Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

14.07.2014 року між Міжрегіональним центром професійної перепідготовки звільнених у запас військовослужбовців м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та [PERSON] було укладено Договір найму житлового приміщення з фонду житла для тимчасового проживання № 98. Згідно п.1.1 Договору найму, МЦППВ м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надає [PERSON] та членам його сім`ї у тимчасове користування житло на строк до 14.07.2015 року ізольовану кімнату у гуртожитку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 28,9 кв. м, що складається з 1 кімнат, тамбура і ванної кімнати. Житлове приміщення обладнане: водопроводом, каналізацією, центральним опаленням та електроосвітленням. Згідно п. 1.2.4. Договору найму, Наймодавець зобов`язується доводити до відома наймача встановлені тарифи на житлово-комунальні послуги та розміри щомісячних платежів за них. Гуртожиток знаходиться в оперативному управлінні МЦППВ м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, власником є держава Україна в особі Міністерства освіти і науки України, згідно з наказом №4 від 03 січня 2019 року. Виконуючи функції управителя, МЦППВ м. Кривого Рогу Дніпропетровської області обслуговує гуртожиток (будівлю та прилеглу територію) та здійснює оплату спожитих ним комунальних послуг, а саме: водозабезпечення і водовідведення - КП «Кривбасводоканал», спожиту теплову енергію - КПТМ «Криворіжтепломережа», постачання електроенергії - ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги», вивіз відходів - ТОВ "Екоспецтранс». У період з 01.09.2016 по 31.01.2021 відповідач оплату житлово-комунальних послуг не здійснювала, тому станом на 31.01.2021 за нею утворилась заборгованість в розмірі 30326,73 грн, яка складається з: боргу за послуги теплопостачання в сумі 24488,19 грн; боргу за послуги водопостачання в сумі 666,11 грн; боргу за послуги водовідведення в сумі 1280,53 грн, боргу за послуги з вивозу відходів в сумі 339,22 грн, боргу за плату за житло в сумі 3552,68 грн. Заочним рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.10.2021 року позовну заяву Міжрегіонального центру професійної перепідготовки звільнених у запас військовослужбовців м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до [PERSON] про стягнення коштів на утримання майна задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь Міжрегіонального центру професійної перепідготовки звільнених у запас військовослужбовців м. Кривого Рогу Дніпропетровської області кошти, сплачені за житлово-комунальні послуги з утримання житлового приміщення, за адресою: [ADDRESS] в розмірі 30 326,73 грн. (тридцять тисяч триста двадцять шість гривень сімдесят три копійки) за період з 01.09.2016 року по 31.01.2021 року. Однак, [PERSON] і надалі оплату не здійснює, у зв`язку із чим у період з 31.01.2021 по 31.12.2021 року Відповідачка оплату житлово-комунальних послуг (проживання та комунальні послуги) не здійснювала, станом на 01.01.2022 за боржником утворилась заборгованість в розмірі 24609,91 грн. згідно з довідкою бухгалтерії МЦППВМ.КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ. Згідно з довідки загальна сума боргу включає наступні витрати МЦППВ М.КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ за користування кімнатою № [NUMBER] гуртожитку за адресою: [ADDRESS] : - Послуги теплопостачання - 14519,85 грн; - Послуги водопостачання - 2214,89 грн; - Послуги водовідведення - 1968,79 грн; - Послуги з вивозу сміття - 984,40 грн; - Плата за житло - 4921,98 грн. Пільгами по сплаті боржник не користується, від їх оплати не звільнена. Договору про реструктуризацію заборгованості між сторонами не укладено. Дії Відповідачки порушують права та інтереси Міжрегіонального центру професійної перепідготовки звільнених у запас військовослужбовців м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Отже, за період з 31.01.2021 по 31.12.2021 року Відповідачка не проводила жодної оплати по утриманню житла. В свою чергу, Позивачем за вказаний період здійснено оплату житлово-комунальних послуг на утримання кімнати [ADDRESS] , на загальну суму: 24609,91 грн. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. На момент виникнення спірних правовідносин діяв Закон України «Про житлово- комунальні послуги» № 1875-IV в редакції від 24.06.2004 року, у відповідності до ст. 19 якого, учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно з п. 2 ч. 1 ст.\~5\~Закону\~України\~"Про\~житлово-комунальні\~послуги" комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. За положеннями ч. 1 ст. 1, ч. 3 ст. 23 вищевказаного Закону, власником приміщення є фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням. Споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV передбачений обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом та одержувати від виконавця вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги. До відносин з користування житлом та комунальними послугами, які виникли після 01.01.2019 року, необхідно застосовувати норми нового Закону України «Про житлово - комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017 замість вищевказаних норм попереднього Закону, а саме: Згідно ч. 1 ст. 6-1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189- УІІІ учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. У відповідності Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до п. 6) ч. 1 ст. 1 індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Індивідуальний споживач згідно з п. 5 ч. 2 ст.\~7\~Закону\~України\~"Про\~житлово-\~комунальні\~послуги" зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 3 ст. 9 3акону України "Про житлово-комунальні послуги" дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно довідки про склад сім`ї за адресою: кімната [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] .. Вказана норма кореспондує зі ст. 322 ЦК України - власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 року № 572, встановлено, що власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті ст. 509 Цивільного кодексу України, де зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 Цивільного кодексу України, згідно з нормами якої цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким чином, між сторонами виникли відносини, в яких Позивач надає послуги, а Відповідач ними користується. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. ст. 526, 530\~ЦК\~України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов Договору та виконуватися у строк, встановлений у зобов`язанні. Згідно зі ст.\~611\~ЦК\~України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом. Відповідно до ст.\~612\~ЦК\~України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом частини 2 статті 625\~Цивільного\~кодексу\~України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% (трьох процентів) річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11). Крім того, такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України та статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань". Відповідно до ч. 3 ст. З Закону "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Відповідно до вимог ч.2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується скорочений строк позовної давності - один рік. Таким чином, згідно наданих позивачем розрахунків, протягом періоду з 31 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року позивач свої зобов`язання виконував належним чином, однак відповідач своєчасно та в повному обсязі оплату за спожиті ними послуги не вносила, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 30868,68 грн., яка складається з заборгованості по оплаті за надані житлово- комунальні послуги у розмірі 24609 грн.91 коп.; пені у розмірі 3464 грн. 81 коп., інфляційні витрати у розмірі 2116 грн. 37 коп.;3% річних у розмірі 677 грн. 59 коп.,що підтверджується розрахунками. За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 та ст. 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, тому слід позов задовольнити повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 2 684,00 грн.

Outcome: approved