Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~В провадженні Дніпровського районного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, Служба у справах дітей Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав. \~ \~ \~ \~Позов мотивований тим, що відповідач [PERSON] з 2013 року по даний час ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина [PERSON] . Протягом вказаного періоду відповідач жодного разу не бачив сина і не виявляв уваги до його життя та потреб. Позивачка зазначає, що з 2013 року відповідач не приймає участі у вихованні та розвитку дитини, не проявляє зацікавленості у спілкуванні, забезпеченні навчання та розвитку сина, матеріально не утримує свою дитину, таким чином повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо малолітнього сина. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Пояснила суду, що вона розійшлась з відповідачем досить давно, коли сину було ще два роки. З цього часу [PERSON] зовсім не цікавився життям дитини та не приймав фактично, будь якої, участі у вихованні дитини. Місце проживання відповідача їй невідоме, відповідач спілкування, ані з позивачкою, ані зі своїм сином не підтримує. Представник позивача [PERSON] підтримала позицію позивачки, просила задовольнити позов з підстав викладених у ньому. \~ \~ \~ \~Третя особа [PERSON] , який є сином позивачки та відповідача в присутності психолога [PERSON] пояснив суду, що свого біологічного батька [PERSON] він ніколи не бачив та практично не пам`ятає, де зараз знаходиться його біологічний батько він не знає. Малолітній [PERSON] зазначив, що протягом 10 років він проживав в [PERSON] разом зі своєю матір`ю [PERSON] та її цивільним чоловіком на ім`я [PERSON] , з яким він проводить разом час та любить дивитись футбол. Будь-яких контактів з біологічним батьком [PERSON] мати не хоче та не заперечує проти позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно нього. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи: Служба у справах дітей Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі. В судове засідання представник третьої особи - органу опіки та піклування Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань до суду не подавав. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов, заяв та клопотань до суду не подавав. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши надані письмові матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. З 16 грудня 2011 року по 16 грудня 2013 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно відповіді на адвокатський запит, наданої генеральним директором КНП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №8» ДМР від 06 вересня 2024 року, [PERSON] є пацієнтом центру. Згідно інформації наданої лікарем, з яким укладена декларація, питанням лікування, спілкування з медичними працівниками КНП «ДЦПМСД №8» ДМР займається виключно мати дитини [PERSON] [PERSON] . Батько дитини до лікаря з метою піклування про здоров`я дитини не звертався. Згідно відповіді на адвокатський запит, наданої директором КЗО «Ліцей «Борисфен» Дніпропетровської обласної ради» від 12 вересня 2024 року, [PERSON] , навчався в комунальному закладі з 2018 року по 2023 рік. Мати [PERSON] піклувалась про сина, займалась його розвитком, приймала участь у шкільному житті дитини та матеріальному утриманні. Вона постійно спілкувалась з класним керівником, вихователем, вчителями предметниками та психологами закладу. Батько дитини не приймав участі у житті та навчанні сина, освітній заклад не відвідував жодного разу. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 01 жовтня 2024 року боржник [PERSON] має сукупний розмір заборгованості по аліментах на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі 64527,87 грн. та з січня 2022 року жодного разу не сплатив аліменти на утримання сина. Згідно довідки №126 від 23 жовтня 2024 року, складеної практичним психологом та соціальним педагогом, малолітній [PERSON] вважає своєю родиною матір та громадянського чоловіка матері [PERSON] . Ставлення до матері та [PERSON] позитивне, [PERSON] ідентифікує себе з даними членами родини, відносини між якими гармонійні. Матір [PERSON] для дитини є авторитетом та домінуючою особою, якою у дитини встановлений тісний емоційний контакт, потреби дитини всебічно задовольняються. [PERSON] компенсує дитини відсутність уваги з боку біологічного батька та останній є авторитетом для хлопчика. Відсутність біологічного батька в житті [PERSON] на даний час не вплинула та не вплине в майбутньому негативно на його психічний розвиток. Відповідно до квитанцій, чеків, платіжних доручень, саме [PERSON] повністю утримує сина [PERSON] та сплачує кошти на утримання, забезпечення, життя, навчання та лікування сина. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських прав. Ухилення від виконання своїх обов`язків - це акт свідомої поведінки, тобто особа має реальну можливість виконати його, або не вчиняє відповідних дій. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України вбачається, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку утримувати дитину. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року по справі №203/3505/19 зроблено висновок про те, що відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків / одного з батьків батьківських прав. У постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі №459/3411/18 зроблено висновок про те, що суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку. Так, у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2024 у справі №756/12509/21 вказано, що «органи державної влади і місцевого самоврядування, надаючи висновок, діють паралельно із судом - захищаючи права та інтереси дитини, і тим самим допомагають суду здійснювати захист відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України. Такі висновки, безумовно, мають велике значення для ухвалення судом законного, обґрунтованого та справедливого рішення. Адже висновок органів державної влади та місцевого самоврядування формується з урахуванням досвіду у певній сфері, у межах компетенції відповідного органу та на основі його повноважень. Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , який складений та виданий на основі рішення виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 11 червня 2025 року, Комісія з питань захисту прав дітей виконавчого комітету Слобожанської селищної ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На думку суду, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується у виняткових випадках та виключно тоді, коли невиконання батьківських обов`язків зумовлено винною, усвідомленою поведінкою одного з батьків, що негативно впливає на фізичний, духовний, психологічний розвиток дитини як складові її виховання. Вихованням є процес залучення особистості до засвоєння вироблених людством цінностей, створення сприятливих умов для реалізації нею свого природного потенціалу та творчого ставлення до життя, спрямований на утвердження суспільно значущих норм і правил поведінки особистості. Процес виховання є двостороннім (обов`язкова взаємодія (вихователя і вихованця) та виявляється в піклуванні про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, наданні дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, створенні умов для отримання дитиною освіти, тощо. Зі змісту вищенаведених письмових доказів вбачається, що відповідач [PERSON] тривалий час ухиляється від належного виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню сина [PERSON] . Відповідач не займається вихованням дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує і не намагається забезпечити дитину матеріально. На думку суду, зазначена поведінка батька негативно впливає на розвиток дитини, оскільки батько свідомо позбавив свою дитину належної уваги, піклування тощо. Таким чином, відповідач свідомо ухилився від належної участі у процесі виховання своєї дитини. Позбавлення відповідача батьківських прав в даному випадку відповідатиме інтересам дитини, оскільки вищеописана поведінка батька негативно впливає на духовний та психологічний розвиток дитини. Підсумовуючи викладене суд вважає, що в даному випадку наявні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, у зв`язку із чим позов належить задовольнити. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позивачка звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави повинен бути стягнений сплачений судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved