Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС», в особі представника, Романенка М.Е., звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 21.04.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 811263. 12.04.2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (ТОВ «ВІН ФІНАНС») було укладено Договір факторингу № 1, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (ТОВ «ВІН ФІНАНС») права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 811263 від 21.04.2018 року. Сума заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (ТОВ «ВІН ФІНАНС») становить 20649,92 грн., з яких: 15778,40 грн. заборгованість за кредитним договором; 1421,35 сума збитків з урахуванням 3 % річних; 3450,17 грн. сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань. Крім того, представник позивача просить поновити строк позовної даності, посилаючись на судову практику та пп.п. 12 «Прикінцевих положень» ЦК України. Ухвалою Миколаївського районного суду Одеської області від 07.08.2025 року було відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням /викликом сторін. (а.с.60) Ухвалою суду від 18 серпня 2025 продовжено строк розгляду справи, відкладено судовий розгляд та визначено дату розгляду даної справи на 23.10.2025. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать поштові конверти, які повернулися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно з ч.2ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України наявні підстави для вирішення судом справи за наявними матеріалами. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з наведеного вище, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів у відповідності до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що дійсно 21.04.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] в електронній формі було укладено договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 811263, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» зобов`язалось надати [PERSON] грошові кошти в загальній сумі 4400,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язалася повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, позика надається строком на 30 днів, процентна ставка за користування кредитом фіксована: знижена процентна ставка\~1,26 % від суми позики за кожен день користування позикою у межах строку надання позики, стандартна процентна ставка\~1,80% від суми позики за кожен день користування позикою (а.с. 20-21). 12.04.2018 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» уклали договір факторингу № 1 (а. с. 16-18). 21.08.2019 укладено додаткову угоду № 24 (а. с. 9) та підписано реєстр права вимоги № 24 від 21.08.2019 про те, що на умовах вищезазначеного договору право вимоги до ряду боржників, в тому числі і до [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту № 811263 від 21.04.2018 перейшло до нового кредитора ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (а. с. 31-32). Відповідно Реєстру прав вимог № 24, підписаного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» на виконання договору факторингу № 1 від 12 квітня 2018 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло право грошової вимоги за договором про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 811263 від 21.04.2019 року, укладеним з [PERSON] , сума заборгованості становить 6776,00 грн., з яких: заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) - 4400,00 грн., заборгованість по відсоткам 2376,00 грн. (а.с. 31-32). Згідно з розрахунком заборгованості, складеним Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» на дату відступлення прав вимоги, заборгованість за договором про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 811263 від 21.04.2019 року становить 15778,40 грн., яка складається з: сума боргу за тілом кредиту\~4400,00 грн., сума боргу за процентами 9266,40 грн., сума боргу за штрафами\~2 112,00 грн. (а.с.10-12). 25.07.2024 загальними зборами учасників ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» прийнято рішення про зміну назви на ТОВ «ВІН ФІНАНС». Як визначено у статтях 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 526 ЦК Українипередбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1статті 1048 ЦК України). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1049 ЦК України). Устатті 1077 ЦК Українивизначено поняття договору факторингу. Договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512, 514 ЦК Україникредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом норм діючого законодавства, які регулюють право вимоги, представник позивача повинен надати належні та допустимі докази на підтвердження, що ТОВ «ВІН ФІНАНС» набуло право вимоги по виконанню відповідачем боргових зобов`язань за договором № 811263 про надання фінансового кредиту, укладеного 21.04.2019 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що він отримав право вимоги за зобов`язаннями [PERSON] на підставі договору факторингу № 1, укладеного 12.04.2018 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (далі - Договір). Відповідно до п.п. 4.1 п. 4 Договору право вимоги переходить від Клієнта до Фактора на в день підписання ними відповідного Реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному Додатку. Пунктом 8.1. визначено, що цей Договір набуває чинності та всі права та обов`язки Сторін за цим Договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін, та скріплення печатками (за наявності її у Сторони). У пункті 8.2 Договору передбачено, що його строк починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1. цього Договору та закінчується 31.12.2018, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором. Враховуючи вищевказані умови договору, обов`язковим підтвердженням переходу прав вимог за цим договором факторингу є реєстр прав вимоги. Судом встановлено, що Договір факторингу № 1 укладено між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» 12.04.2018, тобто ще до підписання кредитного договору № 811263 від 21.04.2019 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] . Разом із тим, до позову долучено копію реєстру прав вимог № 24 від 21.08.2019, тобто складеного поза межами строку дії вказаного вище договору факторингу, відтак за вказаних обставин позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 811263 від 21.04.2019 від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ». У постанові Верховного Суду від 24.04.2018 по справі № 914/868/17 зроблено висновок, що відповідно до положень статей 512,514ЦК Україникредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги щодо майбутніх вимог можливе тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Отже, відповідно до вимог чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. За таких обставин, станом на день укладення договору про відступлення прав вимоги між ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відповідачка не була боржником ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та не мала перед ним будь-яких зобов`язань, оскільки договір позики був укладений після укладення договору факторингу (відступлення права вимоги). Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду Касаційного цивільного суду від 29.01.2020 у справі № 755/18920/18. Встановлені обставини свідчать про те, що позивачем не надано до суду доказів на підтвердження того, що до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (нова назва ТОВ «ВІН ФІНАНС») перейшло право вимоги до відповідачки від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відповідно до договору факторингу, тобто не доведено набуття права первісного кредитора. За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість і безпідставність позовних вимог, а відтак позов до задоволення не підлягає. Щодо клопотання позивача про поновлення строку на звернення до суду з цим позовом, суд зазначає наступне. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ч. 1 ст.256 ЦК України). Частиною 3 статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності лише за заявою сторони у спорі, зробленою до суду. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Постанова від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц, пункти 138-140 постанови від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16). Враховуючи викладене, оскільки суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог ТОВ «ВІН ФІНАНС», що має наслідком відмову у задоволенні позову, а відповідачем не заявлено про застосування позовної давності, питання щодо строків позовної давності до вимог позивача вирішенню судом не підлягає. На підставі п. 2 ч. 1 ст.141 ЦПК України, оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача. На підставі ст.ст. 15, 16, 204, 512, 514, 516, 526, 625, 627, 634, 638, 640, 641, 1046, 1049, 1054 Цивільного кодексу України та

Outcome: dismissed