Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. Представник позивача за довіреністю адвокат Павленко С.В. діючи в інтересах позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №CL-266591 від 24.02.2020 року на загальну суму 177 588,49 грн. станом на 17.07.2023 року, а також витрати по оплаті судового збору та витрати на правничу допомогу. В обґрунтування позову вказує, що 24.02.2020 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір №CL-266591, за умовами якого банк зобов`язується надати позичальникові грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використовувати кредит на цілі, вказані в цьому Кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим кредитним договором. Кредит надано у сумі 140 000, 00 грн. на строк до 21.02.2025 року із метою перерахування кредитних коштів на погашення(рефінансування0 кредитної заборгованості позичальника на картковий рахунок відкритий банком для позичальника для видачі та обслуговування кредиту зі сплатою відсотків у розмірі 35 % річних за користування кредитними коштами та реальною річною процентною ставкою 41,19 % річних. За умовами договору позичальник зобов`язався повернути кредит у повному обсязі в порядку і строки, передбачені умовами кредитного договору. За несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за укладеним кредитним договором позичальник, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання позичальника, розмір якої не повинен перевищувати 15% від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання. Банк, на виконання умов договору, свої зобов`язання виконав повністю, позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином тривалий час не виконує, чим порушує умови договору. У зв`язку з тим, що позичальником не сплачується заборгованість за кредитом та строковими платежами, у відповідача перед Банком виникла заборгованість, яка станом на 17.07.2023 року складає 177 588,49 грн., з яких: -\~заборгованість за тілом кредиту\~113 085,60 грн.; -\~заборгованість за процентами\~64 502,89 грн. Станом на дату звернення позивача до суду заборгованість за кредитом не погашено, досудову вимогу про дострокове стягнення заборгованості не виконано. У зв`язку з вищенаведеним позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.01.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.05.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. Призначено судове засідання у справі. Позивач у судове засідання не з`явився, у поданих до суду заявах просив розглядати справу без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. У судове засідання у час призначений для розгляду справи відповідач повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем проживання, направлення СМС-повідомлення, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України:\~https://court.gov.ua/unknown/sud2125. ЄСПЛ у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№12307/16) визначив, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання, то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб - сторінка суду, а тому право такої особи на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод порушено не було. Як передбачено п. 2 ч. 7\~ст. 128 ЦПК України\~у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. З поштових повідомлень, надісланих на адресу відповідача за місцем його реєстрації рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, та які знаходяться в матеріалах справи, встановлюється, що [PERSON] про розгляд справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Положеннями\~ст.174 ЦПК України\~закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до\~ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У судові засідання, що призначались на 23.09.2025 року та 28.10.2025 року відповідач повторно у судове засідання не прибув. Про день, час та місце його проведення повідомлялась належним чином. Будь-яких заяв та клопотань до суду не надходило. Про причини неприбуття у судове засідання суд не повідомлявся. У встановлений процесуальним законодавством строк, відповідач будучи повідомленим належним чином, відзиву на позов не подав про причини неможливості вчинення процесуальних дій суду не повідомлено. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, враховуючи згоду сторони позивача про розгляд справи у їх відсутності у заочному порядку із ухвалення рішення при заочному розгляді справи на підставі поданих позивачем документів та повторної неявки у судове засідання належним чином повідомленого про день, час та місце судового розгляду справи відповідача і відсутності будь-яких заяв від нього, наявності заяв від представників третіх осіб із висловленою позицією, щодо заявленого позову, суд постановив розглянути справу за відсутності учасників справи із ухваленням заочного рішення, крім того, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3\~ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши подані стороною позивача документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані учасниками справи докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку загального позовного провадження. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. 24 лютого 2020 року між АТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір №CL-266591, за умовами якого банк зобов`язався надати у власність позичальникові грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використовувати кредит на цілі, вказані в цьому Кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим кредитним договором. Кредит видається виключно на цілі зазначені в цьому Кредитному договорі, а саме: на поточні потреби в сумі 105 396,00 грн. на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] відкритий у відділенні банку та на погашення(рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед АТ «ОТП БАНК» по кредитному договору 2023357533 від 29.03.2019 року в сумі 34\~604,00 грн. на рахунок [NUMBER] відкритий в АТ «ОТП БАНК». Позичальник доручає банку здійснити переказ кредитних коштів з позичкового рахунку, вказаного в п. 2.5. Кредитного договору на вказані цілі та за вказаними реквізитами.(п. 2.1, 2.4. Договору) Кредит надано у сумі 140 000, 00 грн. строком на 60 місяців терміном до 21 лютого 2025 року (п. 2.1., 2.3. Договору). За користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 35,00 % річних. (п. 4.1. Договору) За п. 6.2 Договору позичальник здійснює погашення заборгованості за кредитним договором відповідно до графіку платежів шляхом здійснення 60 щомісячних платежів по 5 011, 00 грн. щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця впродовж 60 місяців з дати укладення Кредитного договору. Банк у випадках, передбачених п. 3.3 кредитного договору (у т.ч. п. 3.3.2 прострочення сплати процентів та/ або повернення кредиту (частини кредиту) щонайменше на один календарний місяць) вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. (п. 6. 9. Договору) Позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого п. 6.9 кредитного договору, усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленні протягом 30 календарних дів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення Банку. (п. 6.10 Договору). 24.02.2020 року Позичальник ознайомився та підписав Паспорт споживчого кредиту, в якому міститься інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит в якому зазначено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, у тому числі порядок та строки погашення кредиту. Паспорт споживчого кредиту, з яким ознайомлений Відповідач під особистий підпис до укладання договору про споживчий кредит, містить всі відомості щодо вартості кредиту, умов та строків його погашення. Випискою про рух коштів по рахунку з 24.02.2020 по 17.07.2023 року підтверджено, що [PERSON] останні платежі по сплаті тіла кредиту та відсотками за договором здійснено у березні 2022 року. 25.07.2023 року за вих. №290/2023 року Банк направив [PERSON] досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості, яка залишилась без реагування відповідачем, борг не погашено. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідач всупереч договірним зобов`язанням, в установлені терміни не повернув належні грошові кошти, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка підтверджується розрахунком та не спростована відповідачем. Згідно розрахунку заборгованості за договором кредиту №CL-266591 від 24.02.2020 року [PERSON] перед АТ «Кредобанк» має заборгованість станом на 17.07.2023 року у розмірі 177 588,49 грн., з яких: -\~заборгованість за тілом кредиту\~113 085,60 грн.; -\~заборгованість за процентами\~64 502,89 грн. Станом на дату звернення позивача до суду заборгованість за кредитом не погашено. Відомості про зворотнє станом на час розгляду справи у суду відсутні. ІV. Оцінка Суду. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При вирішенні цивільного спору суд керується\~Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Відповідно до\~ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Положенням ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з ч. 2.\~ст. 639 ЦК України\~- якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно\~ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною 2.\~ст. 638 ЦК України\~передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцептуючи пропозицію Банку Відповідач підписом у Заяві про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) підтвердив, що між ним та Банком досягнуто згоди щодо всіх істотних умов Договору, які передбачені чинним законодавством України для такого роду договорів, в тому числі договору банківського рахунку та кредитного договору. Отже, між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, в тому числі і ті, що витікають з кредитного договору. Відповідно до\~статті 1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~статті 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із\~статтею 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в\~статті 530 ЦК України\~вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 525 ЦК України\~забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. В порушення вимог цивільного законодавства, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернув. Відповідно до ч. 1\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Сторони у договорі №CL-266591 від 24.02.2020 року погодили право банку вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за кредитним договором у т.ч. у разі прострочення сплати процентів та/ або повернення кредиту (частини кредиту) щонайменше на один календарний місяць. З виписки про рух коштів по рахунку з 24.02.2020 по 17.07.2023 року та розрахунку заборгованості встановлено, що відповідачем допущено прострочення сплати щомісячних платежів за договором, що не спростовано відповідачем. За вказаних обставин банк набув право вимоги дострокового повернення кредиту у т.ч. у судовому порядку. Відповідно до статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, Суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмету позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. В свою чергу відповідачем не надано доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, або які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги до відповідача про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. VI. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VIІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Частиною першою\~ст.133 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного доручення №40419864 від 11 серпня 2023 року позивачем сплачено 2 684,00 грн. судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування судового збору. Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 17\~758,84 грн., суд виходить з наступного. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат, зокрема: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01)). За висновками ВП ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц при розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16. В підтвердження обґрунтованості понесення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 17\~758,84 грн., позивачем до матеріалів справи долучено копію договору про надання правової допомоги, укладеного 11.02.2019 року між АТ «КРЕДОБАНК» та АО «БІЗНЕС І ПРАВО»; копію ордеру серії КС №573217 від 16.06.2020 року на надання АО «БІЗНЕС І ПРАВО» правової допомоги АТ «КРЕДОБАНК» та Довіреність №12783 від 24.11.2022 року на уповноваження адвоката Павленко С.В. діяти в інтересах АТ «Кредобанк» в судових органах. Враховуючи, що позивачем не надано доказів на підтвердження як обґрунтованості визначеної суми правової допомоги на суму 17\~758,84 грн. (акту-приймання передачі виконаних робіт, розрахунку витрат, обсягу наданих послуг та виконаних робіт), так і сплати витрат на правову допомогу на користь адвокатського об`єднання чи та/або адвоката, внаслідок чого неможливо встановити дійсний розмір понесених позивачем витрат на правову допомогу у даній справі, що є підставою для відмови у задоволенні вимог про стягнення витрат понесених позивачем на оплату професійної правничої допомоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved