Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

На адресу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] яка діє в інтересах [PERSON] до Мар`їнської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області про визнання права власності на будинок. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу будинку від 02.03.1989 р. належить будинок [ADDRESS] . У вказаному будинку проживала позивачка до початку збройної агресії рф на території України, 09 квітня 2022 року, з метою збереження свого життя та здоров`я, вона виїхала до м. Дніпро. Право власності позивача набувалось до введення в дію Державного реєстру речових прав, реєстру прав власності на нерухоме майно, воно не зареєстровано в цих реєстрах. 14.08.2024 р. в зв`язку з цим позивачка звернулась до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради із заявою про державну реєстраціїю права власності на будинок. 20.08.2024р. державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР прийнято рішення № 74661494 про зупинення розгляду заяви у зв`язку з тим, що заявником не подано відомості з реєстрів, автоматизованих інформаційних систем в електронній формі та документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 01.01.2013р. 30.09.2024р. державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР прийнято рішення № 75309563 про відмову в проведенні реєстраційних дій. Таким чином, здійснити реєстрацію права власності на будинок позивачка не може, а тому вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, повідомлені належним чином, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Від представника відповідача надійшла заява про проведення засідання без його участі. Згідно вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. Відповідно до правил ст.ст. 15,16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Із матеріалів справи вбачається наступне. Право власності позивачки на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , підтверджується договором купівлі-продажу від 02 березня 1989 року, зареєстрованого в Селидівському бюро технічної інвентаризації за № 111. Згідно технічного паспорта, складеного Районним Комунальним підприємством «Мар`їнське бюро технічної інвентаризації» 24.04.2017 року будинок, загальною площею 75,1 кв.м. складається з 4 кімнат житловою площею 49,4 кв.м. та допоміжної площі 25,7 кв.м., а саме: 1 - кухні-їдальні - площею 17,1 кв.м.; 2 - санвузла площею 3,6 кв.м.; 3 - коридору площею 5,0 кв.м.; 4 - житлової кімнати площею 19,4 кв.м.; 5 - житлової кімнати площею 7,9 кв.м.; 6 - житлової кімнати площею 13,0 кв.м.; 7 - житлової кімнати площею 9,1 кв.м. Згідно листа від 23.09.2024 р. № 02-897/24 Мар`їнського бюро технічної інвентаризації по даним КП «Мар`їнське БТІ» право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано 07.03.1989 р. Селидівським БТІ в реєстровій книзі під номером 854 за [PERSON] (російською мовою) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 02.03.1989р. [PERSON] , секретарем виконавчого комітету Красногорівської міської ради Донецької області, реєстр № 111. Також, рішенням № 75309563 від 30.09.2024 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Пудло В.О. відмовлено в проведенні реєстраційних дій. Як передбачено ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто позов про визнання права власності на майно необхідний позивачеві тоді, коли у інших осіб виникають сумніви у належності йому цього майна, створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності у зв`язку з наявністю таких сумнівів чи втратою належних правовстановлюючих документів на майно, зокрема, на квартиру, жилий будинок або будь-яке інше приміщення. Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпоряджання таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України право на позов виникає також з підстав втрати правовстановлюючого документа виникає у особи, яка фактично володіє спірним майном у тому разі, коли таке право не оспорюється іншими особами, тобто за відсутності обставин, які свідчать про наявність у них трава вимоги щодо спірного майна , але у зв`язку відсутністю можливості отримання дублікату правовстановлюючого документа. Слід зазначити, що Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ратифікованою законом від 17.07.97 №475/97-ВР, зокрема ст.1 Першого протоколу до неї (1952 р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи без перешкодо користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 ЦК України). Згідно статей 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів закріплений у статті 16 ЦК України. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є,зокрема, визнання права. Таким чином позовні вимоги позивача є законними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 цієї ж норми визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією від 12.02.2025 року про сплату судового збору в сумі 1211,20 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved