Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] на підставі рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області № 354/540/18 від 10.07.2018 року ухвалено стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 1500,00 грн. щомісячно на 1/4 частку всіх видів заробітку (доходу) відповідача, до досягнення дитиною повноліття. Позивач в обґрунтування позову зазначає, що на даний час матеріальний стан позивача змінився, оскільки зросли: витрати на утримання дитини у зв`язку із зростанням цін на продукти та одяг, підвищенням прожиткового рівня на дитину відповідного віку. Дитина часто хворіє та проходить лікування в амбулаторному режимі, лікування потребує додаткових коштів, які позивач не має можливості заробити, оскільки виховує свою дитину самостійно та на даний час перебуває у декретній відпустці з дитиною [PERSON] [INFO] . Відповідач відмовляється добровільно збільшувати допомогу на дитину, посилаючись на рішення суду та відсутність роботи та стабільного заробітку. Ухвалою судді від 12.08.2025 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін. Відповідачем надано відзив, в якому зазначає, що завжди сумлінно та вчасно сплачував аліменти на утримання його сина, [PERSON] , відповідно до рішення суду. Спочатку розмір аліментів складав 1500 грн. щомісяця, і ці кошти він регулярно переказував особисто на банківську картку матері дитини [PERSON] . Копії квитанцій щомісяця надсилав виконавцю у встановленому порядку. Після повідомлення виконавця про збільшення мінімального розміру аліментів до 1598 грн, відповідач почав сплачувати саме цю суму. Згодом, у результаті усної домовленості з колишньою дружиною, відповідач добровільно підвищив щомісячну суму виплат до 2000 грн. Крім того, відповідач зазначає, що у його сина є особиста банківська картка, на яку він додатково, час від часу, переказує кошти для кишенькових витрат та особистих потреб. У 2018 році відповідач оформив довгостроковий поліс страхування життя у компанії MetLife на ім`я сина. Відповідач просить суд врахувати, що його витрати за кордоном значно вищі, ніж в Україні: оренда житла, харчування, транспорт. Окрім того, зазначає, що він фінансово підтримує рідних в Україні, зокрема, свою маму, а тому просить залишити розмір щомісячної сплати аліментів у сумі 2000 грн. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області № 354/540/18 від 10.07.2018 року ухвалено стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 гривень щомісяця з 25.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до частини першої статті 2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відправляючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Стаття 15\~ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Відповідно до ст.51\~Конституції України та ст.180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, тобто дитину повинен утримувати не лише їх мати, а і її батько. Статтею 141\~СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частини третьої статті 181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182\~СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч. 1 ст.\~183\~СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі статтею 192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зазначене також роз`яснено судам у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів, а значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192\~СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року, у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21, від 19.02.2025р. у справі № 367/10126/19 . При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Законом України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2025\~рік» визначено\~прожитковий мінімум на дітей від 6 до 18 років та встановлено його у розмірі 3196 грн. Отже, враховуючи положення частини другої статті 182\~СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину від 6 до 18 років становить 1598 грн. Верховний Суд звертає увагу на те, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192\~СК України (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17, провадження № 61-51сво18). Разом з тим, у цій справі позивач заявила, по суті, вимогу не лише про зміну способу їх присудження, а й про збільшення розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду, у певній твердій грошовій сумі на розмір аліментів у частці від заробітку батька дитини. Зазначене відповідає вимогам статей 181-184, 192 СК України. До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 і така практика не змінювалася. В обґрунтування позову позивач зазначає, що не має можливості заробити, оскільки виховує свою дитину самостійно, крім того, на даний час перебуває у декретній відпустці з дитиною [PERSON] , [INFO] , матеріальний стан позивача змінився, оскільки зросли: витрати на утримання дитини у зв`язку із зростанням цін на продукти та одяг, а також додались витрати на утримання молодшої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідач відмовляється добровільно збільшувати допомогу на дитину В силу статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки кожної дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Слід зауважити, що визначення способу стягнення аліментів належить стягувачу аліментів (частина 3 статті 181 СК України). Присудження аліментів у частці від доходу залежать виключно від волевиявлення одержувача та пов`язується з його диспозитивним правом на вибір способу присудження аліментів (у частці від доходу або у твердій грошовій сумі) та не пов`язується позицією сторони, яка зобов`язана сплачувати аліменти. Платник аліментів не може впливати на спосіб їх стягнення. Його правові можливості обмежуються правом вимагати зменшення розміру аліментів у межах обраного одержувачем способу їх стягнення. Встановлено, що за рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області № 354/540/18 від 10.07.2018 року ухвалено стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 гривень щомісяця, з 25.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки відповідно до частини першої статті 19\~СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини, тому отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Відповідач не заперечує, що він є працездатним, перебуває за кордоном де офіційно працює, також зазначає, що фінансово підтримує маму, яка перебуває в Україні. Однак, відповідач не надав жодних доказів про своє матеріальне становище. Так, матеріали справи не містять інформації про доходи відповідача, наявність у нього нерухомого або цінного рухомого майна тощо. Крім того, відповідачем не представлено доказів, що його мати не має самостійного доходу у вигляді пенсії тощо, не подано доказів про матеріальне становище матері, що позбавляє суд зробити висновок про те, що мати дійсно перебуває на утриманні відповідача по справі. Крім того, не подано суду доказів, що мати відповідача не має інших працездатних дітей або чоловіка з відповідним доходом, які можуть розділити обов`язок разом з відповідачем по її утриманню. Отже, за таких обставин, у позивача виникло право на позов про зміну (збільшення) розміру аліментів, зокрема і шляхом зміни способу їх стягнення з твердої грошової суми на частку від заробітку, а тому суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, змінити розмір та спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) відповідача, до досягнення дитиною повноліття. Оскільки позивач на підставі п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, з відповідача, згідно ст. 141 ЦПК України, слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі наведеного, ст.ст. 180-184, 192 СК України,

Outcome: approved