`язку зим, що у Полтавському базовому медичному фаховому коледжі відсутні гуртожитки, а між навчальними закладами існують договірні відносини щодо поселення студентів. Відповідач є працездатною особою, отже має можливість надавати допомогу дитині в зв`язку з навчанням (а.с. 40-43). Позивачка [PERSON] будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. 20.10.2025 через систему "Електронний суд" подала до суду заяву, просила провести розгляд справи за її відсутності, в зв`язку з перебуванням на навчанні, зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с. 37). Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився (а.с. 39). 24.10.2025 представник відповідача адвокат Якимова О.В. через систему "Електронний суд" подала до суду заяву, в якій просила провести судове засідання за відсутності відповідача та його представника, зазначивши, що проти задоволення позовних вимог позивача заперечують, в задоволенні позовних вимог просили відмовити в повному обсязі. При винесенні рішення по справі просили врахувати позицію відповідача, викладену у відзиві (а.с. 44-45). Третя особа, яка не заявляє самостійної вимоги [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги позивача просила задовольнити в повному обсязі (а.с. 38). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивачки [PERSON] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 20 квітня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Великобагачанського районного управління юстиції, актовий запис № 21 (зворотній а.с. 6). Позивачка [PERSON] , [INFO] , є повнолітньою особою, якій не виповнилося 23 роки (а.с. 4, зворотній а.с. 6), позивачка [PERSON] навчається на денній формі навчання регіонального замовлення та є студентом 3 курсу відділення лікувальної справи у Полтавському базовому медичному фаховому коледжі, термін навчання з 01 вересня 2024 року по 30 червня 2027 року (а.с. 5). Позивачці 23 роки виповниться 05 квітня 2030 року. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ч. 1 ст. 183 СК України при винесенні рішення частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд враховує вартість: навчання, навчального обладнання та матеріалів, харчування, послуг проїзду пасажирського транспорту та інші витрати, які позивач сплачує при навчанні дитини. Відповідно до ст. 198 СК України\~батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 ''Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів'' від 15.05.2006, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує вісімнадцять, але є меншим двадцяти трьох років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в частині 1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд вказує, що законодавчо визначена можливість платника аліментів надавати матеріальну допомогу своїм повнолітнім дочці, сину витікає насамперед з обставин, пов`язаних безпосередньо із самим платником - його працездатністю, станом здоров`я тощо, а також інших обставин на його боці, які мають враховуватися судом. Тобто конструкцією ст. 199 СК України передбачено саме можливість батьків утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання до досягнення ними двадцяти трьох років. У контексті вказаної статті позивач зобов`язаний довести необхідний розмір матеріальної допомоги якої потребує, а не лише формально цитувати норми законодавства. При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, суд враховує матеріальне становище позивачки, яка навчається на денній формі навчання у навчальному закладі, самостійного доходу не отримує. Зважаючи на норми чинного законодавства та матеріали справи, суд приходить до висновку, що для забезпечення достатнього рівня життя повнолітньої дитини, виходячи з засад розумності та справедливості, до стягнення підлягають аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, звільнення відповідача від обов`язку сплачувати аліменти, якщо навіть його дитина і має якийсь дохід, чинним законодавством не передбачено і не є підставою для звільнення від передбаченого\~статтею 199 СК України\~обов`язку батьків утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання. За змістом\~статті 199 СК України\~законодавцем визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, тобто на весь період навчання, який охоплює період від вступу до закінчення чи відрахування з навчання. У зв`язку з вищенаведеним, для суду наявні підстави для частково задоволення вимог позивача та стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання [PERSON] . Щодо розміру частки, яка стягуватиметься на підставі даного судового рішення, то суд визначає її розмір\~1/6. При визначенні розміру частки суд враховує, що [PERSON] навчається на денній формі навчання, відтак, не позбавлена права отримувати стипендію, проживає в гуртожитку. Суд також враховує те, що відповідач [PERSON] часто перебуває на лікуванні в зв`язку зі станом здоров`я, а також на його утриманні перебуває мати пенсіонер, яка також потребує його фінансової підтримки. Таким чином, на переконання суду, визначення розміру аліментів у частці від заробітку\~1/6 частки від заробітку (доходу) відповідача, оскільки такий розмір відповідатиме вимогам розумності і справедливості та буде необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання і, разом із тим, співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання (ч. 1 ст. 199 СК України). Досліджені у судовому засіданні інші докази по справі не спростовують висновків суду. Згідно положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави. Оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що він має пільги при сплаті судового збору. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial