Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» звернулося до суду з позовом у якому за уточненими позовними вимогами просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого опалення/постачання гарячої води у розмірі 29 592,13 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 4 383,71 грн., 3% річних у розмірі 1 922,01 грн. та судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку [ADDRESS] , у тому числі до квартири [ADDRESS] , здійснюється ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ». Відповідач являється колишнім власником квартири [ADDRESS] . 23 липня 2014 року у газеті «Хрещатик» (№ 103 (4503)) ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» розміщено відповідне повідомлення, із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» 06.08.2014 року (№ 111 (4511)). Позивач зазначає, що відповідач своєчасно з грудня 2018 року не вносив плату за отримані послуги з постачання теплової енергії, в результаті чого утворилася заборгованість станом на 19.08.2021 у розмірі 29 592,13 грн. Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховано інфляційну складову боргу у розмірі 4 383,71 грн. та 3% річних у розмірі 1 922,01 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29.10.2024 відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. 23 грудня 2024 року до Дніпровського районного суду м. Києва від відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності у якій просить відмовити у задоволенні позову. 24 грудня 2024 року до Дніпровського районного суду м. Києва від відповідача надійшов відзив на позов в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. 08 січня 2025 року до Дніпровського районного суду м. Києва від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якому просить задовольнити позовні вимоги, а також клопотання про залучення до участі у справі співвідповідачів. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16.01.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про залучення до участі у справі співвідповідачів та залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] та [PERSON] 17 березня 2025 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу, якою розгляд цивільної справи за позовом ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до [PERSON] про стягнення заборгованості продовжено за правилами спрощеного провадження з викликом сторін в судове засідання. Сторони та треті особи в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Відповідачем до суду подано заяву в якій просить провести розгляд справи у його відсутності, вказав, що позовні вимоги заперечує, просить відмовити у їх задоволенні та не заперечує проти ухвалення судом рішення. Третя особа [PERSON] до суду подала заяву в якій просить провести розгляд справи у її відсутності, вказала, що позовні вимоги заперечує та проти ухвалення судового рішення не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до матеріалів справи, відповідач являвся власником квартири [ADDRESS] до 20.08.2021. Отже, споживачем послуг які надавалися ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» являвся відповідач [PERSON] . Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 р. № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як з`ясовано судом та підтверджується наявними у справі доказами, відповідач свої зобов`язання зі сплати послуг з постачання теплової енергії не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 19.08.2021 у розмірі 29 592,13 грн., на підтвердження чого позивачем до відповіді на відзив, з урахуванням заяви відповідача про застосування строків позовної давності, надано помісячний розрахунок суми заборгованості. За повідомленням позивача, договір про надання послуг з постачання гарячої води з відповідачем укладено не було. У постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 по справі № 6-2951цс15, постанові Верховного Суду від 15.03.2018 по справі № 401/710/15-ц зроблено висновок, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст. ст. 525, 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Докази про звернення відповідача в установленому законодавством порядку з претензіями щодо надання позивачем неякісних житлово-комунальних послуг у матеріалах справи відсутні. Вирішуючи спір по суті, суд враховує заявлений відповідачем строк позовної давності. Відповідно до ст. 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки. Статтею 258 ЦК України визначено вимоги до яких застосовується спеціальна позовна давність, серед іншого, позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, обмежене строком давності право на позов у матеріальному розумінні означає право позивача на судовий захист протягом певного часу, поза межами якого цей захист, за загальним правилом, є неможливим. Відповідно до ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою КМУ від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», установлено з 12 березня до 03 квітня 2020 р. на усій території України карантин. В подальшому, дію карантину неодноразово було продовжено та постановою КМУ від 27.06.2023 № 651, карантин відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Таким чином, з 01.07.2023 строки позовної давності мали б продовжуватись, однак 24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який діє до теперішнього часу. Відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Тобто вимоги які пред`явлені за період до 12.03.2017 пред`явлені поза межами строку позовної давності. Так, вирішуючи наявний спір суд приймає до уваги, що позивачем у відповіді на відзив взято до уваги клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, визнається можливість застосування такого строку та здійснено відповідний перерахунок нарахованої відповідачу заборгованості з урахуванням строку, що виходить за межі строку давності. Правом на подачу до суду заперечень на відповідь на відзив з урахуванням наведеного у ньому нового розрахунку заборгованості, відповідач не скористався. Таким чином, враховуючи порушення відповідачем виконання зобов`язань по сплаті житлово-комунальних послуг, суд вважає за можливе стягнення з відповідача заборгованості за послуги з постачання теплової енергії станом на 19.08.2021 у розмірі 29 592,13 грн. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Нормою частини 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на відповідача відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі № 6-59цс13. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи порушення відповідачем виконання зобов`язань по сплаті житлово-комунальних послуг, а саме послуг з постачання теплової енергії, суд визнає правомірною вимогу позивача щодо стягнення втрат від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку у розмірі 4 383,71 грн., а також 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі - 1 922,01 грн. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У спростування вищенаведеного будь яких доказів відповідачем суду не надано. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» підлягають задоволенню шляхом стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 3 028 грн.

Outcome: approved