Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

У вересні 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», товариство), в інтересах якого діє представниця Алієва Нурай, звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами позики та кредиту. Позов обґрунтований тим, що 27 вересня 2024 року між ТОВ «Стар файненс груп» та [PERSON] був укладений в електронній формі кредитний договір № 34481-09/2024, за умовами якого позичальниці [PERSON] шляхом перерахування на її платіжну картку було надано на умовах строковості, платності і зворотності кредит у розмірі 19\~500 гривень. 25 квітня 2025 року між ТОВ «Стар файненс\~груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (позивачем) укладено договір факторингу № 250425, відповідно до якого ТОВ «Стар файненс\~груп» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а останнє прийняло ці вимоги до боржників, указаних у реєстрах боржників, у тому числі і щодо відповідачки за кредитним договором № 34481-09/2024 на загальну суму заборгованості 19 344 грн, із яких 14\~820 грн основна сума боргу, 4 524 грн заборгованість за відсотками. Також 03 жовтня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений в електронній формі договір позики № 73466939, за умовами якого позичальниці [PERSON] шляхом перерахування на її платіжну картку було надано на умовах строковості, платності і зворотності позику у розмірі 20 000 гривень. 27 березня 2025 року між ТОВ «1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів» та товариством укладено договір факторингу № 27/03/25, відповідно до якого ТОВ «1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а останнє прийняло ці вимоги до боржників, указаних у реєстрах боржників за № 6 від 27.05.2025, у тому числі і щодо відповідачки за вказаним договором позики на загальну суму заборгованості 28\~955,45 грн, із яких 9\~153,44 грн основна сума боргу, 6 945 грн заборгованості за відсотками, 9\~857,01 грн заборгованість за процентами за понадстрокове користування позикою та 3\~000 грн за комісією. Окрім цього, 20 листопада 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений в електронній формі договір про надання коштів у кредит за № 8762387, за умовами якого позичальниці [PERSON] шляхом перерахування на її платіжну картку було надано на умовах строковості, платності і зворотності позику у розмірі 4 000 гривень. 27 березня 2025 року між ТОВ «1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів» та товариством укладено договір факторингу № 27/03/25, відповідно до якого ТОВ «1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а останнє прийняло ці вимоги до боржників, указаних у реєстрах боржників за № 3 від 23.04.2025, у тому числі і щодо відповідачки за цим договором про надання коштів у кредит на загальну суму заборгованості 12 720 грн, із яких 4 000 грн основна сума боргу, 240 грн заборгованість за відсотками, 8\~000 грн заборгованість за пенею та 480 грн за комісію з надання кредиту. Посилаючись на наведені вище обставини, а також на ухилення відповідачкою від виконання своїх зобов`язань за цими договорами позики і кредиту, ТОВ «ФК «ЄАПБ» просило суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість загалом на суму 61\~019,45 грн, а саме за: 1) кредитним договором № 34481-09/2024 на загальну суму заборгованості 19 344 грн, із яких 14\~820 грн основна сума боргу, 4 524 грн заборгованість за відсотками; 2) договором позики № 73466939 на загальну суму заборгованості 28\~955,45 грн, із яких 9\~153,44 грн основна сума боргу, 6 945 грн заборгованість за відсотками, 9\~857,01 грн заборгованість за процентами за понадстрокове користування позикою та 3\~000 грн боргу за комісією; 3) договором про надання коштів у кредит № 8762387 на загальну суму заборгованості 12 720 грн, із яких 4 000 грн основна сума боргу, 240 грн заборгованість за відсотками, 8\~000 грн заборгованість за пенею та 480 грн за комісію з надання кредиту. Також товариство просило стягнути з відповідачки на свою користь понесені у справі судові витрати. Ухвалою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 10 вересня 2025\~року цю позовну заяву ТОВ «ФК «ЄАПБ» було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився повторно, хоча був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, однак безпосередньо в позовній заяві просив суд розглянути цю справу без його участі та щодо заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачка [PERSON] також повторно у судове засідання не з`явилася, хоча повідомлялася належним чином про дату, час і місце розгляду справи, у тому числі відповідно до положень ч. 11 ст. 128, ст. 131 ЦПК України (а.с.94,97,99,103,104,105). Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 22.10.2025 постановлено провести заочний розгляд цієї справи. З огляду на наведене вище суд уважає за можливим розглянути цю справу за відсутності сторін за наявними матеріалами, які є достатніми для ухвалення законного та обґрунтованого рішення суду. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини у справі та об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для справи, суд зазначає таке. Судом установлено, що 27 вересня 2024 року між ТОВ «Стар файненс груп» та [PERSON] був укладений в електронній формі договір про надання фінансового кредиту № 34481-09/2024, за умовами якого позичальниці [PERSON] шляхом перерахування на її платіжну картку було надано на умовах строковості, платності і зворотності кредит у розмірі 19\~500 грн, строком на 120 днів (до 24.01.2025), під 0,88% денної процентної ставки під час строку дії договору /пункти 1.2, 1.4.1, 1.6/. Нарахування процентів за цим договором здійснюється в межах строку кредитування, зазначеного в п.1.2. договору, починаючи з дня надання кредиту, при цьому проценти за користування кредитом нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом на початок кожного календарного дня /пункт 3.3 договору/. Цей договір діє протягом строку вказаного у п. 1.2 даного договору /пункт 7.1 договору/. У випадку прострочення клієнтом сплати платежів відповідно до термінів, установлених у графіку платежів, товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу в розмірі 100% від суми простроченої заборгованості на наступний день після терміну сплати, встановленого у графіку платежу, за відповідний розрахунковий (платіжний) період та до дати погашення заборгованості, з урахуванням обмежень, установлених чинним законодавством України /пункт 5.3 договору/ (а.с.8-12). Цей кредитний договір і додаток № 1 до нього у виді таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит підписані його сторонами з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», про що зазначено у розділі 2 договору (а.с.8). Договір містить повну інформацію щодо особи позичальниці, її персональні дані, реквізити платіжної картки, номер мобільного телефону, на який було відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальниці [PERSON] у вигляді [NUMBER] . ТОВ «Стар файненс груп» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит відповідно до умов укладеного договору та перерахувало їй 27.09.2024 грошові кошти в розмірі 19 500 грн на картковий рахунок [PERSON] [NUMBER] , про що свідчить відповідний лист ТОВ «Універсальні платіжні системи» від 06.08.2025 (а.с.15). Як убачається з розрахунку заборгованості за даним кредитним договором від 27.09.2024, у відповідачки перед ТОВ «Стар файненс груп» на дату закінчення строку кредитування 24.01.2025 утворилася заборгованість на загальну суму 19 344 грн, із яких 14\~820 грн основна сума боргу, 4 524 грн заборгованість за відсотками. При цьому з цього ж розрахунку видно, що сплачені [PERSON] кошти в розмірі 30\~591,60 грн пішли на зарахування 4\~680 грн тіла кредиту, 16\~161,60 грн відсотків та 9\~750 грн штрафу (а.с.21-23). 25 квітня 2025 року між ТОВ «Стар файненс\~груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (позивачем) укладено договір факторингу № 250425, відповідно до якого ТОВ «Стар файненс\~груп» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а останнє прийняло ці вимоги до боржників, указаних у реєстрах боржників, у тому числі і щодо відповідачки [PERSON] за кредитним договором № 34481-09/2024 на загальну суму заборгованості 19 344 грн, із яких 14\~820 грн основна сума боргу, 4 524 грн заборгованість за відсотками (а.с.16-20). Також 03 жовтня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений в електронній формі договір позики № 73466939, за умовами якого позичальниці [PERSON] шляхом перерахування на її платіжну картку було надано на умовах строковості, платності і зворотності позику у розмірі 20 000 грн, строком на 30 днів (до 01.11.2024), під 0,725% денної процентної ставки під час строку дії договору, 2,70% денної процентної ставки за понадстрокове користування позикою, пенею у 2,7% на день та зі сплатою 15% комісії за надання позики у розмірі 3\~000 гривень /пункти 2.1-2.5 договору/ (а.с.28-32). 01 листопада 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] була укладена в електронній формі додаткова угода № 13448713 до зазначеного вище договору позики № 73466939 від 03.10.2024, за умовами якої основний договір становить 60 днів, тобто до 01.12.2024, денна процентна ставка становить 1% (а.с.33,34). 16 грудня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] була укладена в електронній формі додаткова угода № 13768546 до вказаного вище договору позики № 73466939 від 03.10.2024, відповідно до якої сторони домовилися, що наявна у [PERSON] станом на 16.12.2024 заборгованість у розмірі 32\~178 грн підлягає реструктуризації на 120 днів, яку відповідачка сплачує рівними частинами по 6\~435,64 грн: 16.12.2024, 15.01.2025, 14.02.2025, 16.03.2025 і 15.04.2025 /пункти 1-3 додаткової угоди/ (а.с.35-37). Зазначений вище договір позики від 03.10.2024 і додаток № 1 до нього у виді таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, а також додаткові угоди від 01.11.2024, 16.12.2024 з додатками підписані його сторонами з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», містять повну інформацію щодо особи позичальниці, її персональні дані, реквізити платіжної картки, номер мобільного телефону, на який було відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальниці [PERSON] .. Як убачається з розрахунку заборгованості за цим договором позики, відповідачка частково сплатила заборгованість у розмірі 10\~846,56 грн, та в неї перед ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» станом\~на 27.05.2025залишилася непогашеною заборгованість на загальну суму 28\~955,45 грн, із яких із яких 9\~153,44 грн основна сума боргу, 6 945 грн заборгованість за відсотками, 9\~857,01 грн заборгованість за процентами за понадстрокове користування позикою та 3\~000 грн боргу за комісією (а.с.47-50). 27 березня 2025 року між ТОВ «1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів» та товариством укладено договір факторингу № 27/03/25, а також додаткову угоду № 4 від 27.05.2025 до цього договору факторингу, відповідно до якого ТОВ «1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а останнє прийняло ці вимоги до боржників, указаних у реєстрах боржників за № 6 від 27.05.2025, у тому числі і щодо відповідачки за вказаним договором позики на загальну суму заборгованості 28\~955,45 грн, із яких 9\~153,44 грн основна сума боргу, 6 945 грн заборгованості за відсотками, 9\~857,01 грн заборгованість за процентами за понадстрокове користування позикою та 3\~000 грн за комісією (а.с.40-43,46). Окрім цього, 20 листопада 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений в електронній формі договір про надання коштів у кредит за № 8762387, за умовами якого позичальниці [PERSON] шляхом перерахування на її платіжну картку було надано на умовах строковості, платності і зворотності позику у розмірі 4 000 грн, строком на 30 днів (до 19.12.2024), під 0,60% денної процентної ставки під час строку дії договору, 5% денної процентної ставки за понадстрокове користування позикою, пенею у 5% на день та зі сплатою 17,71% комісії за надання позики у розмірі 708,40 гривень /пункти 2.2.1-2.2.5 договору/ (а.с.59-67). Цей кредитний договір і додаток № 1 до нього у виді таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит підписані його сторонами з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», про що зазначено у розділі 5 договору (а.с.60,61). Договір містить повну інформацію щодо особи позичальниці, її персональні дані, реквізити платіжної картки, номер мобільного телефону, на який було відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальниці [PERSON] у вигляді 022655. Як видно з розрахунку заборгованості за цим договором кредиту, відповідачка своїх зобов`язань за цим договором не виконала, у зв`язку з чим у неї перед ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» утворилася заборгованість на загальну суму 12 720 грн, із яких 4 000 грн основна сума боргу, 240 грн заборгованість за відсотками, 8\~000 грн заборгованість за пенею та 480 грн за комісію з надання кредиту (а.с.72). 27 березня 2025 року між ТОВ «1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів» та товариством укладено договір факторингу № 27/03/25, а також додаткову угоду № 2 від 23.04.2025 до цього договору факторингу, відповідно до якого ТОВ «1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а останнє прийняло ці вимоги до боржників, указаних у реєстрах боржників за № 3 від 23.04.2025, у тому числі і щодо відповідачки за цим договором про надання коштів у кредит на загальну суму заборгованості 12 720 грн, із яких 4 000 грн основна сума боргу, 240 грн заборгованість за відсотками, 8\~000 грн заборгованість за пенею та 480 грн за комісію з надання кредиту (а.с.40, 41,68,69,71). Розглядаючи цей спір, суд керується тим, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються, зокрема, загальними положення ЦК України про зобов`язання, параграфом 1, 2 Глави 71 ЦК України «Позика», «Кредит», законами України «Про споживче кредитування», «Про електронну комерцію». Так, за правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За положеннями пункту 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до\~ст. 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2\~ст. 639 ЦК України). Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У пункті 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір уважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. За правилами ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12\~цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12\~цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору (ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлюється законом. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Пунктом 1-1 ч. 1 ст. Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, установлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, установлених договором. За користування\~чужими грошовими\~коштами боржник\~зобов`язаний сплачувати\~проценти,\~якщо інше\~не встановлено\~договором між\~фізичними особами\~або законом\~про банки\~і банківську\~діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ст. 536 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Частиною першою\~ст. 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як кореспондують частини перші\~ст. 16 ЦК України,\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, установленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Положеннями ч. 1 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України). Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (п. 45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland\~v.\~the\~United\~Kingdom). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини» (Salman v. Turkey, заява № 21986/93, п. 100, ECHR 2000-VII). Зважаючи на те, що відповідачкою не виконано свої зобов`язання щодо повернення коштів за договором позики № 73466939 від 03.10.2024 (з додатковими угодами до нього) та договором про надання коштів у кредит № 8762387 від 20.11.2024, суд доходить висновку, що позовні вимоги в цій частині щодо стягнення заборгованості, окрім нарахованої пені за договором про надання коштів у кредит № 8762387 від 20.11.2024, підлягають задоволенню. Із приводу нарахованої пені у розмірі 8\~000 грн за договором про надання коштів у кредит № 8762387 від 20.11.2024, суд зазначає таке. Відповідно до п. 18\~Прикінцевих та\~Перехідних положень\~ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку\~сплати на\~користь кредитодавця\~(позикодавця) неустойки (штрафу, пені)\~за таке\~прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року\~на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. Відтак позивачем не враховано вказаних\~вище вимог перехідних положень ЦК України\~та протиправно здійснено нарахування відповідачці неустойки у виді пені у розмірі 8 000 грн за договором про надання коштів у кредит № 8762387 від 20.11.2024 Із приводу кредитного договору № 34481-09/2024 від 27.09.2024 і заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідачки на свою користь заборгованості у розмірі 19 344 грн, яка складається із 14\~820 грн основної суми боргу та 4 524 грн за відсотками, суд зазначає наступне. Як уже зазначалося вище з розрахунку заборгованості за даним кредитним договором від 27.09.2024 вбачається, що у відповідачки перед ТОВ «Стар файненс груп» на дату закінчення строку кредитування 24.01.2025 утворилася заборгованість на загальну суму 19 344 грн, із яких 14\~820 грн основна сума боргу, 4 524 грн заборгованість за відсотками. При цьому з цього ж розрахунку видно, що сплачені [PERSON] кошти в розмірі 30\~591,60 грн пішли на зарахування 4\~680 грн тіла кредиту, 16\~161,60 грн відсотків та 9\~750 грн штрафу (а.с.21-23). Зважаючи на неправомірність відповідно до зазначеного вище п. 18\~Прикінцевих та\~Перехідних положень\~ЦК України нарахування ТОВ «Стар файненс груп» [PERSON] штрафу в розмірі 9\~750 грн, а відтак, на переконання суду, підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідачки за цим договором заборгованості у розмірі 9\~594 грн (19\~344\~ 9\~750\~=\~9\~594). Отже, з огляду на наведене вище суд доходить висновку, що позивач частково довів поза розумним сумнівом належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності та взаємозв`язку між собою достатніми доказами свої вимоги, а відтак позов підлягає до часткового задоволення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення\~(SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1, пункту 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. За таких обставин з відповідачки [PERSON] слід стягнути на користь позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» понесені останнім у справі судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог, що становить 2\~147,15 грн (3 028 грн /сплачений судовий збір/ х 70,91% /задоволених позовних вимог/ = 2\~147,15).

Outcome: partial