Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

ТзОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (далі Товариство) звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.01.2023 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов договору та усвідомленням рівня відповідальності, відповідачем цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) підписано кредитний договір із ТзОВ «Аваентус Україна» та отримано на свій рахунок грошові кошти в сумі 4\~600,00 грн. Під час ідентифікації позичальника останній пройшов однозначне встановлення особи. Грошові кошти за договором № 6313075 від 28.01.2023 укладено строком на 360 днів. Дата повернення кредиту 23.01.2024. Позивач у справі придбав за плату в первісного кредитора вимоги останнього до позичальника відповідно до укладеного між вказаними юридичними особами договору факторингу з додатками. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання перед первісним кредитором, що є порушенням чинного законодавства України, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 23\~914,94 грн, яка є документально підтвердженою. В добровільному порядку відповідач не погашає вказану суму заборгованості, тому позивач просить позов задовольнити. Не заперечує щодо можливості ухвалення судом заочного рішення. Просить розглянути справу без участі представника позивача. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17.07.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони в судове засідання не з`явилися, участі повноважних представників не забезпечили. Водночас, позивач одночасно із позовною заявою просив проводити розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечив. Відповідач належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується надісланими судовими повістками за вказаною у відповіді про реєстрацію місця проживання адресою, які повернулися з відміткою про відсутність адресата за цією адресою. При цьому, суд виходить із того, що відповідно до приписів п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання, що зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав, Тому, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд вважає за необхідне провести розгляд справи за наявними у ній матеріалами з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов необхідно задоволити з таких підстав. Відповідно до ст.12-13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. В свою чергу, положеннями ст.525-527 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Договір є обов`язковим для виконання сторонами ст. 629 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 3 статті 207 Цивільного кодексу України визначено, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи відповідач уклав електронний кредитний договір № 6313075 від 28.01.2023 із ТОВ «Авентус Україна» шляхом використання одноразового електронного ідентифікатора. Грошові кошти в сумі 4\~600,00 грн. перераховані на банківську платіжну картку відповідача № [NUMBER] , що підтверджується наданою за запит суду за клопотанням позивача письмовою інформацією АТ КБ «Приват Банк» від 24.09.2025. Кредит надано строком на 360 днів (строк кредиту). Останній день повернення позики 23.01.2024. Процентна ставка (стандартна) є фіксованою 1,99% за день користування коштами від загального розміру виданої суми (п.1.5.1. договору). Відповідно до п. 1.5.2. договору знижена процентна ставка в розмірі 0,01% в день застосовується, якщо до 27.02.2023 або протягом 3-ох календарних днів після цієї дати споживач сплатить кошти, сума яких вказана у Графіку платежів, який виступає додатком до відповідного кредитного договору. Оскільки таких платежів відповідачем не здійснено, упродовж всього строку кредитування проценти за договором нараховувалися за стандартною ставкою, тобто 91,54 грн/день. Згідно з розрахунками первісного кредитора ТзОВ «Авентус Україна» проценти за користування кредитними коштами нараховані відповідачу за період з 28.01.2023 до 28.04.2023 на загальну суму 8\~238,60 грн. Після відступлення 25.09.2023 своїх прав первісним кредитором позивачу в цій справі нарахування процентів за період з 25.09.2023 до 23.01.2024 із розрахунку стандартної процентної ставки в межах погодженого сторонами договору строку кредитування склало 11\~076,34 грн., що відображається у письмовому розрахунку, який додано до позовної заяви. Відповідно до витягу з Реєстру боржників, який складено та підписано між первісним кредитором та позивачем у цій справі на виконання умов Договору факторингу від 25.09.2023 № 25.09/23-Ф, право вимоги на первісного кредитора загальну суму 12\~838,60 грн. (тіло кредиту та нараховані відсотки) відступлено за плату на користь Товариства. При ухваленні цього рішення суд виходив із таких мотивів. Як передбачено ст. 598-599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Досліджені судом докази підтверджують невиконання позичальником грошового зобов`язання з повернення основної суми позики, процентів та одноразової комісії. Суд встановив, що внаслідок невиконання позичальником [PERSON] своїх зобов`язань згідно з укладеним кредитним договором, новим кредитором в особі Товариства обґрунтовано заявлено вимогу про стягнення з відповідача неповернутої суми кредиту з нарахованими відсотками. Надані Товариством докази перерахування кредитних коштів відповідачу у справі, неповернення позичальником жодної частини позичених коштів та нарахованих процентів, виникнення боргу, який включає основну суму боргу з цими процентами, підтверджується наявними у справі та дослідженими судом письмовими доказами, які є належними, допустимими і достатніми в сукупності, що є підставою для задоволення позову зі стягненням з відповідача на підставі ст.141 ЦПК України витрат позивача на сплату судового збору та надання професійної правничої допомоги. В позовній заяві Товариство просить також у порядку ч.10-11 ст. 265 ЦПК України зазначити в рішення суду про стягнення боргу з відповідача щодо нарахування відсотків або пені до моменту виконання цього рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Під відсотками або пенею позивач розуміє винятково інфляційні втрати та проценти річних згідно з приписами ст.625 ЦК України. Однак суд зазначає, що в судовому рішенні за позовом Товариства до [PERSON] не досліджувалися та жодним чином не вирішувалися питання про стягнення з відповідача коштів за прострочення виконання грошових зобов`язань відповідно до зазначеної вище норми матеріального закону. До того ж, у тексті заявленого позову відсутнє обґрунтування за даного приводу, а можливість застосування відповідних положень ЦПК України належить до дискреційних повноважень суду і має здійснюватися з додержанням вимог законодавства України. Відтак, правових підстав для задоволення прохання позивача у цій частині немає, що не впливає на обсяг позовних вимог, які задовольняються судом.

Outcome: approved