Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

Заявник звернулася до суду із зазначеною заявою, в якій прохає встановити факт належності правовстановлюючого документу на 1/4 частку квартири [ADDRESS] , а саме свідоцтва про право власності на житло від 20 листопада 1997 року, виданого згідно з розпорядженням від 20.11.1997 року №2305, [PERSON] . Заява вмотивована тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20 листопада 1997 року виданого згідно розпорядження керівника органу приватизації від 20.11.1997 року №2305, [PERSON] належить на праві спільної часткової власності 1/4 частина квартири [ADDRESS] . 12 листопада 2011року [PERSON] було укладено шлюб з [PERSON] і змінено прізвище з [PERSON] на [PERSON] , копія свідоцтва серії [NUMBER] додається. В липні 2025 року [PERSON] було вирішено розпорядитися своєю часткою в квартирі [ADDRESS] . Але при зверненні [PERSON] до державного реєстратора прав на нерухоме майно з`ясувалося, що в свідоцтві про право власності на житло від 20.11.1997 року, помилково невірно вказано її ім`я « [PERSON] » хоча фактично її ім`я « [PERSON] ». Факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу на частку квартири [ADDRESS] а саме свідоцтва про право власності на житло від 20 листопада 1997 року, підтверджується паспортом громадянина України, свідоцтвом про народження, свідоцтвом про шлюб, свідоцтвом про розірвання шлюбу. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу на квартиру [PERSON] необхідно для реєстрації. Ухвалою суду від 30.09.2025 провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Представник заявника подав заяви про розгляд справи без участі заявника та її представника, просив суд задовольнити заяву. Заінтересовані особи подали заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення заяви не заперечували. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши подані заявником матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов до таких висновків. В заяві зазначено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20 листопада 1997 року виданого згідно розпорядження керівника органу приватизації від 20.11.1997 року №2305, [PERSON] належить на праві спільної часткової власності 1/4 частина квартири [ADDRESS] . Судом встановлено, що 12 листопада 2011 року [PERSON] було укладено шлюб з [PERSON] і змінено прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] (а.с. 8). Також судом встановлено, що в липні 2025 року [PERSON] було вирішено розпорядитися своєю часткою в квартирі [ADDRESS] . Але при зверненні [PERSON] до державного реєстратора прав на нерухоме майно з`ясувалося, що в свідоцтві про право власності на житло від 20.11.1997 року, помилково невірно вказано її ім`я « [PERSON] » хоча фактично її ім`я « [PERSON] » (а.с. 11). Заявник зазначає, що факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу на частку квартири [ADDRESS] а саме свідоцтва про право власності на житло від 20 листопада 1997 року (а.с. 4), підтверджується паспортом громадянина України (а.с. 5-6), свідоцтвом про народження (а.с. 7), свідоцтвом про шлюб, свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 9). Згідно з п.6 ч.1, ч.2\~ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України) суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п.12\~постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 760/22284/20 від 16.09.2022 справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.\~Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Судом встановлено, що в свідоцтві про право власності на житло від 20.11.1997 року, помилково невірно вказано ім`я заявниці « [PERSON] » хоча фактично її ім`я « [PERSON] », що неможливо усунути в позасудовому порядку, тому наявні підстави для встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Суд дійшов до висновку, що встановлення факту належності заявнику свідоцтва про право власності на житло від 20.11.1997 року, має для останньої юридичне значення. Метою встановлення даного факту є реєстрація нерухомого майна. Таким чином, судом встановлено факт належності правовстановлюючого документу на 1/4 частку квартири [ADDRESS] , а саме свідоцтва про право власності на житло від 20 листопада 1997 року, виданого згідно з розпорядженням від 20.11.1997 року №2305, [PERSON] , тому заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved