Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

У травні 2025 року ТОВ «Споживчий центр» (далі Товариство) через систему «Електронний суд» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 01.10.2024-100001343 від 01.10.2024 у розмірі 40 500 грн та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. В обґрунтування вимог представник позивача вказував, що 10.01.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем (позичальником) було укладено вказаний вище кредитний договір, за умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 17 000 грн на реквізити електронного платіжного засобу позичальника. Кредитний договір укладений в електронній формі в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», та підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Під час укладення кредитного договору [PERSON] пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку. Відповідач за умовами договору отримав кредит на умовах строковості, платності та поворотності, зобов`язувався його повернути, сплатити проценти за користування кредитом та комісію, на умовах визначених договором. Товариство свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі надавши відповідачу кредит у передбаченому договором розмірі. Однак, [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату позовної заяви (06.05.2025) утворилась заборгованість у розмірі 40 500,00 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 15\~000,00 грн, заборгованості по процентам в розмірі 13 950,00 грн, комісії 4050,00 грн, неустойки в розмірі 7 500 грн, чим порушуються права та інтереси Товариства. Згідно з ухвалою судді від 04 червня 2025 року відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; сторонам визначено строк для подачі заяв по суті справи; за клопотанням позивача витребувано докази в АТ КБ «ПриватБанк», які надійшли до суду 19.06.2025. 23.06.2025 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] проти позову заперечив та просив відмовити в його задоволенні, мотивуючи тим, що не перебував у кредитних відносинах з позивачем, кредитних коштів не отримував. 01.07.2025 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача просив задовольнити позовну вимоги посилаючись їх підтвердження наданими Товариством доказами. Також просив поданий відповідачем відзив на позовну заяву залишити без розгляду з підстав пропуску строку його подання. Ухвалою судді від 03 липня 2025 року відмовлено в клопотанні відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та постановлено перейти до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданій відповіді на відзив просив проводити розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача адвокат Кушнірук В.М. проти позову заперечив з мотиів, викладених у відзиві. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що 01.10.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 01.10.2024-100001343. При укладенні вказаного кредитного договору відповідачем було пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи ВаnkID Національного банку, під час якої з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних було забезпечено однозначне встановлення фізичної особи (а.с.7). Кредитний договір між сторонами укладений на вебсайті позивача шляхом підписання відповідачем одноразовим ідентифікатором Е577 пропозиції позивача укласти електронний кредитний договір (оферту) в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», надання ТОВ «Споживчий центр» заявки, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомився 01.10.2024 за посиланням htpp://sgroshi/com.ua/ua/informaciya-o-kompanii згідно зі ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», а також відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору (а.с.10 зворот-16), підписаної вказаним одноразовим ідентифікатором, надісланим на фінансовий номер телефону зазначений позичальником при його ідентифікації (реєстрації) в особистому кабінеті на вебсайті, а саме: [NUMBER] , про що свідчить довідка про доставку SMS-повідомлення з одноразовим ідентифікатором (а.с.55). Відповідно до умов заявки та відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепту) кредитного договору № 01.10.2024-100001343 [PERSON] отримав кредит у розмірі 15 000 грн шляхом перерахунку коштів за реквізитами електронного платіжного засобу позичальника 4149-60ХХ-ХХХХ-4556 на строк 124 дні з дати його надання, дата повернення кредиту 01.02.2025. Процентна ставка за користування кредитними коштами - фіксована незмінна процентна ставка «Стандарт» у розмірі 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 2 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів, та фіксована незмінна процентна ставка «Економ» у розмірі 0,5 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт» (п.6 та п. 7 заявки та відповіді позичальника). За умовами кредитного договору комісія, пов`язана з наданням кредиту 9 % від суми кредиту та дорівнює 1 350,00 грн, нараховується кредитором та обліковується у день видачі кредиту, сплачується згідно графіку платежів (п.8 заявки та відповіді позичальника). Комісія за обслуговування кредитної заборгованості 1 350,00 грн у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим періодом, нараховується кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно Графіку платежів. Комісія за обслуговування встановлюється за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн та відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежі, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак надання яких забезпечено кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До комісії за обслуговування кредиту не включено послуги, які кредитодавець зобов`язаний надавати позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит (п.9 заявки та відповіді позичальника). Сторони погодили графік платежів, відповідно до якого сплата відповідних платежів за кредитним договором здійснюється шляхом внесення семи чергових платежів протягом чотирьох чергових періодів, визначили загальний розмір кожного чергового платежу, його складові та дати сплати (п.14 заявки та відповіді позичальника). За умовами договору неустойка: 150 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно він суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання (п.17 заявки та відповіді позичальника). Видача кредитних коштів за договором кредиту підтверджується даними листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №86-0105 від 01.05.2025 (а.с.20), відповідно до якого вказаним товариством на підставі укладеного з позивачем договору про переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024 (а.с.56-60), 01.10.2024 було успішно перераховано кошти за договором кредиту №01.10.2024-100001343 в сумі 15 000 грн на номер картки [NUMBER] , а також даними листа АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-250606/63764-БТ від 11.06.2025 та виписки за рахунком [PERSON] за договором б/н за період 01.10.2024-01.10.2024 (а.с. 41-42), відповідно до яких на ім`я [PERSON] емітовано банківську картку № [NUMBER] , на яку 01.10.2024 зараховано кошти в розмірі 15 000 грн. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. За умовами кредитного договору відповідач зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та комісію, передбачену умовами договору, в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. \~ \~ \~ \~ Однак [PERSON] свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором. Відповідно до довідки-розрахунку за кредитним договором № 01.10.2024-100001343 від 01.10.2024 (а.с.17) загальний розмір заборгованості [PERSON] становить 40 500 грн та складається з 15\~000,00 грн основного боргу, 13 950,00 грн проценти, 1 350 грн комісія, 7 500 грн неустойка, 2 700,00 грн додаткова комісія. Проценти по кредиту нараховані за період з 01 жовтня 2024 року по 02 лютого 2025 року. Перевіряючи правомірність позовних вимог законодавчим нормам, суд виходить з такого. За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі\~ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1\~ст.627 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України.) Абзац другий ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Згідно з ч.ч.1, 3, 4, 7\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п.6 ч.1\~ст.3 вказаного Закону\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до\~ст.610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою\~ст.612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до пункту 4 частини першої\~статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»\~загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою\~статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту,\~\~ у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже,\~Закон України «Про споживче кредитування»\~\~передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію, пов`язану з наданням кредиту та комісію за обслуговування кредитної заборгованості. За положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У постанові Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі № 569/15311/21 (провадження № 61-11750св22) зазначено, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника (іпотекодавця) на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню. На підставі викладеного суд вважає, що позивачем доведено факт укладення з відповідачем кредитного договору № 01.10.2024-100001343, підписаного [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора, та надання позичальнику кредиту в узгодженому сторонами розмірі. Вказане підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, зокрема, даними самого кредитного договору, довідки про доставку SMS-повідомленням з одноразовим ідентифікатором, відомостями листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про переказ кредитних коштів, листа АТ КБ «ПриватБанк» про належність платіжної картки [PERSON] та виписки по рахунку відповідача, з якої вбачається надходження останньому грошових коштів. [PERSON] свої обов`язки за договором не виконав, у встановлений договором строк кредит не повернув, відсотків за користування кредитними коштами та передбаченої договором комісії не сплатив. Зважаючи на оформлений у встановленому порядку кредитний договір, позивач має право вимагати від позичальника повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та комісії. За наведених обставин, позовні вимоги Товариства в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 15 000 грн, за процентами в сумі 13 950 грн, за комісією 1350 грн (за надання кредиту) та за додатковою комісією в розмірі 2 700 грн (за обслуговування кредитної заборгованості) підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки суд зазначає про таке. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга\~статті 551 ЦК України). Пунктом 3 частини першої\~статті 611 ЦК України\~передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки. Положення п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначають, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року\~на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 року до теперішнього часу. Із зазначеного вище слідує, що законодавець звільнив позичальників від відповідальності визначеної статтею 625 ЦК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24.02.2022 та такі нарахування підлягають списанню. За змістом частини 2\~статті 4 ЦК України\~основним актом цивільного законодавства України є саме\~Цивільний кодекс України. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 дійшов висновку про те, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18\~розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України. Отже, до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку із невиконанням відповідачем грошових зобов`язань за кредитним договором №01.10.2024-100001343 від 01.10.2024, підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Враховуючи викладене суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача 7 500 грн неустойки, оскільки така нарахована позивачем у період дії в Україні воєнного стану. На підставі зазначеного суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 33 000 грн. При цьому суд не бере до уваги пояснення відповідача, викладені у відзиві, та пояснення його представника, надані в судовому засіданні, про те, що [PERSON] не укладав кредитний договір з Товариством та не отримував кредитні кошти, оскільки такі спростовуються сукупністю досліджених судом доказів: даними кредитного договору, відомостями про перерахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача та їх отримання [PERSON] . Слід також звернути увагу, що номер мобільного телефону, на який направлено одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору, ідентичний номеру мобільного телефону, який вказаний відповідачем у поданому відзиві на позовну заяву, що свідчить про те, що саме відповідач отримав одноразовий ідентифікатор, який в подальшому був введений ним для підписання договору. [PERSON] та його представник адвокат Кушнірук В.М. на підтвердження своїх заперечень не надали жодних належних, допустимих та достатніх доказів, які свідчили про те, що відповідач не укладав кредитний договір та не отримував кредитні кошти, а тому їх заперечення проти позову є безпідставними. Щодо клопотання представника позивача про залишення без розгляду поданого відповідачем відзиву на позовну заяву з мотивів пропуску строку його подання, то воно задоволенню не підлягає з огляду на таке. Ухвалою судді про відкриття провадження у справі від 04.06.2025 встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, який становить 15 днів з дня отримання даної ухвали. Відповідно до ч.2 ст. 126 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Копія ухвали про відкриття провадження надіслана на адресу відповідача 05.06.2025 та отримана ним 13.06. 2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзив на позов поданий [PERSON] до суду 23.06.2025, тобто в межах встановленого ухвалою суду про відкриття провадження 15-денного строку з дня отримання копії вказаної ухвали. В силу вимог ч.1\~ст.141 ЦПК України, виходячи із задоволення позовних вимог на 81,48%, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1\~973,77 грн.

Outcome: partial