Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У квітні 2025 року до суду надійшла позовна заява ТОВ «СВЕА Фінанс» до [PERSON] .\~В обґрунтування\~своїх вимог\~позивач посилається\~на те,\~що 12.01.2022\~між ТОВ\~«ЛІНЕУРА УКРАЇНА»\~та [PERSON] укладено Договір № 2807042 про надання споживчого кредиту. Згідно договору відповідач отримала кредит у розмірі 6 000 грн. для власних потреб, строком на 364 дні, зі сплатою відсотків у розмірі 1,99 % на день, в межах строку кредиту. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання щодо видачі відповідних сум кредиту виконало повністю, перерахувавши 6 000,00 грн. на банківську картку відповідача [NUMBER] , яку вона вказала при оформленні договору. Проте, відповідач виконувала взяті на себе зобов`язання частково, з істотним порушенням умов договору, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 23 травня 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СВЕА Фінанс» укладено Договір факторингу № 01.02-25/23, за умовами якого позивач набув право вимоги до відповідача [PERSON] за Договором № 2807042 про надання споживчого кредиту від 12.01.2022, станом на дату відступлення прав вимоги загальна сума заборгованості відповідача становила 25 665,11 грн. Посилаючись на вищевикладене, ТОВ «СВЕА Фінанс» просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за Договором № 2807042 про надання споживчого кредиту від 12.01.2022 у розмірі 25 665,11 грн., з яких: 5 469,40 грн. сума заборгованості за основним боргом, 20 195,71 грн. борг за відсотками. Також позивач просив стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2025 року відкрито провадження в справі у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судове засідання представник позивача не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. У прохальній частині позовної заяви представник ТОВ «СВЕА Фінанс» просила розглядати справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Відзиву на позов до суду не надала. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України. Обставини справи, що встановлені судом 12\~січня 2022\~року Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «ЛІНЕУРА\~УКРАЇНА» та\~ [PERSON] уклали\~Договір №\~2807042\~про надання\~коштів на\~умовах споживчого\~кредиту,\~за умовами\~якого відповідач отримав кредит у розмірі 6 000 грн., строком на 364 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 1,99% на день. Відповідно до п. 2.1 договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки Клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту. ТОВ «Лінеура Україна» належним чином виконало договірні зобов`язання, перерахувавши 12.01.2022 року на рахунок відповідача № [NUMBER] , вказаний у договорі, суму кредиту у розмірі 6 000 грн., що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 35421-0403-0403 від 04.03.2024 номер транзакції в системі iPay.ua 130725816. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору, за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом, складає 49 461,60 грн. (п. 1.6.1 договору). Відповідно до\~Договору факторингу\~№ 01.02-25/23,\~укладеного 23\~травня 2023\~року між\~ТОВ «ЛІНЕУРА\~УКРАЇНА» та\~ТОВ «СВЕА\~Фінанс»,\~клієнт відступає\~(передає)\~фактору права\~вимоги,\~а фактор\~набуває права\~вимоги від\~клієнта та\~сплачує клієнту\~за відступлення\~права вимоги\~фінансування у\~сумі,\~що дорівнює\~ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором. Згідно з п. 3.1.1. вищевказаного договору факторингу, права вимоги відступаються (передаються) в розмірі заборгованостей, що зазначений у пункті 2.2 цього договору на дату відступлення з правом подальшого нарахування (отримання) майбутніх процентів, штрафних санкцій, комісій та інших платежів, що передбачені кредитними договорами. Відповідно до Додатку №1 (Реєстру боржників) до Договору факторингу № 01.02-25/23 від 23.05.2023, на користь позивача відступлено право вимоги до відповідача [PERSON] , за кредитним договором № 2807042 від 12.01.2022, загальний розмір боргу якої становить 25 665,11 грн, з яких: 5 469,40 грн сума заборгованості за основним боргом, 20 195,71 грн борг за відсотками. Відповідно до надано позивачем розрахунку суми заборгованості, відповідач належним чином умови договору не виконала, тому станом на день пред`явлення позову до суду, борг [PERSON] за кредитним договором № 2807042 від 12.01.2022 становить 25 665,11 грн., з яких: 5 469,40 грн сума заборгованості за основним боргом, 20 195,71 грн борг за відсотками. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Із аналізу вказаної норми чинного законодавства слідує, що дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідність до вимог ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно із ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу. У відповідність до вимог ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 2 статті 530 ЦК України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.\~ Як передбачено ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , уклала вищезазначений договір, за умовами якого отримала грошові кошти у кредит шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, зазначений у договорі. Вказаний договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільний телефону відповідача. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказаний Договір № 2807042 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 12 січня 2022 року прирівнюється до укладеного у письмовій формі. Відповідач [PERSON] ознайомилась з вказаним договором від 12 січня 2022 року та підписала його одноразовим ідентифікатором «Е349». За правилами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З огляду на викладене, дослідивши наявні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем [PERSON] сума заборгованості за Договором № 2807042 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 12 січня 2022 року не сплачена, жодних заперечень щодо позовних вимог відповідач до суду не надала, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, задоволення у повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу у розмірі 25 665,11 грн. Щодо судових витрат Відповідно до платіжної інструкції № 722 від 08.04.2025, при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, враховуючи те, що позов підлягає задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень. На підставі викладеного, та

Outcome: approved