Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

Представник позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Алієва Нурай звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 323705121 в розмірі 25\~585,30 грн, з яких: 6\~500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 19\~085,30 грн сума заборгованості за відсотками, а також понесені судові витрати. Позов обґрунтований тим, що 20 червня 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 323705121. 28 листопада 2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, за яким, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передає (відступає) ТОВ «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» приймає належні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 190 від 16.08.2022 року до договору факторингу № 28/1118-01 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 323705121. 27 лютого 2025 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова Компанія» Європейська агенція з повернення боргів» (далі по тексту ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено договір факторингу № 27/0225-01, за яким, ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК» ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 1 від 27.02.2025 року до договору факторингу № 27/0225-01 від 27.02.2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 25\~585,30 грн, з яких: 6\~500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 19\~085,30 грн сума заборгованості за процентами. На даний час відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту не виконав, внаслідок чого відповідач має заборгованість за вказаним кредитним договором, яку і просить стягнути позивач, а також просить стягнути з відповідача судові витрати по справі за сплату судового збору у розмірі 3028,00 грн. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 24 вересня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Заяв та клопотань у справі від учасників процесу до суду не надходило. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просить розглянути справу за відсутності представника ТОВ «ФК «ЄАПБ», на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з?явився, відповідно до ст. 128 ЦПК України належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення, яке повернулося на адресу суду, згідно якого [PERSON] 17.10.2025 року отримав судову повістку. Відповідач не повідомив суд про причину своєї неявки; відзив на позов не надав. Крім того, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Дослідивши матеріали\~справи,\~суд знаходить\~позовні вимоги\~такими,\~що не\~підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 20 червня 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 323705121 у формі електронного документа, підписаний в порядку, визначеному ст. 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» з використанням електронного підпису позичальника, шляхом введення одноразового ідентифікатора MNV7UN28, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 6\~500,00 грн відповідно до п. 2.1 /а.с.7-15/. У п. 2.3-2.4 договору визначено, що кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 6\~500,00 грн, який має бути повернуто до 10.07.2022 року. Другий та решта траншів за договором надаються позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 8.3. кредитного договору, якщо позичальник не скористався умовами зменшення витрат та загальної вартості кредиту за договором на умовах п. 8.5. договору, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за весь строк дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 766,50 відсотків річних, що на день укладання договору становить 2,10 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом. Пунктом 8.4 кредитного договору визначено, що після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що на день укладання договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним. За змістом п. 5.1.1. договору для розрахунку використовувалась платіжна картка відповідача 5355-28хх-хххх-0098. Відповідно платіжного доручення від 20 червня 2022 року, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перераховано грошові кошти в сумі 6\~500,00 грн на банківську картку відповідача № [NUMBER] хх-хххх-0098 /а.с.17/. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, у відповідності до умов якого до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право вимоги до боржників. 31 грудня 2020 року Додатковою угодою № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли угоди викласти текст договору у новій редакції та продовжено строк дії договору факторингу до 31 грудня 2021 року /а.с.20-23/. Крім того, в позовній заяві, позивач посилається на Реєстр боржників № 190 від 16.08.2022 до Договору факторингу № 28/1118-01 укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»\~та ТОВ «Таліон плюс», відповідно до якого до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 323705121. Проте вищенаведений Реєстр боржників № 190 від 16.08.2022 року матеріали справи не містить. 27 лютого 2025 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №27/0225-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором /а.с.25-26/. Згідно з витягом з реєстру прав вимоги № 1 від 27.02.2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 25\~585,30 грн, з яких: 6\~500,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 19\~085,30 грн - сума заборгованості за відсотками /а.с. 28/. У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, його заборгованість за кредитним договором № 323705121 від 20 червня 2022 року, згідно розрахунку наданого позивачем, становить 25\~585,30 грн /а.с.19 зворотній бік/. Відповідач не скористався своїми процесуальним правами передбаченими статями 12, 13, 76, 83, 84, 191 ЦПК України, не надав до суду заперечення щодо вимог позивача та доказів на їх спростування. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). Верховний Суд у своїй постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17 зазначає, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012 тощо). Так, позивач на підтвердження переходу права вимоги за кредитним договором № 323705121 від 20 червня 2022 року посилається на те, що між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за спірним кредитним договором. Разом з тим, позивачем не долучено до матеріалів справи копію реєстру боржників № 190 від 16.08.2022 до Договору факторингу № 28/1118-01 укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», що в свою чергу унеможливлює перевірити, про належність переходу права вимоги і обсяг переданих прав за кредитним договором № 323705121 від 20 червня 2022 року від первісного кредитора - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», а в подальшому до ТОВ «ФК «ЄАПБ», та не відповідає п.п. 4.1 п. 4 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, яким передбачено, що наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ним відповідного реєстру прав вимоги… Таким чином, матеріали справи не містять доказів, які б підтвердили той факт, що вимоги до відповідача від первісного кредитора перейшли до другого кредитора ТОВ «Таліон Плюс», який, у свою чергу, передав їх вже позивачу, який щодо вказаного кредитного договору вже є третім кредитором. Крім того, суд вважає необхідним зауважити, що зазначення факту переходу права вимоги до позивача у самій позовній заяві з посиланням на відповідний реєстр боржників № 190 від 16.08.2022 року не можна вважати належним доказом, оскільки будь-які вимоги в кредитних договорах повинні бути підтверджені належними доказами. З урахуванням викладеного, у суду відсутні достатні та обґрунтовані підстави вважати, що ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 323705121, укладеного останнім із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed