Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява обґрунтована тим, що [PERSON] уклав із акціонерним товариством «ОТП Банк» кредитний договір № 2000313977, який за правовою природою є змішаним договором, а саме кредитний договір та договір про надання банківських послуг, в якому містяться елементи різних договорів і надаються декілька різних видів послуг кредитування та видача і обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток в межах якого було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] . 13.10.2023 року між акціонерним товариством «ОТП Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 13/10/23, відповідно до умов якого право вимоги за вищевказаним картковим рахунком, відкритим в межах кредитного договору № 2000313977, перейшло до позивача. Посилаючись на те, що всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань, позивач просив суд про стягнення з [PERSON] заборгованості за картковим рахунком № [NUMBER] у розмірі 56767,57 грн., яка складається із 36658,80\~грн. загальної суми боргу по тілу та 20108,77 грн. загальної суми боргу по відсотках. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але у позовній заяві просив про розгляд справи за його відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився, правом надання відзиву не скористався. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 31.07.2012 року між [PERSON] та акціонерним товариством «ОТП Банк» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2000313977, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 6726,00 грн., з метою придбання товарів і послуг. У п. 2.1 цього Договору зазначено, що Банк та позичальник підтверджують факт укладення між ними договору про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток на підставі Правил користування кредитною карткою MasterCard Standard. Відповідно до п. 2.2 Договору, за умови належного виконання позичальником умов кредитного договору та прийняття банком позитивного рішення щодо надання держателю кредиту, Банк: відкриває держателю картковий рахунок в гривнях та випускає кредитну картку типу MasterCard Standard. В порядку передбаченому Угодою надає позичальнику кредит шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії до карткового рахунку у розмірі, що передбачений угодою, а позичальник приймає кредит і зобов`язується повернути суму отриманого кредиту на умовах, в строки та в порядку, що передбачені угодою. Відповідно до п. 2.4 Договору, розмір кредитного ліміту складає 1000,00 грн. та може бути змінений. За п. 2.5. Договору строк дії кредитної лінії становить 3 роки та може бути змінений. Відповідно до п. 2.7 Договору, строк дії картки та інші умови її обслуговування встановлюються Правилами. Відповідно до п. 2.9. Договору за користування кредитом, в тому числі Простроченим кредитом та Овердрафтом, Банк нараховує проценти в розмірі встановленому Тарифами Банку та на дату укладення Угоди розмір процентів становить 2,49 відсотків на місяць по операціях розрахунків карткою за товари та послуги та в мережі Інтернет та 3,49 відсотків на місяць по операціях зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки. У разі виникнення несанкціонованого овердрафту відсотки нараховуються від суми заборгованості 0,15 відсотків за день. Пунктом 2.9.1. Договору визначено пільговий період та пільгову відсоткову ставку. Вказаний Договір, графік платежів та інформаційний листок підписані відповідачем особисто. 13.10.2023 року між акціонерним товариством «ОТП Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 13/10/23, відповідно до умов якого право вимоги за вищевказаним картковим рахунком, відкритим в межах кредитного договору № 2000313977, перейшло до позивача. Згідно реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 13/10/23 від 13.10.2023 року, до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором № 2000313977 (номер у реєстрі 6828) на суму 56767,57 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за картковим рахунком № [NUMBER] , відкритим в межах кредитного договору № 2000313977 від 01.02.2013 року, наданого позивачем, заборгованість [PERSON] дорівнює 56767,57 грн. та складається із 36658,80 грн. загальної суми боргу по тілу та 20108,77 грн. загальної суми боргу по відсотках. При цьому позивачем у позовній заяві вказано, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 13.10.2023 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Проте позивачем не долучено до позовної заяви жодного доказу відкриття акціонерним товариством «ОТП Банк» відповідачу карткового рахунку № [NUMBER] , видачі йому платіжної картки із встановленим кредитним лімітом та отримання її останнім, не підтверджено факту користування відповідачем відповідними кредитними коштами; не долучено розрахунку заборгованості та/чи виписки про рух коштів, тощо, зробленого первісним кредитором, зокрема на дату відступлення права вимоги, а також інших доказів на підтвердження розміру позовних вимог. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагається. Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. Згідно з положеннями статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). У відповідності до вимог ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Частинами 1-3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є, саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі й первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. В даному випадку при зверненні до суду позивач не надав доказів на підтвердження перерахування первісним кредитором на рахунок відповідача кредиту, який просить повернути позивач. Більше того, в кредитному договорі № 2000313977 та в долучених до позовної заяви інших документах не відображено номеру карткового рахунку, який нібито відкрито відповідачу, номер такого карткового рахунку №\~ [NUMBER] міститься лише в позовній заяві. Ані позовна заява, ані інші, долучені до неї документи, не містять розміру ліміту, який було встановлено відповідачу, а відповідно до п. 2.4 кредитного договору № 2000313977 сторони узгоджували розмір кредитного ліміту в розмірі 1000,00 грн., що є значно меншою, ніж заявлена позивачем до стягнення сума тіла кредиту в розмірі 36658,80\~грн. Доказів зміни такого ліміту первісним кредитором позивач не надав. Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу. Більше того, вказаний розрахунок здійснений новим кредитором лише за період з 13.10.2023 року по 31.05.2025 року, і по ньому не проведено жодних нарахувань, а сума, яку просить стягнути позивач в розмірі 56 767,57 грн., і яка складається із 36658,80\~грн. загальної суми боргу по тілу та 20108,77 грн. загальної суми боргу по відсотках, вказана на момент проведення розрахунку 13.10.2023 року та дублюється до моменту закінчення розрахунку 31.03.2025 року. Вказаний розрахунок не підтверджує, за який період нараховані суми тіла та відсотків, які обліковувались станом на 13.10.2023 року. Окрім того, долучений розрахунок не містить розміру відсоткової ставки, по якій проведено нарахування відсотків у сумі 20108,77 грн., що позбавляє суд можливості здійснити перевірку правильності нарахування відсотків, та зважаючи на п. 2.9. Договору, яким визначено різний розмір відсотків, перевірити який розмір відсотків застосовано кредитором. Вказане відповідає висновку Верховного Суду, наведеного в постанові від 29.01.2020 у справі № 755/18920/18 (провадження № 61-17205 св 19). Окрім того, умовами кредитного договору визначено, що укладення між сторонами договору про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток здійснено на підставі Правил користування кредитною карткою MasterCard Standard (п. 2.1. Договору), а проценти Банком нараховуються в розмірі, встановленому Тарифами Банку (п. 2.09. Договору); однак ані Правил користування кредитною карткою, ані Тарифів Банку до позовної заяви не долучено. Долучені до позовної заяви специфікація до кредитного договору, рахунок №137 від 31.07.2012 року, накладна №137 від 31.07.2012 року та товарний чек №137 від 31.07.2012 року жодним чином не відносяться до предмета спору, а лише відображають та підтверджують домовленість сторін про необхідність отримання відповідачем кредиту в сумі 6726,00 грн., з метою придбання товару. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог, оскільки будь- яких доказів отримання відповідачем грошових коштів позивач не надав, а факт укладення з відповідачем договору про надання споживчого кредиту не є достатньою підставою для стягнення зазначеної позивачем заборгованості за картковим рахунком.

Outcome: dismissed