Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що 24.09.2019 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем укладено договір про надання кредиту №491011787 до умов якого, надано позичальнику 34\~466,63 грн. кредиту, строком на 60 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою 39,90%. Загальний розмір кредиту 34\~908,51 грн. В свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість. В свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно детального розрахунку заборгованості станом на 23.02.2021 року загальний розмір заборгованості становить 52\~434,68 грн., яка складається з тіла кредиту в розмірі 34\~466,63 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 17\~068,05 грн., що підтверджується детальним розрахунком заборгованості. 22.02.2021 року між АТ «Альфа Банк» та ТОВ «ФК Форт» було укладено договір факторингу на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до ТОВ «ФК Форт». В подальшому 23.02.2021 року між ТОВ «ФК Форт» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу за умовами якого права вимоги за кредитним договором перейшли до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс». ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 24.09.2019 року укладеним між АТ «Альфа-банк» та відповідачем. Представник просить суд винести рішення яким стягнути з відповідача на свою заборгованість за кредитним договором у розмірі 52\~434,68 грн., судовий збір, а також витрати на професійну правову допомогу у розмірі 9200,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав суду заяву про розгляду справи без його участі, не заперечив щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судовими повістками по місцю реєстрації, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Суд вважає за можливе розгляд справи провести без його участі, на підставі наявних в справі доказів із винесенням заочного рішення по справі оскільки відносно цього не заперечив позивач в своїй заяві до суду. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. 24.09.2019 р. між АТ «АЛЬФА-БАНК», правонаступником якого є АТ «Сенс банк», та відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про надання кредиту №491011787, тип кредиту «кредит готівкою», сума кредиту 34\~908,51 грн., процентна ставка 39,90% річних, строк кредиту 60 міс. З умовами відповідача ознайомлено під особистий підпис. Згідно додатку №1 до угоди про надання кредиту №491011787 від 24.09.2019 року відповідача ознайомлено із графіком платежів та розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, під особистий підпис. АТ «АЛЬФА-БАНК» виконав умови кредитного договору, що підтверджується копією виписки з особового рахунку позичальника за період з 24.09.219 року по 22.02.2021 року. 22.02.2021 р. між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФК Форт» укладено договір факторингу № 1, на підставі якою відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Вказані обставини підтверджуються копією договору факторингу №1 (а.с.8-12), витягом з реєстру боржників (а.с.14), копією акту приймання передачі Реєстру боржників від 22.02.2021 р(а.с.13), копією платіжного доручення про перерахування коштів позивачем згідно договору факторингу(а.с.13 на звороті). Таким чином, ТОВ «ФК «Форт» набуло статусу кредитора за кредитним договором укладеним з [PERSON] 23.02.2021 р. між ТОВ «ФК Форт» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу № 01-23-02/21, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Вказані обставини підтверджуються копією договору факторингу № 01-23-02/21 (а.с.15-19), платіжним дорученням (а.с.21 на звороті), реєстром договорів , права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами (а.с.22), копією акту приймання передачі Реєстру боржників (а.с.20-21). Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором укладеним з [PERSON] .. Згідно з розрахунком заборгованості за [PERSON] станом на 23.02.2021 р. обліковується заборгованість в розмірі 52\~434,68 грн., яка складається з: заборгованості з тіла кредиту в розмірі 34\~466,63 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 17\~068,05 грн., 900,00 грн. заборгованість по штрафам, що підтверджується детальним розрахунком заборгованості(а.с.27). За приписами ч.1, 2\~ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1\~ст. 626 ЦК України). В силу ч.1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Загальні правила щодо форми договору визначено\~ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з ч. 1\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1\~ст. 1048 цього ж Кодексу\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України\~визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку щодо доведеності тверджень позивача про укладеність вищевказаного договору про надання кредиту між відповідачем та АТ «ОТП Банк». За приписами\~статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору про надання кредиту. Зазначений договір недійсним не визнано. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.1077 ЦК України за договором\~ факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Ч.1 ст. 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору\~ факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). З наданих суду позивачем доказів видно, що між «Альфа БАНК» та відповідачем 24.09.2019 р. було укладено кредитний договір №491011787. Згідно зазначеного договору, який відповідачем не спростовано, банк надавав відповідачу кредитні кошти, якими відповідач користувався та періодично здійснював погашення заборгованості. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем (а.с.23-26) в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору відповідачем було сплачено два платежі: 25.10.2019 р. 1400,00 грн. та 26.11.2019 р. 1350,00 грн.. Згідно розрахунку позивача вказана заборгованість складається із: заборгованості з тіла кредиту в розмірі 34\~466,63 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 17\~068,05 грн., та заборгованістю по штрафам 900,00 грн., що підтверджується детальним розрахунком заборгованості. Розмір заборгованості відповідачем не спростовано, відзиву по справі не направлено. За вказаних обставин вимоги позивача як належного кредитора підлягають до задоволення частково в розмірі заборгованості по кредиту та відсоткам оскільки вимог про стягнення заборгованості по штрафам в сумі 900,00 грн. позивач не заявляв. На підставі ч.1 ст.141ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору при подачі позову до суду в розмірі 2976,00 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, професійна правова допомога ТОВ «Фінансова компанія «Еліт фінанс» в суді першої інстанції надавалася адвокатом Литвиненко О.І. на підставі договору № 03-07/24 про надання правничої допомоги від 03.07.2024 р.(а.с.28-29). На підтвердження факту надання професійної правової допомоги надано акт приймання-передачі наданих послуг від 02.06.2025 р.(а.с.30), за змістом якого вбачається, що правова допомога надана на загальну суму 9200 грн.; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю(а.с.30 на звороті), копією платіжної інструкції № 2746 від 9200,00 р. про оплату послуг адвоката(а.с.33). Відповідачем клопотань про зменшення витрат на правову допомогу не подавалося, а тому вимоги позивача в частині стягнення витрат на правову допомогу підлягають до задоволення пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial