Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

У травні 2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС»\~ Варшавський К.А. через систему «Електронний суд» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором № 2025428545_CARD від 17.08.2019 року у розмірі 100 782,93 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17 серпня 2019 року між АТ «ОТП Банк»\~ та [PERSON] було укладено заяву-анкету про надання банківських послуг АТ "ОТП Банк" №2025428545_CARD, що є невід`ємною частиною договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток та Правил користування карткою, Інформаційного листка, Тарифів Тарифного пакету приватного банківського обслуговування, які розміщені на офіційному сайті Банку. Згідно з умовами вказаного договору, АТ «ОТП БАНК» взяв на себе зобов`язання з відкриття карткового рахунку, надання картки держателю, а також виконання розрахункового обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням картки. На картковий рахунок [NUMBER] , відкритий за заявою відповідача, було встановлено кредитний ліміт, порядок користування яким визначено правилами користування карткою. Згідно умов обслуговування кредитної лінії, за користування кредитом, Банк нараховує проценти - 5% в місяць. На виконання умов вищевказаного договору АТ «ОТП БАНК» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Згідно з випискою з карткового рахунку Відповідачем використано кредит в загальному розмірі: 52358,00 грн. Відповідач здійснював часткові оплати в рахунок погашення заборгованості за картковим рахунком шляхом поповнення цього рахунку. За час користування картковим рахунком відповідач здійснив поповнення рахунку на загальну суму 103 472,96 грн (враховуючи те, що кредитний ліміт могло бути повністю/частково використано і погашено кілька разів підряд). 20.09.2024 року між АТ «ОТП БАНК» і Товариством з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу №01.02-24/24, відповідно до умов якого АТ «ОТП БАНК» відступило (передало) ТОВ «СВЕА ФІНАНС» права вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло правами вимоги, що належали АТ «ОТП БАНК», і стало кредитором за кредитними договорами, в тому числі за заявою-анкетою про надання банківських послуг АТ "ОТП Банк" №2025428545_CARD від 17.08.2019. Позивач зазначає, що відповідач на користь позивача жодних платежів станом на дату подання позовної заяви не здійснював, тому станом на дату складання позовної заяви заборгованість за картковим рахунком за договором №2025428545_CARD від 17.08.2019 року становить 100 782,93 грн, яка складається з: 52 358 грн - заборгованість по тілу кредиту;\~ 48 424,93 грн - заборгованість по відсотках і комісії. На підставі викладених обставин, позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Заперечуючи позовні вимоги, представник відповідача Федоркін А.В. подав відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що заява-анкета від 17.08.2019 є лише пропозицією укласти договір і не містить усіх істотних умов та не може вважатись укладеним договором. До позову не додано копій Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток та Правил користування карткою, Інформаційного листка, Тарифів Тарифного пакету приватного банківського обслуговування, які розміщені на офіційному сайті Банку, що діяли на момент відносин із відповідачем (станом на 17.08.2019), та які містили би обумовлені сторонами умови договору. А тому, позивачем не доведено, на яких саме умовах було надано кредит, та не підтверджено згоду з розміром процентної ставки, а також з іншими комісіями, на підставі яких було нараховано 48 424,93 грн відсотків. Згідно з наданою інформацією, Заява-анкета про надання банківських послуг була підписана 17 серпня 2019 року строком на 36 місяців, а тому строк користування кредитними коштами закінчився 17 серпня 2022 року. У відзиві зазначено, що первісний кредитор щоденно нараховував: «Нараховані відсотки за прострочену заборгованість по кредитній лінії» та «Нараховані відсотки за користування кредитною лінією». Одночасне стягнення плати за користування кредитом і підвищених відсотків за прострочення є формою подвійної фінансової відповідальності за одне й те саме порушення, що є неприпустимим. Також розрахунок містить нарахування овердрафту, які позивач вважає безпідставними, оскільки відсутні докази укладення договору овердрафту. Сума відсотків та комісій у розмірі 48 424,93 грн є результатом незаконних дій первісного кредитора, а наданий розрахунок є неналежним та недопустимим доказом. Представник відповідача вказує, що в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження факту переходу права вимоги за кредитним договором №2025428545_CARD від первісного кредитора Акціонерне Товариство «ОТП БАНК» до\~ ТОВ «СВЕА ФІНАНС». На підставі викладеного, сторона відповідача просить відмовити у задоволенні позову. Процесуальні дії та рішення у справі. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 10 червня 2025 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами\~ спрощеного позовного провадження, призначив справу до розгляду (а.с. 171). 17.06.2025 представник відповідача Федоркін А.В. подав через систему «Електронний суд» повідомлення про надання адвокату доступу до справи за допомогою Електронного кабінету Користувача ЄСІТС (а.с. 174). 27.07.2025 представник відповідача Федоркін А.В. через систему «Електронний суд» сформував відзив на позовну заяву (а.с. 175-180). 29.07.2025 представник відповідача Федоркін А.В. подав заяву про відкладення розгляду справи (а.с. 182). Позивач в судове засідання не направив свого представника, у поданій позовній заяві, позивач просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, 16.10.2025 представник відповідача Федоркін А.В. подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи із наступного. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 17 серпня 2019 року [PERSON] підписала заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 2025428545_CARD, в якій просила оформити поточний рахунок та отримати електронний платіжний засіб (номер карткового рахунку [NUMBER] ). За користування кредитом банк нараховує проценти, які розраховуються банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається тарифами Банку та Інформаційним листком, який є невід`ємною частиною та додатком до договору. На дату укладення договору з держателем розмір процентної ставки становить 5% в місяць. З паспорту споживчого кредиту слідують наступні умови кредитування: тип кредиту кредитна лінія; ліміт кредиту 16482,00 грн (із можливістю збільшення); строк кредитування 36 місяців (з правом пролонгації); мета отримання кредиту споживчі цілі. Крім того, 17.08.2019 [PERSON] , підписала заяву фізичної особи на встановлення кредитної лінії/зміну розміру кредитної лінії (а.с. 16), довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб (а.с. 17), згоду-дозвіл на обробку персональних даних (а.с. 18), анкету-заяву на отримання кредиту (а.с. 19). Також, матеріали справи місять копії документів на придбання товару, а саме: товарний чек № 000040006331013 від 17.08.2019 на придбання та встановлення пральної машини LG F0 J6 NS1W-8450119000 (а.с. 23); фіскальний чек на загальну суму 13 482,00 грн (а.с. 24);\~ видаткова накладна № 40006331013 від 17.08.2019 (а.с. 25). Встановлено, що 20.09.2024 між Акціонерним Товариством «ОТП БАНК» і Товариством з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу №01.02-24/24 (а.с. 106-117), відповідно до умов якого Акціонерне Товариство «ОТП БАНК» відступило (передало) ТОВ «СВЕА ФІНАНС» права вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло права вимоги, що належали АТ «ОТП БАНК», і стало кредитором за кредитними договорами, укладеними між АТ «ОТП БАНК» і боржниками в розмірі портфеля заборгованості. Відповідно до витягу з реєстру боржників № 2 від 20.09.2024 до договору Факторингу №01.02-24/24, ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги за договором № 2025428545_CARD від 17.08.2019 до [PERSON] , у сумі 100 782,93 грн, що складається з: суми боргу по тілу кредиту 52 358,00 грн; суми боргу по відсотках 48 424,93 грн (а.с. 134). Позиція суду та оцінка аргументів сторін. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі, а відповідно частини 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитодавця у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором. У відповідності до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. З аналізу долучених до матеріалів справи доказів підтверджений факт відступлення права грошової вимоги ТОВ «ОТП Банк» на користь ТОВ «Свеа Фінанс» до боржника [PERSON] . Зібраними матеріалами справи підтверджується, що відповідач свої зобов`язання перед ТОВ «Свеа Фінанс», яке є правонаступником кредитодавця, належним чином не виконує, про що свідчить наявність заборгованості, доказів на спростування доводів позивача щодо отримання кредиту та суми заборгованості по тілу кредита відповідач суду не надала. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно розрахунку наданого позивачем, заборгованість відповідача за кредитом станом на 20.09.2024 становить 100 782,93 грн (а.с. 28-82). З приводу нарахування процентів та строку такого нарахування за договором № 2025428545_CARD,\~ суд зазначає наступне. Так, статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (справа №202/4494/16-ц), яка в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Так, як слідує\~ із паспорту споживчого кредиту, строк кредитування становить 36 місяців (з можливістю пролонгації). Договір\~ про споживчий кредит не містить чітко визначених умов пролонгації, графіків погашення боргу, з іншим розміром загальної вартості кредиту на випадок пролонгації\~ строку кредитування. Матеріали справи не містять доказів продовження строку кредитування, чи укладення сторонами договору\~ додаткових угод,\~ а тому враховуючи, що договір укладено 17.08.2019, то строк дії договору завершився 17.08.2022 року. Частиною 8 ст.18\~ Закон України «Про захист прав споживачів» передбачено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Окрім того, як вбачається із виписки з рахунку № 2025428545_CARD за період з 17.08.2019 по 20.09.2024, останній платіж було вчинено 17.05.2022, тобто відповідач не користувалась картою поза строком кредитування. Враховуючи викладені обставини, суд вважає безпідставне нарахування позикодавцем відсотків за прострочену заборгованість по кредитній лінії, відсотки за користування кредитною лінією, овердрафт за період з 18.08.2022 по 09.09.2024 у загальному розмірі 44 482,03 грн. А тому, обґрунтованим розміром заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача становить 56 300,90 грн, який складається з: заборгованості по тілу кредиту 52358 грн; заборгованість по відсотках і комісії 3 942,90 грн (48 424,93 44 482,03). Судові витрати. Позивач ставить вимогу про стягнення судових витрат у розмірі 2 422,40 грн. Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог, а тому оскільки позов задоволено на 55,86 % (56300,90 х 100 : 100 782,93 ), судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача в розмірі 1353,15 грн. ( 2422,40 х 55,86 % : 100). На підставі та

Outcome: partial