Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

Адвокат Ватутін І.П., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за борговою розпискою, в якій просить суд стягнути з відповідачки на користь [PERSON] суму заборгованості за розпискою від 05.12.2024 у розмірі 141\~601,75 грн в тому числі: 128\~835,00 грн основний борг, 2\~795,54 грн - 3% річних та 9\~971,21 грн інфляційні втрати, а також понесені судові витрати в розмірі 1\~416,10 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 5\~000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 05 грудня 2024 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів в розмірі 128\~835,00 грн. Факт укладення договору позики, а також отримання відповідачкою від позивачки зазначеної грошової суми підтверджується розпискою [PERSON] від 05.12.2024, оригінал якої зберігається у [PERSON] .. Згідно умов даної розписки, яка написана власноручно відповідачкою, вона бере в борг у позивачки грошові кошти в розмірі 128\~835,00 грн, які вона ( [PERSON] ) зобов?язалася повернути [PERSON] до 05 січня 2025 року. Відповідачка не повернула позивачці позичених грошових коштів, про причини невиконання своїх зобов?язань нічого не повідомляла, на неодноразові телефонні дзвінки перестала відповідати і всіляко ухиляється від спілкування, у зв?язку із чим позивачка надіслала 07.08.2025 на адресу відповідачки письмову вимогу про повернення боргу, в якій наголошувалося, що у випадку неповернення до 25 серпня 2025 року боргу в сумі 128\~835,00 гривень, позивачка буде звертатися до суду з позовом про стягнення з відповідачки усієї суми боргу, а також обумовленого розпискою штрафу в розмірі 3% від суми боргу за кожен день прострочення, неустойки, що передбачена ст.\~625 ЦК України, судових витрат та витрат на правничу допомогу у зв?язку із зверненням до суду. Зазначену вимогу було вручено одержувачу 13.08.2025, що підтверджується інформацією з офіційного веб-сайту Укрпошти (трекінг поштових відправлень зі штрихкодовим ідентифікатором 7750402419479), однак ця вимога відповідачкою проігнорована, що явно свідчить про відверте ухиляння [PERSON] від виконання свого грошового зобов`язання. Таким чином, станом на 25 серпня 2025 року заборгованість відповідачки складає 141\~601,75 грн., в тому числі: 128\~835,00 грн - основний борг, 2\~795,54 грн - 3% річних, 9\~971,21 грн - подвійна облікова ставка, встановлена НБУ за кожен день прострочення. На підставі наведеного, позивачка просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за борговою розпискою від 05.12.2024 у розмірі 141\~601,75 грн, понесені судові витрати та витрати на правничу допомогу. Ухвалою від 01.09.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивачка не з`явилася, її представник - адвокат Ватутін І.П. 05.09.2025 надіслав до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Також , 29.09.2025 подав до суду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи щодо надання правничої допомоги на суму 5000,00 грн. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні 16.09.2025 визнала факт написання розписки та отримання коштів в сумі 128\~835,00 грн. В судове засідання 29 жовтня 2025 року [PERSON] не з`явилася, була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду. Причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення не було. Вивчивши матеріали справи, надані позивачкою докази, оглянувши в судовому засіданні оригінал розписки, дослідивши докази всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов таких висновків. Згідно з ч.\~3 ст.\~12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.\~13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд встановив, що 05 грудня 2024 року [PERSON] власноручно написала та підписала розписку про те, що нею одержано у вигляді позики від [PERSON] гроші у сумі 128\~835 (сто двадцять вісім тисяч вісімсот тридцять п`ять) гривень 06 копійок, які зобов`язалася повернути до 05 січня 2025 року (а.с.\~9). Зі змісту дослідженого судом оригіналу розписки неможливо встановити, з якою метою позичальниці передавалися грошові кошти. 07.08.2025 позивачка направила [PERSON] письмову вимогу про оплату заборгованості, яку відповідачка згідно з трекінгу поштових відправлень Укрпошти зі штрихкодовим ідентифікатором 7750402419479, одержала 13.08.2025, що підтверджується матеріалами справи (а.с.\~10-12). На час розгляду справи в суді, боргове зобов?язання [PERSON] в сумі 128\~835,06 грн не виконане, що підтверджується наявністю оригіналу розписки від 05.12.2024 у [PERSON] . Згідно з ст.\~626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.\~638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ст.\~1046-1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №\~464/3790/16-ц викладено висновок про те, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до вчинення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів, робити відповідні правові висновки. Цивільний кодекс України не встановлює обмежень щодо використання розписки в цивільних відносинах, передбачаючи лише випадки, коли розписці надається правопідтверджувальне значення в окремих видах цивільних відносин. У разі якщо складається боргова розписка, це є доказом факту отримання грошових коштів. В цивільному праві при аналізі правової природи розписки у позикових відносинах йдеться про те, що розписка є замінником письмової форми правочину, яка свідчить про додержання вимоги закону про письмову форму правочину. Якщо наявний факт існування розписки, у якій позичальник чітко зазначає про отримання коштів, скріплює її своїм підписом, така розписка свідчить про реальний характер договору позики, що узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 08.04.2021 у справі № 500/1755/17. У постанові Верховного Суду від 29.06. 2021 у справі № 201/11388/17 зроблено висновок про те, що розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Частиною 1 статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідно до ст.\~525 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно із ч.\~1 ст.\~527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Аналізуючи долучену позивачем до матеріалів справи розписку, судом встановлено, що розписка написана власноручно відповідачкою, тобто факт укладення договору і отримання нею коштів за договором підтверджено належним (письмовим) доказом. Відповідно до ч.\~1 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч.\~1 ст.\~89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, встановлено, що відповідачка свої зобов`язання за договором позики не виконала і не повернула позикодавцю позичені у неї кошти у сумі та в строк, які визначений договором (згідно з розпискою). Враховуючи, що судом встановлено факт укладення між сторонами договору позики й факт існування боргового зобов`язання та його невиконання відповідачкою, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині основного боргу в сумі 128\~835,00 грн та стягнення цієї суми з [PERSON] на користь позивачки. Щодо вимоги про нарахування та виплати 3% річних та інфляційні втрати суд зазначає наступне. 15.03.2022 був прийнятий Закон України №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дій норм на період дії воєнного стану», який набув чинності 17.03.2022. Вказаним законом доповнено\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України. До розділу був внесений пункт 18, відповідно до якого: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Відповідно до наданої представником позивачки розрахунку ціни позову, 3% річних та індекс інфляції нараховано за період з 05.12.2024 по 25.08.2025, тобто вже в період дії воєнного стану від 24.02.2022. Враховуючи положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного Кодексу України, суд вважає, що за таких обставин позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, відтак позовні вимоги щодо стягнення з відповідачки 2\~795,54 грн - 3% річних та 9\~971,21 грн інфляційних втрат не підлягають до задоволення. Відповідно до ст.\~133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.\~1 ст.\~137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.\~2 ст.\~137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.\~3 ст.\~137 ЦПК України). В даному випадку позивачкою на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 5\~000,00 грн надано Договір-доручення про надання правничої допомоги від 10.07.2025, ордер на надання правничої (правової) допомоги №\~008834 від 26.08.2025 та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №\~763 Ватутін І.П., Акт здачі приймання роботи за Договором - дорученням від 10.07.2025 про надання правничої допомоги (а.с.\~13-15). Згідно з квитанцією до платіжної інструкції №\~74270455-1 від 22.08.2025 позивачкою при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 1\~416,10 грн (а.с.\~4). За правилами ч.\~1 та 2 ст.\~141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому пропорційно до задоволених вимог з відповідачки на користь позивачки слід стягнути 1\~288,43 грн судового збору та 4\~549,20 грн витрат на правничу допомогу.

Outcome: partial