Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

В травні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором, в обгрунтування якого вказав, що 13.06.2024 між [PERSON] та Ароновичем Ф.М. (Адвокат) було укладено Договір про надання правової допомоги, згідно якого він прийняв на себе зобов`язання надати правову допомогу [PERSON] . На виконання умов Договору 13.06.2024 він, зокрема, відповідно до вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видав ордер на надання правничої (правової) допомоги на представництво інтересів Відповідачки в правоохоронних органах та суді. Відповідно до умов п. 1.2 Договору Відповідачка надала йому, як адвокату, право: подавати і одержувати необхідні адвокатські запити, довідки та документи, заяви, клопотання, позовні заяви, скарги, апеляційні скарги, касаційні скарги, брати участь в переговорах, допитах, судових засіданнях, у тому числі в районних, адміністративних судах, в інших процесуальних діях, подавати клопотання, одержувати копії рішень, ухвал, постанов та інших документів, а також користуватись всіма іншими правами, наданими адвокату як представнику законодавством України та Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та цим Договором. Сторони визначили початок надання правової допомоги - датою підписання Договору (п. 2.2. Договору), та закінчення надання правової допомоги - прийняття судовим або іншим повноважним органом позитивного рішення для Клієнта (п. 2.3. Договору). Згідно з п. 2.5 Договору Клієнтка зобов`язалась оплатити роботи, виконанні до розірвання договору, а Адвокат передати клієнту всі документи. При цьому пунктом 3.2 Договору сторони визначили, що оплата послуг Адвоката визначається за домовленістю сторін. З Відповідачкою був укладений саме такий, «рамковий» договір, оскільки попередньо йшлося виключно про супровід при проведенні допиту в якості свідка. Після прибуття до слідчого, для Відповідачки та для нього було повною несподіванкою повідомлення їй про підозру, вручення клопотання про тримання під вартою та виклик у судове засідання для розгляду цього клопотання. І ці події відбулись протягом одного дня. Зрозуміло, що з огляду на терміновість без наявності технічної можливості підготовки нового змісту договору та при важкому емоційному стані Дарії обговорити та підписати нові умови договору було не можливо та не прийнятно. Позивач надав Відповідачці наступну правову допомогу, зокрема: ознайомлення з повідомленням про підозру від 13.06.2024 року та додатками в межах кримінального провадження №12023262020000634 від 21.02.2023 - 2 години; ознайомлення з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 13.06.2024 в рамках кримінального провадження №12023262020000634 від 21.02.2023 - 2 години; супровід при проведенні допиту в якості обвинуваченої - 2 години; подання процесуальних документів до суду - 2 години; \~ \~ \~ \~підготовка позиції та участь у судовому засіданні (з урахуванням відрядження з міста Києва до міста Чернівці та повернення до Києва) - 26 годин. Загалом на надання послуг витрачено понад 32 години. Позивач також поніс додаткові витрати на проїзд до м. Чернівці 12-13.06.2024, та сплатив вартість квитка 2077,56 грн., що підтверджується посадочним документом від 07.06.2024. Факт надання послуг Відповідачці підтверджується Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівців у справі № 725/5462/24 від 13.06.2024 року, якою у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою [PERSON] було відмовлено та застосовано менш суворий запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 07.07.2024. Після надання послуг адвокат визначив вартість наданих послуг у розмірі 15000 грн.. У той же час Відповідачка відмовилась сплачувати надані послуги, у зв`язку з чим він був змушений звернутись до останньої із листом-вимогою № 1/2025-01 від 29.01.2025, в якій просив оплатити надану Адвокатом правову допомогу у розмірі 15 000 грн. на банківський рахунок та надати підтвердження здійснення оплати. Однак, станом на день звернення із даною позовною заявою, в порушення вимог укладеного Договору, Відповідачка так і не сплатила надані Адвокатом послуги. З врахуванням наведеного, позивач просить: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 15 000,00 грн. - як витрати на правничу допомогу; судові витрати (витрати зі сплати судового збору) покласти на Відповідачку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задоволити з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила, оскільки позивач приїжджав не тільки для захисту її прав, а представляв також Волинця О. та Бабічеву А. Вона через Волинця передала позивачу 10000грн., та оскільки в Договорі не було зазначено суми за надані послуги, тому вона нічого йому не винна. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.06.2024 між [PERSON] (Клієнтом) та Ароновичем Ф.М. (Адвокатом) було укладено Договір про надання правової допомоги, згідно якого Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу. Відповідно до п. 1.2 Договору, Клієнт надає право Адвокату при здійсненні своїх повноважень: подавати і одержувати необхідні адвокатські запити, довідки та документи, заяви, клопотання, позовні заяви, скарги, апеляційні скарги, касаційні скарги, розписуватись на них і, сплачувати від імені Клієнта судовий збір, брати участь у будь-яких переговорах, допитах, судових засіданнях, у тому числі в районних судах, адміністративних судах, в інших процесуальних діях, подавати клопотання, одержувати копії рішень, ухвал, постанов та інших документів, а також користуватись всіма іншими правами, наданими адвокату, як представнику, законодавством України та Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та цим Договором. Сторони визначили початок надання правової допомоги - датою підписання Договору (п. 2.2. Договору), та закінчення надання правової допомоги визначається як подія, а саме: прийняття судовим або іншим повноважним органом позитивного рішення для Клієнта (п. 2.3. Договору). Згідно з п. 2.5 Договору, Клієнт зобов`язаний оплатити роботи, виконанні до розірвання договору, а Адвокат передати клієнту всі документи. Відповідно до п.3.2 Договору сторони визначили, що оплата послуг Адвоката визначається за домовленістю сторін. На виконання умов вказаного Договору 13.06.2024 адвокат Аронович Ф.М. видав ордер на надання правничої (правової) допомоги на представництво інтересів [PERSON] в правоохоронних органах та суді. Згідно ухвали Першотравневого районного суду м. Чернівців у справі № 725/5462/24 від 13.06.2024 року, адвокат Аронович Ф.М. представляв інтереси [PERSON] в суді при розгляді клопотання в кримінальному провадженені №12023262020000634 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою [PERSON] . Вказаною ухвалою суду у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою [PERSON] було відмовлено та застосовано до підозрюваної запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 07.07.2024. 29.01.2025 року позивач направив на адресу відповідача лист-вимогу № 1/2025-01 від 29.01.2025, в якій просив оплатити надану Адвокатом правову допомогу у розмірі 15000 грн. на банківський рахунок та надати підтвердження здійснення оплати. Вказані обставини підтверджуються матеріалами цивільної справи. Відповідно до ст.14 Правил адвокатської етики, Адвокат надає правову допомогу відповідно до законодавства України про адвокатуру та адвокатську діяльність на підставі договору про надання правової допомоги. Договір про надання правової допомоги - договір, за яким одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується надавати правову допомогу іншій стороні договору (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору, у випадку, якщо така оплата передбачена договором. До договору про надання правової допомоги також застосовуються загальні положення цивільного законодавства про договір. Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні. Згідно зі статтею 1 вказаного Закону договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ч.1 ст.26 вказаного Закону адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги. Згідно ч.ч.1-3 ст.27 вказаного Закону Договір про надання правничої допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правничої допомоги може вчинятися усно у випадках: 1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); 2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правничої допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк. До договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. За своєю правовою природою договір про надання правничої допомоги є договором про надання послуг. Відповідно до ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ст.28 Правил адвокатської етики, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Отже, з наведеного слідує, що адвокатський гонорар є однією із умов, яка визначається сторонами договору про надання правничої допомоги, тому відсутність у договорі розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає підстав вважати, що сторони при укладенні договору про надання правової допомоги погодили розмір адвокатського гонорару. Таку ж позицію виклав Верховний Суд у постанові від 18 грудня 2019 року в справі № 522/17845/15-ц. Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Договір про надання правової допомоги від 13.06.2024 року, укладений між [PERSON] (Клієнтом) та Ароновичем Ф.М. (Адвокатом) не визначає розміру гонорару адвоката та/або порядку його обчислення (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати тощо. Отже, зміст вказаного Договору не свідчить про безумовну домовленість сторін про порядок обчислення гонорару, його розмір та порядок сплати, враховуючи, що відповідач заперечує визначений позивачем розмір гонорару за надані ним послуги. Наведений позивачем в позовній заяві перелік наданих відповідачу послуг (правової допомоги) із зазначенням витраченого часу (годин) позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено. Не обґрунтовано позивачем і визначена ним вартість наданих відповідачу послуг в сумі 15000грн., з врахуванням обсягу наданих послуг та витраченого часу. Не підтверджує вказаних обставин і надані позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог ухвала Першотравневого районного суду м. Чернівців у справі № 725/5462/24 від 13.06.2024 року, а також посадочний документ на потяг Київ-Чернівці 12.06.2024р. на ім`я [PERSON] , який було придбано останнім 07.06.2024р., тобто ще до укладення Договору з відповідачем 13.06.2024р. Таким чином, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності підстав для стягнення з відповідача винагороди адвоката за надані послуги (гонорару) в сумі 15000грн. відповідно до Договору про надання правової допомоги від 13.06.2024 року. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором, слід відмовити.

Outcome: dismissed