Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог зазначила, що 16 листопада 2002 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, про що у встановленому Законом порядку відділом реєстрації актів громадянського стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області, було зроблено відповідний актовий запис № 109 та видано свідоцтво про шлюб. Після укладення шлюбу проживали разом однак після певного періоду часу почали проживати окремо. Мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу спільні діти будуть проживати разом з матір?ю. Спори між подружжям щодо виховання дітей, їх місця проживання та спільного утримання, відсутні. Спільне з відповідачем життя, на жаль, не склалося у зв?язку з різними поглядами на сімейне життя, що суперечить її уявленням про сім?ю. Також на цьому підгрунті між ними втрачено взаєморозуміння, почуття любові один до одного. На даний момент, спільне господарство ними разом не ведеться, шлюб набув формальних ознак. На її думку, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її законним інтересам, які мають істотне значення. Примирення не є можливим. Просила розірвати шлюб, зареєстрований 16 листопада 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 109. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Крушинська А. А. у судове засідання не з`явилися, через систему «Електронний суд» представник позивача надала заяву, відповідно до якої просила розглянути справу за відсутності позивача та задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Керімов А. З. у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позов не надали. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. 16 листопада 2002 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області складено відповідний актовий запис № 109 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Сторони мають спільнихдітей: [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області, серія [NUMBER] ; [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області, серія [NUMBER] ; [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововодолазького районного управління юстиції у Харківській області, серія [NUMBER] . Судом було встановлено, що подружжя шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Згідно зі ст. 51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно\~до ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. За приписами ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ч. 2 ст. 56 Сімейного кодексу України). Частиною 1\~ст. 110 Сімейного кодексу України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У пункті 10\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня\~2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~судам роз`яснено, що проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, при дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами та дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде протирічити інтересам чоловіка та дружини. За ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Ураховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ст. 110 Сімейного кодексу України та небажання сторін відновити сімейні відносини, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Положеннями ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України визначено, що рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі викладеного та

Outcome: approved