Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

ТОВ «Сучасний факторинг» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 30200009345 від 04.06.2020 року. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 04.06.2020 року між [PERSON] та ТОВ «Сучасний факторинг» був укладений договір позики № 30200009345. Відповідачу було надано позику в розмірі 20625,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. Позивач свої зобов`язання за договором позики виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором позики. У свою чергу, відповідач свої зобов`язання щодо повернення наданих йому кредитних коштів виконала не в повному обсязі, в рахунок повернення позики відповідачем сплачено 13255,00 грн., тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики № 30200009345 від 04.06.2020 року на загальну суму 14589,23 грн, що складається з: 10311,98 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 3246,00 грн. - заборгованість за відсотків за користування кредитом, 1031,25 грн. заборгованість за комісією з обслуговування кредиту. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмір 6500 грн. Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду від 19.09.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до поданої заяви просить справу розглядати без його участі, у випадку неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність, а також відзиву не подала. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно з ч. 1 ст.280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалив справу розглядати заочно за відсутності належним чином повідомленого відповідача, який не з`явився в суд без поважних причин або не подав відзив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 04.06.2020 року між [PERSON] та ТОВ «Сучасний Факторинг» був укладений договір позики № 30200009345 та підписано заяву про отримання споживчого кредиту від 04.06.2020 року та паспорт позики за договором позики № 30200009345 від 04.06.2020 року, за умовами яких позивач надав відповідачу позику на строк 6 календарних місяці у розмірі 20625,00 грн. Відповідно до п.3.2 Договору вартість послуг, які позичальник бажає сплатити за рахунок позики становить 9187,64 грн. та перераховується Позикодавцем на користь одержувача відповідно до доручення позичальника визначеного у заяві останнього. Пунктами 3.3 та 3.4 Договору передбачено, що проценти за користування позикою встановлюються на рівні 0,01% від суми позики за календарний місяць та нараховуються авансом на початку кожного місяця користування позикою. Реальна процентна ставка встановлюється на рівні 59,52% річних від суми Позики. Пунктом 3.6 Договору зазначено, що комісія за управління позики встановлюється на рівні відсотків від суми позики за календарний місяць та зазначається у графіку платежів. Надання кредиту було здійснено відповідно до його цільового призначення шляхом перерахування коштів на картковий рахунок позичальника, номер якого вказаний у договорі позики та паспорті позики. За правилами ч. 1 ст.202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст.203 ЦК України\~визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст.205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За нормами ч. 1 ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Загальні правила щодо форми договору визначено\~ст.639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно зі ст.1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами ч.1 ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 629 ЦК України\~передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч.1 ст.625 ЦК України\~зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51\~ЦК України, а також спеціальними нормами\~глави 71 ЦК України. Згідно ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 3 ст.\~12, ч.ч. 1, 5 ст.\~81ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд вважає, що обставини, на які посилається позивач, підтверджуються належними та допустимими доказами, дослідженими судом у судовому засіданні, у той же час відповідачем не надано жодних належних доказів, що підтверджують необґрунтованість чи безпідставність позовних вимог. Так само відповідач не висловив жодних заперечень щодо змісту позовних вимог, а також доказів, якими вони обґрунтовуються. За таких обставин позовні вимоги підлягають повному задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за договором позики станом на 23.07.2025 року на загальну суму 14589,23 грн., з яких: 10311,98 заборгованість за тілом кредиту, 3246,00 грн. заборгованість за відсотками, 1031,25 грн. заборгованість за комісією. Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.8 ст.141\~ЦПК\~України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів,рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Позивачем при зверненні до суду з позовом, що поданий через підсистему «Електронний суд», сплачено судовий збір, з урахуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 у розмірі 2\~422,40 грн., який слід стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У позовній заяві ТОВ «ФК «Сучасний Факторинг» просило стягнути на свою користь витрати на правову допомогу в розмірі 6500,00 грн., які підтверджуються договором про надання правничої допомоги № 20/06-СФ від 20.06.2025 року, актом прийому-передачі наданих послуг від 25.07.2025 року, платіжною інструкцією №728060 від 29.07.2025 року про перерахування 6500 грн. адвокатському Бюро «Тараса Онищенка». Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду за результатами розгляду справи №200/14113/18-а ухвалив постанову від 26.06.2019, в якій сформував правову позицію, яка також зазначена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.10.2021 по справі №620/1958/19, згідно з якою, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved