Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] (надалі за текстом Позивачка) в особі представника адвоката Солтіс І.В. звернулася до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (надалі за текстом Відповідач) в якому просить: визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті її матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на 1/2 (одну другу) частку недоотриманої за життя пенсії, що входить до складу спадщини, яка належала її матері за період з 01.07.2022 по 30.06.2024 у розмірі 36 588,04 грн. та 1/2 (одну другу) частку недоотриманої за життя пенсії, що входить до складу спадщини за період з 01.03.2022 по 01.07.2022 у розмірі 6098,00 грн. та стягнути на свою користь вказані суми. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовної заяви зазначала, що [INFO] у м. Василівка Василівського району Запорізької області, що є тимчасово окупованою територією померла мати Позивачки - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у справі від 16.08.2024 №336/7877/24 встановлено факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла на тимчасово окупованій території України. Доньками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , які на підставі ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями 1 черги. [PERSON] \~перебувала на\~обліку у\~ГУПФУ у\~Запорізькій області, отримувала пенсію за віком та мала статус «дитина війни» і станом на дату смерті недоотримана пенсія останньої за період з 01.07.2022 по 30.06.2024 становить 73176,08 грн. З метою оформлення спадкових прав Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Салтан В.В., яким 09.04.2025 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , а саме недоотриманої за життя пенсії у розмірі 73176,08грн. за період з 01.07.2022 по 30.06.2024. Підставою відмови стало те, що в ході провадження по спадковій справі встановлено наявність заповіту, складеного спадкодавцем, посвідченого Харченко Юлією Григорівною, приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області 16.02.2004 р. Проте, з`ясувати зміст цього заповіту не вбачається можливим. Василівський район Запорізької області, де розташований офіс нотаріуса і зберігається другий примірник заповіту, з 26.02.2022 є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України, нотаріус, що посвідчив вищевказаний заповіт, нотаріальну діяльність не здійснює, до державного нотаріального архіву справи нотаріуса не передавалися. Спадкоємець зі змістом заповіту не ознайомлений та самого заповіту не має. 06.09.2024 та 09.05.2025 Позивачка зверталася до Відповідача з заявами про виплату сум грошових коштів недоотриманої пенсії, яка була нарахована, водночас не була виплачена померлій матері. За результатами розгляду зазначених заяв, Позивачка отримала формальну відповідь щодо відмови відповідача про виплату сум грошових коштів у виді недоотриманої пенсії. Також, Позивачка зазначає про те, що Відповідач неправомірно розраховує суму недоотриманої за життя спадкодавця пенсії з 01.07.2022, оскільки мати Позивачки пенсію перестала отримувати з 01.03.2022 та 1/2 частку недоотриманої за життя пенсії за період з 01.03.2022 по 01.07.2022 становить 6098,00 грн. З урахуванням викладеного Позивачка вважає своє право порушеним та має необхідність у зверненні до суду за захистом порушених прав, оскільки недоотримана за життя спадкодавцем пенсія входить до складу спадщини, а враховуючи наявність другого спадкоємця першої черги просить стягнути на свою користь 1/2 частку недоотриманої її матір`ю пенсії. Ухвалою суду від 01.07.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. У справі призначено підготовче судове засідання. Разом з цим, вищезазначеною ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, визначено витребувати від Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Салтан Валерії Валеріївни, копію спадкової справи № 62/2024 до майна померлої [PERSON] ; витребувати від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області: 1) копію пенсійної справи [PERSON] ; 2) інформацію про розмір пенсії [PERSON] ; 3) інформацію про розмір нарахованої, але не виплаченої пенсії спадкодавця [PERSON] за період з 01.03.2022 по 30.06.2024 р. включно; 4) інформацію про розмір виплаченої [PERSON] пенсії з доказами її перерахування за період з 01.03.2022 по 30.06.2024 включно. 23.07.2025 року на виконання ухвали суду від 01.07.2025 року, від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Салтан Валерії Валеріївни надійшла копія спадкової справи №62/2024 до майна померлої [PERSON] 28.07.2025 року від представнику ГУ ПФУ в Запорізький області надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого представник не погоджуючись із позовними вимогами просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Обґрунтовуючи свої заперечення Відповідач вказує на те, що [PERSON] перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фону України в Запорізькій області та за матеріалами пенсійної справи до 01.07.2022 отримувала пенсію, через що твердження Позивачки про виплату пенсії саме з 01.03.2022 не підлягають задоволенню. З 01.07.2022 у зв`язку з відсутністю у АТ «Укрпошта» технічної можливості доставляти пенсії до зазначеного населеного пункту пенсійні кошти нараховувались на поточний рахунок в АТ «Ощадбанк», відкритий Пенсійним фондом України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.02.2022 №162 «Про особливості виплати та доставки пенсій, грошових допомог на період ведення воєнного стану». [PERSON] померла [INFO] , останній у період з 01.07.2022 по 30.06.2024 (місяць смерті) пенсія не виплачувалась, оскільки за життя за виплатою пенсії вона не зверталась. Розмір недоотриманих сум пенсій за період з 01.07.2022 по 30.06.2024 складає 73176,08грн. Відповідач визнає факт того, що 10.09.2024, 09.05.2025 Позивачкою були подані заяви про розрахунок суми недоотриманої пенсії померлої [PERSON] , які були розглянуті в рамках Закону України «Про звернення громадян». Відповідач вказує на те, що подані Позивачкою заяви були саме заявами про розрахунок сум недоотриманої пенсії, а отже з належним видом заяв, а саме зі заявою про виплату недоотриманої пенсії померлої Позивачка не зверталася, тобто орган Пенсійного фонду діяв в межах своїх повноважень та згідно норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини. Також, на виконання ухвали суду в частині витребування доказів Відповідачем у відзиві надані наступні пояснення. Щодо надання копії пенсійної справи, повідомлено, що документи пенсійної справи [PERSON] відсутні, оскільки паперова пенсійна справа знаходиться на тимчасово окупованій території, тому немає можливості надати всі матеріали пенсійної справи, надано лише матеріали, які містяться в електронній справі. Щодо надання інформації про розмір нарахованої пенсії [PERSON] з 01.03.2022 по 30.06.2024, повідомляємо, що виплата пенсії [PERSON] призупинена з 01.05.2023 відповідно до пункту 4 частини першої статі 49 Закону № 1058, у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців поспіль, отже надати довідку про розмір нарахованої пенсії до з 01.05.2023 по 30.06.2024 неможливо. З посиланням на вказані обставини, Відповідач просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 12.08.2025 року на виконання ухвали суду від 01.07.2025 року від представника ГУ ПФУ в Запорізький області надійшла витребувана судом інформація. Ухвалою суду від 13.08.2025 продовжено строк підготовчого провадження та відкладено судове засідання на 08.09.2025. 08.09.2025 року від представника Позивачки надійшли додаткові пояснення у справі, у яких зазначено про те, що зі змісту поданих 10.09.2024, 09.05.2025 Позивачкою до Відповідача заяв вбачається вимога про виплату їй суми пенсії, що залишилася недоотриманою за період з березня 2022 до моменту смерті її матері [PERSON] , що спростовує твердження Відповідача, які зазначені у відзиві. З посиланням на вказане та вимоги чинного законодавства просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 08.09.2025 закрито підготовче судове провадження, справи призначена до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник Позивачки адвокат Солтіс І.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав викладених у заявах по суті. Представник Відповідача у судовому засіданні вимоги позову не визнав, пославшись на обставини, які зазначені у відзиві та зазначав, що Відповідач діяв в межах своїх повноважень та згідно норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини. У судовому засіданні 16.10.2025 судом завершено розгляд справи по суті, суд перейшов на стадію ухвалення судового рішення, в судовому засіданні оголошено перерву до 27.10.2025. У судове засідання 27.10.2025 сторони не з`явилися. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, заслухавши думку учасників судового засідання, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 Цивільного кодексу України). В силу ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.08.2024 по справі №336/7877/24 встановлено факт смерті [PERSON] , [INFO] , громадянки України, місце народження: місто Запоріжжя, РНОКПП [NUMBER] , яка настала [INFO] на території, яка перебуває в тимчасовій окупації в м.Василівка Василівського району Запорізької області, у віці 90 років. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.08.2024 по справі №336/7877/24 виправлено описку, допущену у рішенні Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16.08.2024 по цивільній справі №336/7877/24. Вважати вірним у другому абзаці резолютивної частини судового рішення вік, у якому настала смерть фізичної особи [PERSON] - «у віці 87 років.», замість невірного «у віці 90 років.». 04.09.2024 Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) видано свідоцтво про смерть 05.06.2024 [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , актовий запис №1018. Після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , відкрилася спадщина. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 21.03.1958, матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 18.04.2013 № 00012056814. 10.09.2024 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Салтан В.В. заведена спадкова справа № 62/2024 після смерті [PERSON] . Відповідно до копії спадкової справи спадкоємцями майна померлої [PERSON] є її доньки - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . До спадкового майна входить недоотримана пенсія. Відповідно до довідки №252 від 23.09.2024 Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області [PERSON] , [INFO] , перебувала на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області та отримувала пенсію за віком. Виплату пенсії припинено з 01.07.2024 у зв`язку із смертю ( [INFO] ). На дату формування довідки недоотримана пенсія за період з 01.07.2022 по 30.06.2024 складає 73 176,08 грн. Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Салтан В.В. від 09.04.2025 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку недоотриманої пенсії [PERSON] , у сумі 73 176,08 грн., яка зберігається у Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Причиною відмови є те, що в ході провадження по спадковій справі встановлена наявність заповіту, складеного спадкодавцем, посвідченого Харченко Юлією Григорівною, приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області 16 лютого 2004 року за реєстровим № 191 (номер у Спадковому реєстрі 8545404). З`ясувати зміст цього заповіту не вбачається можливим. Василівський район Запорізької області, де розташований офіс нотаріуса, і зберігається другий примірник заповіту, відноситься до переліку територій де ведуться бойові дії (Перелік затверджено наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 (із змінами відповідно до Наказу № 267 від 04 вересня 2024 року), нотаріус, що його посвідчив, нотаріальну діяльність не здійснює, до державного нотаріального архіву справи нотаріуса не передавались, що підтверджується відповіддю Запорізького обласного державного нотаріального архіву №331/01-21 від 17.03.2025 року. Спадкоємець зі змістом заповіту не ознайомлений та самого заповіту не має. Позивачка 09.05.2025 та 10.09.2024 зверталася до ГУПФУ в Запорізькій області із заявами. Факт надходження заяв Відповідач визнав у відзиві на позовну заяву. З тексту заяви [PERSON] від 06.10.2024, яка разом з доданими документами була направлена на адресу Відповідача засобами поштового зв`язку, що підтверджується квитанцією відділення пошти, та отримана останнім 10.09.2024, вбачається, що [PERSON] просила: повідомити розмір нарахованої, але не виплаченої пенсії [PERSON] за період з березня 2022 до моменту смерті пенсіонера; виплатити [PERSON] донці померлого пенсіонера суми пенсії, що залишилася недоотриманою за період з березня 2022 до моменту смерті пенсіонера [PERSON] . У відповідь на вказану заяву ГУПФУ в Запорізькій області листом від 24.09.2024 р. №0800-0502-8/84011 повідомило [PERSON] про те, що для виплати недоотриманої пенсії необхідно подати заяву з доданими документами, скориставшись послугами вебпорталу. Також повідомлено, що розмір недоотриманої пенсії за період з 01.07.2022 по 30.06.2024 становить 73176,08 грн. 09.05.2025 [PERSON] звернулася через вебпортал Пенсійного фонду України до відповідача із заявою питання виплати недоотриманої пенсії з додатками, в якій просила виплатити їй, як члену сім`ї пенсіонера, [PERSON] суму пенсії, що належала матері і залишилася недоотриманою у зв`язку з її смертю за період з березня 2022 до моменту смерті. Листом ГУПФУ в Запорізькій області від 26.05.2025 [PERSON] роз`яснено необхідність звернення через вебпортал Пенсійного фонду України до відповідача із заявою з питання виплати недоотриманої пенсії. Спір між сторонами виник з приводу захисту Позивачкою свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді недоотриманої пенсії Спадкодавця її матері та стягнення з Відповідача на користь Позивачки недоотриманої пенсії . При розгляді справи по суті, суд виходить з наступних положень закону. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтями 1216, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). До спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, відповідно до статті 1227 ЦК України передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини. Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст вищевказаних норм також узгоджується з положеннями частини першої статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно якої суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі Свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зі змісту Постанови Верховного Суду від 13 листопада 2019 року по справі №570/6046/14-ц вбачається, що під час розгляду справ про визнання права власності на майно в порядку спадкування суду слід перевіряти чи були спадкоємцем здійснені всі необхідні заходи щодо отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, чи вимагав він у відповідності до приписів пунктів 1, 3 глави 13 розділу I Порядку від нотаріуса винесення Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва), чи оскаржував таку Постанову у судовому порядку або відразу звернувся до суду за правилами позовного провадження. Вищевикладене свідчить про те, що основним позасудовим способом оформлення права власності на майно в порядку спадкування за законом є отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса. Це пояснюється тим, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є виключним способом захисту прав спадкоємця, який може застосовуватися лише у випадку об`єктивної відсутності умов для отримання Свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку та неможливості усунення обставин, які створюють відсутність таких умов. У даній справі встановлено, що за життя спадкодавець [PERSON] склала заповіт, який посвідчено Харченко Юлією Григорівною, приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області 16 лютого 2004 року за реєстровим №191 (номер у Спадковому реєстрі 8545404). З`ясувати зміст цього заповіту не вбачається можливим. Василівський район Запорізької області, де розташований офіс нотаріуса, і зберігається другий примірник заповіту, відноситься до переліку територій де ведуться бойові дії, нотаріус, що його посвідчив, нотаріальну діяльність не здійснює, до державного нотаріального архіву справи нотаріуса не передавались, що підтверджується відповіддю Запорізького обласного державного нотаріального архіву №331/01-21 від 17.03.2025 року. Спадкоємець зі змістом заповіту не ознайомлений та самого заповіту не має. У відповідності до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) «кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним». Згідно абз.10 п.9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Суд звертає увагу на те, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення ч. ч. 2 та 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Таким чином суд враховує, що спадкоємцями першої черги після смерті [INFO] матері [PERSON] є доньки спадкодавця - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] . До спадкового майна входить недоотримана пенсія. Протягом шестимісячного строку, інші особи (можливі спадкоємці) заяв про прийняття спадщини до будь-якого нотаріуса на підконтрольній території України не подавали, в тому числі і заяви про прийняття спадщини за заповітом, складеним спадкодавцем 16.02.2004, який був посвідчений [PERSON] , приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області. Отже, усі можливі спадкоємці за заповітом, спадщину після смерті спадкодавця, не прийняли, в тому числі недоотриману за життя спадкодавця [PERSON] пенсію. З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав Позивачки, як спадкоємця першої черги на отримання 1/2 частки належного їй спадкового майна у вигляді недоотриманої пенсії. Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК). Відповідно при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. 14 лютого 2022 року Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду під час розгляду справи 243/13575/19 Постановою відступила від висновків, викладених у постановах: від 26 лютого 2020 року у справі № 243/2404/19-ц (провадження № 61-20134св19); від 14 квітня 2020 року у справі № 431/6232/18-ц (провадження № 61-17311св19); від 09 грудня 2020 року у справі № 243/9613/19-ц (провадження № 61-7355св20); від 16 грудня 2020 року у справі № 428/12730/19 (провадження № 61-15863св20), ухвалених Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, та висловила новий висновок, в якому зазначила, що припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. За правилами ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За приписами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Позивачка звернулася до суду через об`єктивні обставин, незалежні від її волі, які позбавляють її можливості оформити спадкові права і отримати спадщину, а тому, з урахуванням принципу верховенства права, наявності у неї законних очікувань на отримання у спадок належної спадкодавцю соціальної виплати (пенсії), її право підлягає захисту судом. Щодо тверджень Відповідача у відзиві на позовну заяву про те, що Позивачка 10.09.2024 та 09.05.2025 звернулася до ГУПФУ в Запорізькій області з невірними формами заяв, про причині чого її заяви розглянуті у порядку Закону України «Про звернення громадян» та у зв`язку із недотриманням [PERSON] передбаченого законодавством порядку останній було відмовлено в задоволені заяв, суд зазначає наступне. Зі змісту заяв чітко вбачається вимога Позивачки про виплату їй суму пенсії, що належала матері [PERSON] і залишилася недоотриманою у зв`язку з її смертю за період з березня 2022 до моменту смерті. Суд враховує, що згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права. У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «East/West Alliance Limited» проти України», яке набрало статусу остаточного 02.06.2014 р., в п.167 рішення Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Отже, саме відповідач, як орган влади, повинен був розглянути подані заяви в межах наданих повноважень та порушених у заяві питань, а не діяти формально та свавільно, та саме ці дії Відповідача спричинили порушення прав, свобод або інтересів позивача. Щодо розміру недоотриманої за життя спадкодавця [PERSON] пенсії, то суд виходить з наступного. Позивачка у позові просить визнати за нею право власності та стягнути на свою користь недоотриману за життя спадкодавця [PERSON] пенсію з березня 2022 по 30.06.2024. Відповідач у відзиві на позовну заяву та у наданих відповідях та довідках зазначає та визнає, що недоотримана пенсія [PERSON] за період з 01.07.2022 по 30.06.2024 складає 73176,08 грн. Що стосується періоду нарахування та виплати пенсії з 01.03.2022 по 30.06.2022, то Відповідач зазначає про те, що до 01.07.2022 [PERSON] отримувала пенсію. З приводу вказаних тверджень, то суд виходить з наступного. Згідно довідки ГУПФУ в Запорізькій області вих. №88/0401 від 24.07.2025 вбачається, що розмір пенсії [PERSON] за березень червень 2022 складав 2752,74 грн. у місяць, а загалом за чотири місяці 11010,96 грн. Відповідач стверджує, що вказаний розмір пенсії був виплачений [PERSON] , на підтвердження вказаного твердження надає витяги з відомостей на виплату пенсії, грошової допомоги за березень-червень 2022. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд критично ставиться до наданих Відповідачем відомостей на виплату пенсії, грошової допомоги за березень-червень 2022 з огляду на те, що вказані відомості складені самим відповідачем та не підтверджують виплату пенсії саме [PERSON] , не містять даних, кому перераховуються кошти з огляду на встановлені судом обставини про те, що [PERSON] пенсію отримувала у відділенні АТ «Укрпошта». Враховуючи вищевикладене, обґрунтування відповідача проти задоволення позовних вимог, викладені у відзиві не знайшли свого підтвердження, а інших доказів не надано. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме за Позивачкою необхідно визнати право власності на 1/2 частку недоотриманої за життя пенсії, що входить до складу спадщини, яка належала її матері [PERSON] за період з 01.03.2022 по 30.06.2024 у загальному розмірі 42 093,52 грн., що складається з 1/2 частки недоотриманої пенсії у розмірі 36 588,04 грн. за період з 01.07.2022 по 30.06.2024 (загальний розмір пенсії за вказаний період 73176,08 грн.), та 1/2 частки недоотриманої пенсії у розмірі 5 505,48 грн. за період з 01.03.2022 по 01.07.2022 (загальний розмір пенсії за вказаний період 11010,96 грн.). Позовна вимога про стягнення вказаних сум підлягає частковому задоволенню в зазначених межах. Питання щодо судових витрат належить вирішити, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. За приписами ч. ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду Позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Таким чином, враховуючи пропорційність розміру задоволених позовних (98,61%) на користь з Позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 1194,27 грн., стягнувши його за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області. На підставі викладеного,

Outcome: partial