Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-23 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОНС» - адвокат Пархомчук С.В. звернувся до Салтівського районного суду міста Харкова із позовом до відповідачки [PERSON] , відповідно до якої просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОНС» заборгованість за Кредитним договором № 3711503688/523037 від 17.06.2020, в сумі 8137,50 грн, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 2100,00 гривень; прострочена за комісіями і відсотками в розмірі 6037,50 грн, а також витрати зі сплати судового збору. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 17.06.2020 між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» (далі за текстом Товариство) та [PERSON] (далі за текстом - відповідач) укладено кредитний договір № 3711503688/523037 (далі за текстом - Кредитний договір або Договір) про надання коштів на умовах споживчого кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.641,644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання договору. Відповідно до п.1.2 Кредитного договору, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором на наступних умовах: Сума виданого кредиту: 2100,00 гривень, Дата надання кредиту: 17.06.2020, Строк кредиту : 10 днів, Валюта кредиту: UAH, Цільове призначення - на споживчі потреби, Стандартна процентна ставка 2,5 % в день. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 21.03.2025 загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 8137,50 грн. 20.08.2021 ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-20/08/2021 відповідно до умов якого ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» відступило до ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників в тому числі право вимоги за кредитним договором 3711503688/523037 від 17.06.2020 укладеним з [PERSON] 25.08.2021 ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС ГРУП», як новий кредитор, відповідно до умов договору про відступлення права вимоги №1-25/08/2021, відступив право вимоги за кредитним договором 3711503688/523037 від 17.06.2020 укладеним з [PERSON] до ТОВ «ФК АЙКОНС» у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до [PERSON] . Представник позивача вказує, що на виконання вимог ч. 4 ст. 16 ЗУ «Про споживче кредитування» п. 6 ч 3 ст. 175 ЦПК України позивач повідомляє, що останнім на адресу відповідача була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором № 3711503688/523037 від 17.06.2020, проте станом на дату подачі позову зазначена вимога була залишена Відповідачем без виконання. Зазначає, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за кредитним договором, що є порушенням законних прав ті інтересів ТОВ «ФК АЙКОНС", у зв`язку з чим останній вимушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 31.07.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 11.08.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позов, у якому зауважив на частковому визнанні позову відповідачкою. Зазначив, що у матеріалах справи відсутній доказ сплати ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС ГРУП» коштів за відступлення права вимоги від ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА», у зв`язку із чим Відповідач не може в повній мірі вважати, що усі кредиторські зобов`язання, в тому числі щодо вимог до неї, перейшли до нового кредитора. Відповідач не може погодитись із іншою частиною позовних вимог в частині нарахованої заборгованості за процентами за користування кредитом. Позивач вказує, що згідно його розрахунків - прострочена заборгованість за процентами складає в розмірі 6037,50 грн. Однак, вказаний розрахунок ніяк не обґрунтований Позивачем, та суперечить положенням укладеного кредитного договору. Прошу звернути увагу суду, що положенням 4.3. Договору визначено, що у разі, якщо Клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2. цього Договору та/або в Додатку(ах) до цього Договору, проценти передбачені в п.1.3. цього Договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з дня укладення Договору. Таким чином, строк нарахування процентів за користування кредитом не може бути більший за 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з дня укладення Договору. Враховуючи встановлену проценту ставку 2.5% за день користування, то розмір відсотків за користування кредитом у випадку його не повернення, складає не більше 4 725, 00 грн. Із розрахунку 2100*2.5%*90 = 4725, 00 грн. Таким чином, заявлена заборгованість за відсотками у розмірі 1312, 50 грн. не підлягає задоволенню до стягнення. 18.08.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він детально ознайомившись з відзивом на позовну заяву, вважає його безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. 17.06.2020 між ТОВ «Кредитна Установа «Європейська кредитна група» та позичальником [PERSON] укладено у електронному вигляді договір про надання фінансового кредиту № 3711503688/523037, який позичальник підписав за допомогою електронного підпису. За п.1.1, 1.2 договору, сторони погодили кредит на суму 2100,00 грн, строком на 10 днів до 26.06.2020. За пунктом 1.3 процентна ставка визначена 2,5 % на добу від суми кредиту. За пунктом 1.4 договору, кредит надається в безготівковій формі. У розділі 7 договору визначено реквізити сторін та вказана картка позичальника [PERSON] 5168 - 75xx - xxxx 9960. Додатком №1 до договору є графік розрахунків, де вказана сукупна сума процентів за строк кредитування 10 днів у розмірі 525,00 грн. 20.08.2021 ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-20/08/2021 відповідно до умов якого ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» відступило до ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників в тому числі право вимоги за кредитним договором № 3711503688/523037 від 17.06.2020 укладеним з [PERSON] 25.08.2021 ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС ГРУП», як новий кредитор, відповідно до умов договору про відступлення права вимоги №1-25/08/2021, відступив право вимоги за кредитним договором 3711503688/523037 від 17.06.2020 укладеним з [PERSON] до ТОВ «ФК АЙКОНС» у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до [PERSON] . За розрахунком заборгованості виконаними позивачем ТОВ «ФК Айконс», зазначено заборгованість відповідача [PERSON] за договором № 3711503688/523037 від 17.06.2020 із загальною сумою 8137,50 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту: 2100,00 грн, заборгованості по відсоткам: 6037,5 грн. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Згідно частини першої ст.1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З наданих позивачем документів вбачається, що кредитний договір між сторонами укладався в електронній формі. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч.1ст. 642 ЦК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт укладення 17.06.2020 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] кредитного договору № 3711503688/523037 в електронній формі. ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, надавши кредит в сумі 2100,00 грн відповідачці [PERSON] . За умовами договору сторонами погоджено суму кредиту, проценти за користування кредитними коштами, строк повернення коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов кредитних договорів, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі статтею 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Відповідачем, згідно до наданих позивачем розрахунків, грошові кошти повернуто не було. Відповідно до частин 1 та 2 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно до частини 1 статті 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Відповідно до п. 1 ч.1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Позивач надав документацію, яка наявна у нього як у нового кредитора, що стосується заборгованості боржника, яка підтверджує дійсність та наявність права грошової вимоги до боржника станом на дату відступлення права вимоги. Таким чином, до ТОВ «ФК Айконс» перейшли всі права ТОВ ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» щодо права вимоги до позичальника [PERSON] за кредитним договором № №3047621430/491961. Доводи представника відповідача у цій частині не знайшли свого підтвердження. [PERSON] не виконала у повному обсязі свого обов`язку по своєчасному поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості. Таким чином позивач ТОВ «ФК Айконс» правомірно вимагає стягнення простроченої заборгованості з відповідача відповідно до умов договору. Разом із цим, суд вважає, що розмір заборгованості обґрунтований не у повному обсязі у зв`язку із наступним. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення. Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач протягом строку кредитування у 10 день не сплатила кредит та проценти за користування кредитом. Представником позивача не були надані докази, які б підтверджували вчинення відповідачем дій на пролонгацію строку кредиту, передбачених розділом 4 договору. За змістом ст. 1048 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 р по справі № 300/438/18. При зверненні до суду з позовом, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 6037,50 гривень. Нарахування та стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза визначеними строками суперечить вимогам ЦК України. Частиною другою статті 625ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 05 червня 2020 року у справі № 922/3578/18 зазначила, що системний аналіз частини другої статті 536, частини другої статті 625 та статті 627Цивільного кодексу України дозволяє дійти висновку, що законодавцем не обмежено право сторін визначити у договорі розмір процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами. Однак, диспозитивний характер цих норм у цілому обмежується положенням частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, яка зазначає про стягнення трьох процентів річних, що має наслідком визначення таких процентів саме у річних, а не будь-яким іншим способом обчислення процентів за умовами договору. Отже, законодавцем передбачено, що договором може бути встановлено інший розмір процентів річних, а не інший спосіб їх обчислення (зокрема, в розмірі певного проценту за кожний день прострочення). Санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань (пункт 8.32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18). В даному випадку з поданих до суду матеріалів вбачається, що позивачем було заявлено до стягнення з відповідача проценти за користування кредитними коштами поза межами строку кредитного договору. При цьому позовних вимог про стягнення грошових коштів за прострочення виконання зобов`язання відповідно до правил ст.625ЦК України позивач не заявляв. Позивачем ставляться вимоги про стягнення саме тіла кредиту та процентів. Розрахунку заборгованості в порядку ч. 2 ст.625ЦК України позивач не надавав та вимог про стягнення таких коштів не заявляв. У зв`язку із цим, до спірних правовідносин слід застосувати вищевказані правові висновки касаційного суду щодо обмеження нарахування процентів за користування кредитом строком дії договору. За неповернення кредитних коштів після закінчення строку, на який вони були видані, може настати відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, проте регулятивна норма ч. 1 ст.1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 Кодексу не можуть застосовуватись одночасно, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16. П. 4.3 Договору кредитування передбачено, що у разі, якщо Клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2. цього Договору та/або в Додатку(ах) до цього Договору, проценти передбачені в п. 1.3. цього Договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з дня укладення Договору. За таких умов, правомірним є нарахування відсотків за передбачений договором 90 денний максимальний строк у межах якого можуть нараховуватись відсотки за користування кредитом (який сторонами пролонгований не був). Передбачений п.1.3 розмір 2,5 процентів від суми кредиту 2100,00 грн складає 2100 грн *2,5% * 90 дорівнює 4725,00 грн. Таким чином, за 90 днів відсотки мали бути нараховані у розмірі 4725,00 грн. Разом, заборгованість позивача станом дату закінчення строку дії кредитування становила 6825,00 грн (2100,00 грн тіла кредиту + 4725,00 грн нарахованих відсотків). Отже, вірним розміром заборгованості відповідача є 6825,00 грн. У зв`язку із викладеним позов підлягає частковому задоволенню у сумі 6825,00 грн. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому суд стягує частково з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у зв`язку зі зверненням з позовом до суду у наступних розмірах. Сума задоволених вимог 6825,00 грн складає 84,0 % від 8137,5 грн. заявлених вимог. Судовий збір позивачем було сплачено у розмірі 2422,40 грн. Тому, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 84,0 % сплаченого судового збору, тобто 2034,48 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial