Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до Іванківського районного суду Київської області з позовом до Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області (далі відповідач) про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки. Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для: визнання за позивачкою, в порядку спадкування після смерті чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] , права на завершення приватизації на підставі сертифікату серії КВ № 02187967 в КСП «Дружба» розміром 5,12 га на підставі рішення Іванківської РДА № 21 від 21.01.1997, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 187 від 21.01.1997 р. та отримання на її ім`я правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки: -площею 3,4809 га, кадастровий номер 3222080900:01:005:0003, місце розташування земельної ділянки Димарська сільська рада Вишгородського (Іванківського) району Київської області; -площею 0,4566 га, кадастровий номер 3222080900:03:003:0026, місце розташування земельної ділянки Димарська сільська рада Вишгородського(Іванківського) району Київської області; -площею 0,3061 га, кадастровий номер 3222080900:01:007:0001, місце розташування земельної ділянки Димарська сільська рада Вишгородського (Іванківського) району Київської області. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею визначено суддю Мовчана В.В. Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 29.07.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 28.08.2025. 28.08.2025 ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 28.08.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 23.10.2025. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак в прохальній частині позовної заяви просила проводити розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак скерував до суду клопотання про розгляд справи без участі представника селищної ради. У вирішенні справи по суті поклалися на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. З наданих доказів, встановлено такі факти і обставини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Державним нотаріусом Іванківської державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки розміром 3,4809 га, розміром 0,4566 га, розміром 0,3061 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Димарської сільської ради Іванківського району Київської області та належали [PERSON] , який помер [INFO] , в зв`язку з тим, що розпорядження Іванківської районної державної адміністрації на приватизацію земельних ділянок прийняті після смерті спадкодавця. Зазначено, що після [PERSON] спадщину прийняла [PERSON] . Інших спадкоємців немає. [PERSON] було видано державний акт на право на земельну ділянку серії ЯБ № 300654 на земельну ділянку з кадастровим номером 3222080900:01:005:0003, на підставі розпорядження Іванківської районної державної адміністрації від 14.02.2006 № 89. На підставі розпорядження Іванківської районної державної адміністрації від 14.02.2006 № 89 [PERSON] було видано державний акт на право на земельну ділянку серії ЯБ № 300691 на земельну ділянку з кадастровим номером 3222080900:01:003:0026. На підставі розпорядження Іванківської районної державної адміністрації від 14.02.2006 № 89 [PERSON] було видано державний акт на право на земельну ділянку серії ЯБ № 300691 на земельну ділянку з кадастровим номером 3222080900:01:007:0001. До матеріалів справи позивачем долучено витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки від 22.07.2025 на земельні ділянки з кадастровими номерами 3222080900:01:005:0003, 3222080900:01:007:0001, 3222080900:01:003:0026 (документи, що посвідчують право державні акти на право на земельні ділянки). З Виписки з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) вбачається, що на підставі сертифікату серії КВ № 0218767, зареєстрованого за № 187 від 21.01.1997 виготовлено та зареєстровано державні акти на право власності на земельні частки паї серії ЯБ № 300643, серії ЯБ № 300654 та ЯБ № 300691 на ім`я [PERSON] . Суд, розглянувши подані матеріали, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Ч. 1, 4 ст. 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов`язки) фізичної особи припиняється в момент її смерті. Відтак, будь-який документ, який був складений після смерті особи не створює будь-яких прав для особи яка померла, тому нотаріус правомірно відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. Оскільки всі рішення/дії щодо передачі земельної ділянки у приватну власність у порядку приватизації прийняті/вчинені компетентними органами після смерті [PERSON] , а отже право власності на ці земельні ділянки у спадкодавця на момент смерті не виникло, отже зазначені земельні ділянки не входять до складу спадщини. Проте, до складу спадщини входило право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом серії [NUMBER] , зареєстроване за № 187 від 21.01.1997 (підстава для реєстрації Рішення Іванківської РДА № 21 від 21.01.1997). Згідно з статтею 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування є видом універсального правонаступництва, яке характеризується тим, що цивільні права та обов`язки переходять від спадкодавця до спадкоємців як єдине ціле в повному обсязі, одноразовим актом, в один і той самий момент смерті спадкодавця (частини 1 і 2 статті 1220 Цивільного кодексу України). Отже, правовідносини щодо спадщини виникають у момент смерті спадкодавця і припиняються лише після отримання спадкоємцями усіх правових документів на спадщину. Таким чином, наявні у матеріалах докази свідчать, що [PERSON] є спадкоємцем свого чоловіка та прийняла спадщину після смерті останнього. Позивач у відповідності до вимог закону намагалася оформити спадщину після смерті чоловіка, але їй нотаріусом було відмовлено у цьому у зв`язку з тим, що розпорядження про приватизацію земельної ділянки прийняте після його смерті. З огляду на встановлені вище обставини, оскільки встановлено, що право позивача на спадкування майна після смерті чоловіка є порушеним, а його повний та ефективний захист можливий шляхом визнання права позивача на земельну частку (пай), суд вважає за необхідне, обираючи спосіб захисту права позивача на спадкування майна спадкодавця, поновити його шляхом визнання права на земельну частку (пай), яка належала спадкодавцеві. Згідно ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», від 5 червня 2003 року №899-ІУ (із змінами та доповненнями), основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пункту 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" роз`яснив, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК (2768-14). Статтею 3 Указу Президента України за №666/94 від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом успадкування. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, оскільки позивачем доведено, що до складу спадщини, після смерті її чоловіка, входило право на земельну частку (пай) яке було підтверджено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0218767, зареєстроване за № 187 від 21.01.1997, за позивачем слід визнати таке право в порядку спадкування за законом. Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 633, 60 грн., однак останній зазначив, що судові витрати згодний нести сам. На підставі викладеного,

Outcome: approved