Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 09.09.2025 [PERSON] звернулася до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою про стягнення аліментів, в обґрунтування якої зазначила, що 31 липня 2018 року між сторонами зареєстровано шлюб. У період шлюбу народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами не розірвано, проте на даний час вони не проживають однією сім`єю. Діти проживають разом з позивачем та повністю перебувають на її утриманні. Відповідач допомогу на утримання дітей не надає та не бере участь у їх вихованні. Вимогами позовної заяви [PERSON] просить суд стягнути аліменти з [PERSON] на її користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Явка та позиція сторін по справі: Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, 15.09.2025 до суду подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовної вимоги підтримала та просила їх задовольнити, не заперечує щодо виненсення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився,\~про час\~та місце\~розгляду справи\~повідомлявся належно, про причини неявки суд не повідомив, жодних заяв, клопотань від відповідача до суду не надходило, відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, на яких він ґрунтується, до суду не подав. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин такої неявки, в порядку, визначеному статтею 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Суд, відповідно до ст. 247 ЦПК України,\~розглядає справу\~у судовому\~засіданні за\~відсутності позивача\~і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, всі обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Встановлено, що 31 липня 2018 року Коростенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] (а.с.4). Від даного шлюбу у сторін народились діти [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ про що свідчать копії свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] (а.с.5-6). На даний момент, позивач з дітьми проживають окремо від відповідача, спільного господарства не ведуть, діти знаходяться виключно на утриманні матері. [PERSON] з [PERSON] в добровільному порядку вирішили, що діти будуть проживати разом з матір`ю. Відповідач може надавати матеріальну допомогу, так як є особою працездатного віку. Угоди про добровільну сплату аліментів не досягнуто, тому [PERSON] змушена звернутись до суду з вказаним позовом. Мотиви та застосовані норми права. Частиною 1\~ст. 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч.1,6 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень статей\~141,\~180-182 Сімейного кодексу України\~розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду №3 від 05.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків разом з яким проживає дитина. Враховуючи вищевикладене, оскільки діти проживають разом із матір`ю, аліменти підлягають стягненню на її користь. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Факт відсутності\~у батька\~або матері\~можливості надавати\~дитині відповідного\~розміру утримання\~не знаходиться\~в переліку\~обставин,\~які враховуються\~судом при\~визначенні розмірів\~аліментів.\~Ця обставина\~не звільняє\~батьків від\~обов`язку\~по утриманню\~дитини (постанова КЦС ВС від 11.03. 2020 у справі № 759/10277/18). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, враховуючи те, що [PERSON] є батьком малолітніх дітей, спільний обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, визначений\~ст. 180 СК України, а також враховуючи вимоги\~ст.183 СК України\~та з\~урахуванням потреб\~дітей,\~можливостей відповідача,\~суд вважає,\~що позов\~слід задовольнити,\~стягнувши з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до\~ст. 430 ЦПК України\~рішення в частині стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі місячного стягнення підлягає негайному виконанню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по справі у відповідності до ст.141 ЦПК України суд зазначає, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved