Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

У липні 2025 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. І. Стислий виклад позицій учасників справи. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 02 березня 2019 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження сер. [NUMBER] виданим 15 липня 2025 року Білоцерківським відділом ДРАЦС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) на підстваві актового запису № 169. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується витягом з актового запису про народження дитини № 2 складений відділом ДРАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області. Сімейне життя у позивача з відповідачем не склалося. У стосунках зникли почуття взаємної любові, поваги, взаєморозуміння і підтримки. Уже на протязі 4-х місяців сторони проживають окремо один від одного. Спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, тому такі відносини суперечать інтересам позивача. Збереження сім`ї є неможливим і недоцільним. Відповідач звернулася до суду з заявою, в якій визнала позовні вимоги в повному обсязі. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. У липні 2025 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 липня 2025 року справу передано на розгляд судді Рижко Г.О. 18 серпня 2025 року на виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України до суду надійшла відповідь з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м.Києві та Київській області щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою суду від 19 серпня 2025 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 23 жовтня 2025 року о 12 год. 00 хв. 23 жовтня 2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав. Також, просив судові витрати зі сплати судового збору залишити за ним. 23 жовтня 2025 року відповідач [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просила справу розглядати без її участі та визнала позовні вимоги в повному обсязі. З урахуванням письмових заяв сторін про розгляд справи за їх відсутності, суд, на підставі положень ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223, ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), розглянув цивільну справу за відсутності учасників справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Під час судового розгляду справи судом були досліджені письмові докази, наявні в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 02 березня 2019 року громадянин України [PERSON] , [INFO] та\~ громадянка України [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що 02 березня 2019 року складено відповідний актовий запис за № 169; прізвища після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] ; місце державної реєстрації: Білоцерківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Це підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 15 липня 2025 року (а.с. 7). Від шлюбу у сторін народилася спільна дитина донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується\~ витягом з додатку «ДІЯ», актовий запис №2, свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області від 12 лютого 2014 року (а.с. 7). Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Відповідно до ч. 3 ст.105 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з п. 10, п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат. Аналіз викладених вище норм вказує, що шлюб носить добровільний характер, примушування жінки та чоловіка до шлюбу є неприпустимим, а рішення про розірвання шлюбу ухвалюється, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Суд, беручи до уваги те, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, відповідач визнала позов, дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню повністю. З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В матеріалах справи міститься заява позивача про залишення судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн за ним. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе судові витрати у справі залишити за позивачем.

Outcome: approved