Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Заліпаєв Юрій Валерійович звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Гарська Вікторія Валеріївна про встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування.\~ В обґрунтування позову зазначила наступне: Позивачка зареєстрована та є співвласницею квартири [ADDRESS] . Право власності на зазначену квартиру підтверджується ордером № 2159 серії ЖР від 01.11.1977 року, свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 12.07.2007 року, а також витягом про реєстрацію права власності № 15703200 від 27.08.2007 року. До складу співвласників квартири входили: [PERSON] мати позивачки; [PERSON] її вітчим; [PERSON] донька позивачки, яка є особою з інвалідністю з дитинства ІІІ групи. Після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , її частка у квартирі () була успадкована позивачкою на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.06.2017 року (спадкова справа № 555/2017). [INFO] помер її вітчим [PERSON] . Після його смерті спадкова справа № 314/2019 була заведена Київською державною нотаріальною конторою у місті Одесі. До складу спадщини увійшла частина зазначеної квартири. Під час звернення до нотаріальної контори позивачці було повідомлено, що із заявою про прийняття спадщини звернувся рідний брат померлого [PERSON] . [INFO] [PERSON] , за взаємною домовленістю з позивачкою, видав їй нотаріальну довіреність на оформлення спадщини та дарування частки квартири на користь її доньки, а також склав заповіт, яким зазначив: «Належну мені частку квартири [ADDRESS] , заповідаю [PERSON] , [INFO] ». Вказаний заповіт посвідчений 22.02.2019 року державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі Савицькою О. Ю. та зареєстрований у реєстрі за № 1-146. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті позивачка у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса для оформлення спадкових прав, однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину через непідтвердження родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] . Підставою для відмови стала технічна помилка у свідоцтві про народження [PERSON] , у якому прізвище зазначено як « [PERSON] » замість « [PERSON] », що унеможливлює ідентифікацію його як рідного брата [PERSON] . Також нотаріус повідомив, що спадкоємцем після смерті [PERSON] є його син [PERSON] , [INFO] , місце реєстрації: [ADDRESS] (далі Відповідач). Однак останній не заявляв своїх спадкових прав і не отримував свідоцтва про право на спадщину на спірну частину квартири. Таким чином, унаслідок технічної помилки в актовому записі про народження, яку неможливо виправити через відсутність відповідного запису в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян (що підтверджується відповіддю Біляївського міськрайонного ВРАЦС № 975/55-18 від 05.03.2019 року), позивачка фактично позбавлена можливості реалізувати своє спадкове право за заповітом на частину квартири, половина якої () уже належить їй на праві власності. Рух справи Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 квітня 2025 року, дана справа передана на розгляд судді Бескровному Я.В. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06 травня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , до [PERSON] , за участю третьої особи Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гарської Вікторії Валеріївни, про встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування. Розгляд даної цивільної справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Цивільну справу призначено до підготовчого судового засідання на 29 травня 2025 року о 10 год. 30 хв. у приміщенні Київського районного суду м. Одеси. У підготовче засідання 29 травня 2025 року відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду був повідомлений належним чином. Представник позивача подав клопотання про витребування копій спадкових справ, заведених після смерті [PERSON] (померлого [INFO] ) та [PERSON] (померлого [INFO] ). Під час підготовчого засідання встановлено, що позивачкою при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 4177,54 грн, розрахований як 1% від вартості частини спірної квартири (357 194,43 грн), а також 605,60 грн за вимогу немайнового характеру щодо встановлення факту родинних відносин. Водночас, відповідно до пункту 3 частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, що у 2025 році складає 1211,20 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29 травня 2025 року суд постановив витребувати: -від Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гарської В.В. належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] (померлого [INFO] ); -від Київської державної нотаріальної контори м. Одеси належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] (померлого [INFO] ). 30 травня 2025 року представник позивача подав заяву про усунення недоліків позовної заяви та надав квитанцію про доплату судового збору у розмірі 605,60 грн. Підготовче засідання відкладено на 20 червня 2025 року о 09 год. 30 хв. 18 червня 2025 року від Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гарської В.В. до суду надійшла належним чином завірена копія спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . 20 червня 2025 року від Київської державної нотаріальної контори м. Одеси до суду надійшла належним чином завірена копія спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . У зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання, підготовче засідання відкладено спочатку на 26 серпня 2025 року о 10 год. 30 хв., а згодом на 11 вересня 2025 року о 11 год. 30 хв. 11 вересня 2025 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 10 жовтня 2025 року о 11 год. 30 хв. У судове засідання 10 жовтня 2025 року відповідач не з`явився, про дату, час і місце розгляду повідомлений належним чином. Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити позов у повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови його належного повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, судом встановлено. З матеріалів справи вбачається, що позивачка є співвласницею квартири [ADDRESS] , де також зареєстрована та постійно проживає. Право власності на зазначену квартиру підтверджується ордером № 2159 серії ЖР від 01.11.1977 року, свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 12.07.2007 року та витягом про реєстрацію права власності № 15703200 від 27.08.2007 року. До складу співвласників квартири входили: [PERSON] мати позивачки; [PERSON] її вітчим; [PERSON] її донька, яка є особою з інвалідністю з дитинства ІІІ групи. Після смерті матері позивачки [PERSON] , яка померла [INFO] , її частка у квартирі () була успадкована позивачкою на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.06.2017 року (спадкова справа № 555/2017). [INFO] помер вітчим позивачки [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме частину зазначеної квартири. Спадкова справа № 314/2019 була заведена Київською державною нотаріальною конторою у місті Одесі. Під час звернення до нотаріальної контори позивачці було повідомлено, що із заявою про прийняття спадщини звернувся рідний брат померлого [PERSON] . 22.02.2019 року [PERSON] видав позивачці нотаріальну довіреність на оформлення спадщини та дарування частки квартири на користь її доньки, а також склав заповіт, відповідно до якого належну йому частку квартири [ADDRESS] , заповів [PERSON] , [INFO] . Заповіт посвідчений 22.02.2019 року державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі Савицькою О. Ю. та зареєстрований у реєстрі за № 1-146. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті спадкова справа була заведена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською Вікторією Валеріївною. Спадкоємцем після його смерті визначено його сина [PERSON] , [INFO] , місце реєстрації: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] позивачка у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса для оформлення спадкових прав за заповітом, однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з непідтвердженням родинних відносин між [PERSON] і [PERSON] . Підставою для відмови стала технічна помилка у свідоцтві про народження [PERSON] , у якому прізвище зазначено як « [PERSON] » замість « [PERSON] », що унеможливлює ідентифікацію його як рідного брата [PERSON] . Нотаріусом також повідомлено, що спадкоємець [PERSON] не заявляв своїх спадкових прав і не отримував свідоцтва про право на спадщину на спірну частку квартири. З наданої Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану громадян відповіді № 975/55-18 від 05.03.2019 року вбачається, що актовий запис про народження [PERSON] відсутній у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, що унеможливлює виправлення зазначеної технічної помилки. Позивачка зверталася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин у порядку окремого провадження, проте ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24.03.2025 року у справі № 947/8455/25 відмовлено у відкритті провадження у зв`язку з наявністю спору про право, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження. Таким чином, судом установлено, що у даній справі наявний спір про право, пов`язаний із необхідністю визнання за позивачкою права власності на частину квартири [ADDRESS] , яка входила до складу спадщини після смерті її вітчима [PERSON] , та яка фактично була прийнята і заповідана їй його братом [PERSON] . Оцінюючи встановлені у справі обставини та надані сторонами докази в їх сукупності, суд виходить із такого. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтями 1217, 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини, якщо інше не встановлено законом. За змістом статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно з положеннями статті 1261 ЦК України, у першу чергу за законом право на спадкування мають діти спадкодавця, його чоловік (дружина) та батьки. Рідні брати та сестри спадкодавця належать до спадкоємців другої черги (стаття 1262 ЦК України) і набувають право на спадкування у разі відсутності спадкоємців першої черги або відмови останніх від прийняття спадщини. Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець має право прийняти спадщину або відмовитися від її прийняття. Прийняття спадщини підтверджується поданням відповідної заяви нотаріусу за місцем відкриття спадщини у шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця (стаття 1270 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] спадкові права на належну йому частину квартири прийняв його рідний брат [PERSON] , що підтверджується заведенням за його заявою спадкової справи № 314/2019 у Київській державній нотаріальній конторі м. Одеси. Надалі [PERSON] 22.02.2019 року склав заповіт, яким належну йому частку зазначеної квартири заповів позивачці [PERSON] , що підтверджується відповідним записом у реєстрі за № 1-146. Відповідно до статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з частиною першою статті 1235 ЦК України, заповідач має право заповісти усе своє майно або його частину одній або кільком особам, незалежно від наявності між ними родинних відносин. Частиною першою\~статті 1296 ЦК України\~встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя\~статті 1296 ЦК України). Таким чином, заповіт [PERSON] , яким він заповів позивачці належну йому частку квартири, є належним і допустимим доказом наявності у позивачки права на спадкування за заповітом. Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину була зумовлена наявністю технічної помилки у свідоцтві про народження [PERSON] , у якому його прізвище вказано як « [PERSON] ». Суд вважає, що зазначена помилка має очевидно технічний характер і не впливає на юридичний зміст документів та дійсні родинні зв`язки між [PERSON] і [PERSON] , що підтверджується сукупністю інших доказів у справі, зокрема: паспортом громадянина України та Свідоцтвом про народження, Свідоцтвом про смерть та матеріалами наданих суду спадкових справ після смерті [PERSON] та [PERSON] . Зі свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] встановлено, що їх батьками записані: батько - [PERSON] , мати [PERSON] . Суд також враховує, що відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право на судовий захист свого цивільного права, у тому числі шляхом визнання права власності. Відповідно до\~статті 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до пункту 4.11. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року\~та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини або з дня державної реєстрації смерті особи у випадках, встановлених\~пунктом 20\~розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, або не раніше строків, встановлених у\~частині другій\~статті 1270,\~статті 1276\~Цивільного кодексу України. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Неможливість підтвердження родинних відносин виключно документально не повинна бути безумовною підставою для відмови у спадкуванні, оскільки обов`язок держави забезпечити ефективний механізм реалізації спадкових прав особи, у тому числі шляхом судового встановлення фактів, що мають юридичне значення, або визнання права власності у позовному порядку. Крім того, коли спадкодавець прийняв спадщину, але не оформив свої права до смерті, спадкові права переходять до його спадкоємців (правонаступництво у спадкових правовідносинах). Оскільки позивачка фактично прийняла спадщину, передбачену заповітом [PERSON] , а інші спадкоємці не заявляли своїх прав на спірну частку квартири, суд дійшов висновку, що наявні правові підстави для встановлення факту родинних відносин та визнання за позивачкою права власності на частину квартири [ADDRESS] , у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Подібна за змістом правова позиція, відповідає позиції прийнятій у Постанові КЦС ВС від 22 вересня2021 року в справі № 227/3750/19.

Outcome: approved