Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

Позивач ТОВ «Бізнес Позика», інтереси якого представляє Мишевська Н.М., звернувся до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 119 167,80 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02.11.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладений договір про надання кредиту №352071-КС-002, шляхом обміну електронним повідомленням, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1,00 процент за кожен день користування Кредитом. Пунктом 2. Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі - Проценти за користування Кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. Пунктом 3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору. ТОВ «Бізнес Позика» виконало взяті на себе зобов`язання, в свою чергу [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за Договором № 352071-КС-002, не повернув грошові кошти, у зв`язку з чим станом на 22.06.2025 утворилась заборгованість у розмірі 119 167,80 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 39 180,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 44 987,80 грн; суми заборгованості по штрафам - 25 000,00 грн; суми прострочених платежів за комісією - 10 000,00 грн. За викладених обставин представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес Позика» вищевказану заборгованість та судові витрати. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 02 липня 2025 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання та за клопотанням представника позивача було витребувано в АТ КБ «ПриватБанк» інформацію по картковому рахунку, що належить [PERSON] . Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04 вересня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с.9). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток за місцем проживання, вказаним в позовній заяві, оголошенням про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місце знаходження чи місце роботи якого невідоме на офіційному сайті Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області та шляхом направлення судової повістки на електронну адресу відповідача, яка доставлена до електронної скриньки 29.09.2025 року, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву не подав. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України. 23 жовтня 2025 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно і всебічно вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 12,13,81,89 ЦПК України передбачено: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В судовому засіданні встановлено, що 02.11.2024 року між позивачем ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем [PERSON] укладений договір №352071-КС-002 про надання кредиту, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку визначеному ЗУ «Про електронну комерцію». Також відповідачам був підписаний паспорт споживчого кредиту (а.с.15-28). Позивачем ТОВ «Бізнес Позика» 02.11.2024 року направлено відповідачу [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 352071-КС-002 про надання кредиту. 02.11.2024 року [PERSON] прийняв (акцептував) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 352071-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направлено відповідачу [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-6976, на номер телефону [NUMBER] (який зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено. Таким чином, 02.11.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір № 352071-КС-002 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» (а.с.29-52). Відповідно до договору кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 50 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. Тип кредиту - кредит. Пунктом 2 договору про надання кредиту № 352071-КС-002 передбачено, що строк кредиту 16 тижнів, стандартна процентна ставка за кредитом в день: 1,00000000, фіксована, комісія за надання кредиту 10 000,00 грн, загальний розмір наданого кредиту 50 000,00 грн, термін дії договору до 22.02.2025 року. Орієнтована загальна вартість наданого кредиту 101 169,02 грн. Загальні витрати за кредитом 51 16902 грн. Орієнтована реальна річна процентна ставка 9 271,09 процентів, дена процентна ставка 0,91 процентів. Пунктом 3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору. На виконання умов договору відповідачу було перераховано 50 000,00 грн на банківську карту відповідача № [NUMBER] , Банк карти отримувача: PRIVAT BANK, дата проведення платежу 02.11.2024, призначення платежу: Перерах. коштів [PERSON] ІПН [NUMBER] зг. кредитного дог. № 3520071-КС-002 від 02.11.2024, що підтверджується підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів ТОВ «ПрофітГід» (а.с.53). Крім того, згідно витребуваної з АТ КБ «ПриватБанк» інформації, суду повідомлено, що картка [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) емітована на ім`я [PERSON] , та надано виписку про рух коштів за період з 02.11.2024 по 22.02.2025, з якої вбачається, що останній здійснював операції як щодо зняття готівки з карткового рахунку, так і щодо розрахування кредитною карткою (а.с.95-101). Однак, відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість перед позивачем, яка згідно розрахунку заборгованості за договором та довідки про стан заборгованості станом на 23.06.2025 року становить: 119 167,80 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 39 180,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 44 987,80 грн; суми заборгованості по штрафам - 25 000,00 грн; суми прострочених платежів за комісією - 10 000,00 грн. (а.с.12-14). Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником (відповідачем [PERSON] ) взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем (АТ «ПУМБ») за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Як вбачається із матеріалів справи оспорюваний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст. 12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис»", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Окрім цього, в матеріалах справи, наявний розширений розрахунок заборгованості, а доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачем не надано, відтак розрахунок заборгованості узгоджується зі змістом договору та є належним доказом. Дана позиція суду відповідає позиції, що міститься у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року по справі 753/16745/15-ц, провадження N0 61-40036св18. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно ст. 640 ЦК України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно із ст. 642 ЦК України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Згідно із ст.1054 ЦК України а кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач [PERSON] користувався наданими коштами. Згідно із розрахунком заборгованості за договором та довідки про стан заборгованості станом на 23.06.2025 рокузаборгованість з урахуванням часткового погашення становить: 119 167,80 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 39 180,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 44 987,80 грн; суми заборгованості по штрафам - 25 000,00 грн; суми прострочених платежів за комісією - 10 000,00 грн (а.с.11-14). При цьому відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед ТОВ «Бізнес Позика», не довів відсутність заборгованості. Суд погоджується з розрахунком позивача щодо заборгованості за тілом кредиту, простроченими платежами по тілу кредиту та одноразової комісії з надання кредиту, а тому вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимоги про стягнення з відповідача неустойки, суд зазначає наступне. Положення п. 18 розд.«Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначають, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На підставі викладеного, у даному випадку відсутні підстави для стягнення з відповідача 25 000,00 грн суми заборгованості по штрафам, оскільки така нарахована позивачем у період дії в Україні воєнного стану, що є неправомірним. Враховуючи викладене, дослідивши та проаналізувавши подані письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» підлягають частковому задоволенню, та з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Бізнес Позика» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 3520071-КС-002 від 02.11.2024 року в розмірі 94 167,80 грн., з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту - 39 180,00 грн; сума прострочених платежів по процентах - 44 987,80 грн; сума прострочених платежів за комісією - 10 000,00 грн. У задоволенні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес Позика» суми заборгованості по штрафам в сумі 25 000 грн необхідно відмовити. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд», та відповідно до ч. 3 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір позивачем сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 9003 від 27.06.2025 (а.с. 11). Однак, враховуючи часткове задоволення судом позовних вимог з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1 914,21 грн. (2422,40 грн х 94 167,80 грн/ 119 167,80 грн) сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial