Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-23 00:00:00

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував, що Службою у справах дітей виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області 02 липня 2024 року був взятий на облік малолітній [PERSON] як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах, на підставі того, що співробітниками Відділення поліції № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області 24 червня 2024 року був складений акт про знайдення покинутої дитини [PERSON] та доставляння його до медичного закладу КПН ХОР «Обласна дитяча клінічна лікарня». 26 червня 2024 року дитину було повернуто матері [PERSON] на підставі її звернення. Після цього випадку спеціалістами Служби у справах дітей виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області були проведені заходи х обстеження умов проживання дитини за адресою: [ADDRESS] , та вручено офіційне попередження батькам дитини щодо необхідності дотримання прав неповнолітніх. Але 06 серпня 2024 року до Служби у справах дітей виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області надійшло повідомлення про можливе вчинення фізичного та психологічного насильства з боку матері [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON] . На цій підставі спеціалістами Служби була проведена повторна перевірка умов проживання дитини за адресою: [ADDRESS] , під час якої мати дитини [PERSON] мала ознаки алкогольного сп`яніння. Також стосовно батьків були складені протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 173-2, ч. 1 ст. 184 КУпАП, на підставі яких на батьків в судовому порядку були накладені адміністративні стягнення. Однак 07 жовтня 2024 року до Служби у справах дітей виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області надійшло повідомлення про те, що малолітній [PERSON] бродяжить по вулиці, просить їжу у сусідів, а мати вживає алкогольні напої та не займається вихованням сина. В той час батько дитини [PERSON] вже був мобілізований до ЗСУ та не мав змоги приймати участь у вихованні сина. Також 03 грудня 2024 року до Служби у справах дітей виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області надійшло повідомлення від КПН ХОР «Обласна дитяча клінічна лікарня» про те, що до медичного закладу був доставлений [PERSON] як дитина яка була покинута та знайдена на вулиці. Після цього до Служби у справах дітей було викликано матір дитини [PERSON] і вона пояснила, що не має змоги виконувати свої обов`язки по відношенню до сина та написала заяву про влаштування її сина [PERSON] до патронатної сім`ї. На підставі цього рішенням виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області від 10 грудня 2024 року малолітній [PERSON] був влаштований тимчасово у сім`ю патронатного вихователя [PERSON] . Від тоді [PERSON] ніяк не реагувала на зусилля соціальних служб, спрямований на надання їй підтримки у подоланні складних життєвих обставин. Також [PERSON] не виявила бажання повернути малолітнього сина у свою сім`ю, не вчинила жодних дій на поліпшення умов проживання дитини, та врешті переїхала проживати в інше місце, до свого нового співмешканця. Це свідчить, на думку позивача, про ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню сина, та є підставою для позбавлення його батьківських прав та стягнення з неї аліментів на утримання сина, оскільки вона самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, що призвело до втрати контакту з сином та виникнення у дитини страху від думки про повернення до матері. Ухвалою від 26 серпня 2025 року було відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку загального позовного провадження; відповідачу був встановлений строк у 15 днів з дня одержання копії ухвали на подання відзиву на позов. Копію ухвали про відкриття провадження в справі разом із копією позовної заяви і доданих до неї документів було направлено відповідачу [PERSON] засобами поштового зв`язку за адресою місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Поштовий конверт на ім`я [PERSON] повернуто без вручення з відміткою від 11 вересня 2025 року про відсутність особи за адресою місця проживання. Виходячи зі змісту ч. 8 ст. 128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідачу у належний спосіб були вручені вказані вище документи. Протягом встановленого судом строку відповідачем відзив не поданий. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. В своїх поясненнях представник позивача посилалася на обставини, викладені в позові, а також додатково пояснила, що коли у березні 2025 року постало питання про необхідність продовження строку дії рішення про перебування малолітнього [PERSON] у патронатній сім`ї або його повернення матері, з`ясувалось до [PERSON] змінила місце свого проживання і що дитина відмовилась повертатися до матері через страх перед її новим співмешканцем, який його ображав. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, але в судове засідання не з`явилася без поважних на то причин та відзив на позов не подала. Заяву про відкладення розгляду справи до суду відповідач не подавала. Тому суд, за згодою позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній матеріалів в заочному порядку. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов підтримав та просив його задовольнити. Виступаючи в якості свідка, [PERSON] пояснив наступне. З 2005 року він проживав спільно з [PERSON] та у них народився син [PERSON] . Після того він продав свою квартиру в м. Харкові та купив житловий будинок в [ADDRESS] , який був оформлений на ім`я [PERSON] . Вони проживали в цьому будинку разом, але він часто виїжджав на заробітки. Так, навесні 2024 року він працював неофіційно на спорудженні оборонних укріплень поблизу міст Вовчанськ та Ізюм. В червні 2024 він перебував на роботі, коли йому зателефонували та повідомили, що син опинився в лікарні. Повернутися до дому він зміг лише 25 червня 2024 року, а вже наступного дня [PERSON] забрала сина з лікарні та повернулась з ним додому. Через два тижні він, [PERSON] , знову поїхав на заробітки. Згодом йому зателефонувала сусідка та повідомила, що [PERSON] , його син, наразі перебуває у неї вдома. Він знову повернувся в м. Люботин і забрав сина від сусідки, та вони вдвох повернулися в будинок на [ADDRESS] . На той час [PERSON] пішла з дому та переїхала жити за іншою адресу до іншого чоловіка. Невдовзі [PERSON] прийшла до нього та попросила, що син [PERSON] повернувся до неї на один день. Він згодився і [PERSON] з сином поїхала до свого нового місця проживання. Що далі відбувалось, він не знав, бо в той же день його мобілізували до ЗСУ, та він проходить військову службу і до нині. Він, [PERSON] , був впевнений, що з сином все добре, бо [PERSON] періодично телефонувала і просила перерахувати їй гроші на утримання сина. Але згодом виявилось, що [PERSON] усі гроші витрачала лише на себе, про сина не піклувалася, і зловживала алкогольними напоями. Також [PERSON] говорила, що хотіла, аби син залишився жити в патронатній сім`ї. Представник третьої особи - Служби у справах дітей виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області Зубахіна А.К. в судовому засіданні висловила підтримку заявленого позову та просила його задовольнити, виходячи з викладених у ньому обставин та наданих представником позивача пояснень. В судовому засіданні, вислухавши пояснення учасників цивільного процесу, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплені в ст. 150 СК України, Зокрема, батьки зобов`язані приймати участь у вихованні дитини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В той же час здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Дитина [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON] , відповідач в справі, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим повторно 13 червня 2017 року Люботинським міським відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Батьки дитини не перебувають у зареєстрованому шлюбі. Згідно з обліковими даними виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області відповідач [PERSON] та її малолітній син [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 449174892 від 24 жовтня 2025 року зареєстрований на праві власності на ім`я відповідача [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 06 жовтня 2017 року приватним нотаріусом ХРНО Гонтаренко С.Л. за реєстр. № 2149. Батько дитини [PERSON] з 29 вересня 2024 року перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації. 24 червня 2024 року о 13-30 год. співробітником СЮП Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області спільно з спеціалістом Служби у справах дітей Люботинської міської ради Харківської області та лікарем-педіатром був складений акт про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку до медичного закладу, в якому зафіксовано те, що в м. Люботин, по дорозі поблизу водойми, був виявлений малолітній [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , та який, з його слів, опинився на вулиці через те, що матір [PERSON] зловживає алкогольними напоями та поїхала з дому, зачинивши будинок, і що зранку він нічого не їв. Дитину було доставлено до КНП ХОР «Обласна дитяча клінічна лікарня». Вже 26 червня 2024 року директор КНП ХОР «ОДКЛ» направив на адресу Служби у справах дітей виконавчого комітету Люботинської міської ради повідомлення про перебування в медичному закладі дитини [PERSON] , в якому також вказав, що від моменту доставлення 24 червня 2024 року дитини до медичного закладу батьки дитини не зверталися з проханням повернути дитини в сім`ю. Лише 01 липня 2024 року [PERSON] звернулася до Служби у справах дітей Люботинської міської ради Харківської області із заявою про надання їй дозволу повернути сина [PERSON] в сім`ю. [PERSON] також надала письмові пояснення про причини, через які, на її думку, її син опинився на вулиці один і що вона намагалася його відшукати. Одночасно [PERSON] спеціалістами Служби у справах дітей Люботинської міської ради Харківської області було вручено офіційне попередження від 01 липня 2024 року щодо можливого притягнення до відповідальності уразі невиконання обов`язків по утриманню, вихованню та навчанню малолітнього сина. Крім того, адміністрацією КНП ХОР «ОДКЛ» був складений акт від 03 липня 2024 року про повернення малолітнього [PERSON] його матері [PERSON] . З наведеного вбачається, що [PERSON] зневажливо поставилася до того, що дитина перебуває в медичному закладі, бо не поспішала забрати його до дому, що може вказувати на мінімальний рівень інтересу до дитини та його емоційного стану з огляду на те, в якому становищі він опинився. Наказом Служби у справах дітей виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області № 15-42/33 від 02 липня 2024 року малолітнього [PERSON] було взято на облік дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням батьків від виконання батьківських обов`язків. Разом з тим, 02 грудня 2024 року о 10-45 год. співробітником СЮП Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області спільно з спеціалістом Служби у справах дітей Люботинської міської ради Харківської області та лікарем був складений акт про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку до медичного закладу, в якому зафіксовано те, що в [ADDRESS] , був виявлений малолітній [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , та який, з його слів, опинився на вулиці через те, що матір [PERSON] зловживає алкогольними напоями та поїхала з дому, зачинивши будинок. Дитину було доставлено до КНП ХОР «Обласна дитяча клінічна лікарня». Того ж дня, 02 грудня 2024 року директор КНП ХОР «ОДКЛ» направив на адресу Служби у справах дітей виконавчого комітету Люботинської міської ради повідомлення про перебування в медичному закладі дитини [PERSON] з метою вирішення питання про подальше влаштування дитини. На запрошення Служби у справах дітей Люботинської міської ради Харківської області відповідач [PERSON] прибула до Служби 09 грудня 2024 року та подала письмову заяву, в якій просила влаштувати її сина [PERSON] до патронатної сім`ї, оскільки вона перебуває у складних життєвих обставинах і син її слухається. Також [PERSON] пояснила, що на протязі останніх трьох місяців вона зайнята влаштуванням свого особистого життя з інших чоловіком, у якого проживає за адресою: [ADDRESS] . Також [PERSON] надала до Служби консультативний висновок спеціаліста КНП ХОР «ОКЛ» від 04 січня 2024 року про встановлення їй діагнозу «Забій м`яких тканин правого стегна». Враховуючи волевиявлення [PERSON] , виконавчим комітетом Люботинської міської ради Харківської області було прийнято рішення № 938 від 10 грудня 2024 року про влаштування малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , на тимчасовий догляд в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Також суд бере до уваги, що [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, на підставі постанови Люботинського міського суду Харківської області від 18 липня 2024 року, а також за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, на підставі постанови Люботинського міського суду Харківської області від 16 жовтня 2024 року. В останньому випадку стягнення на [PERSON] було накладено за вчинення домашнього насильства психологічного характеру по відношенню до малолітнього сина [PERSON] . В судовому засідання за ініціативою представника позивача були допитані в якості свідків [PERSON] і [PERSON] . Так, свідок [PERSON] пояснила суду, що працює на посаді директора Центру соціальних служб Люботинської міської ради Харківської області, але до травня 2025 року працювала в Службі у справах дітей виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області. Свідок [PERSON] підтвердила, що влітку 2024 року за її участі був складений акт про покинуту дитину [PERSON] , якого було передано до медичного закладу для обстеження. У зв`язку з цією подією було проведене обстеження умов проживання дитини в будинку за адресою: [ADDRESS] . В будинку під час обстеження було виявлено, що умови проживання в приміщеннях будинку не відповідають санітарним вимогам та вони не придатні для проживання в них малолітньої дитини. Також під час обстеження було зафіксовано те, що мати дитини [PERSON] перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Також свідок [PERSON] підтвердила, що після повторного складання акту про покинуту дитину [PERSON] , його мати [PERSON] не провила до дитини та його становища ніякого інтересу, на телефонні виклики не відповідала, та до Центру соціальних служб в м. Люботин за допомогою у подоланні складної життєвої ситуації, в яку вона потрапила зі своїм, не зверталась. Інший свідок, [PERSON] , пояснила суду, що вона являється патронатним вихователем та представника Служби у справах дітей виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області передали їй на виховання дитину [PERSON] , який залишився без матері. За час проживання [PERSON] в її патронатній сім`ї його мати [PERSON] лише один раз приїхали в гості до свого сина відвідала сина на день його народження. Також [PERSON] повідомила, що неодноразово телефонувала [PERSON] з пропозиціями попіклуватися про свого сина, тим більше в той час, коли дитина хворіла, і в більшості телефонних розмовах чула, що [PERSON] перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Але [PERSON] кожного разу відповідала, що у неї немає можливості приїхати в гості до сина і що у неї болить права нога. Від [PERSON] вона, [PERSON] , чула, що до матері він повертатися не хоче, бо мати била його палицею, коли вони проживали в будинку її нового співмешканця. Крім того, [PERSON] пояснила, що по телефону просила [PERSON] передати підручники для [PERSON] , які у неї залишилися вдома, аби дитини могла навчатися в школі. Але [PERSON] підручники не привезла, через що вона, [PERSON] , вимушена була сама приїхати додому до неї і забрати підручники. Оцінюючи показання свідків, суд визнає їх достовірним та такими, що об`єктивно відображають події, які відбулись в житті малолітнього [PERSON] , та свідчать про байдуже ставлення матері до життя своєї дитини. Досліджені в справі докази в сукупності з поясненнями учасників дають суду підстави для висновку, що [PERSON] не мала наміру опікуватися вихованням свого сина, підготовкою дитини до самостійного життя та забезпечувати моральний і духовний розвиток дитини. Виконавчим комітетом Люботинської міської ради Харківської області 13 травня 2025 року був затверджений висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Так, із вказаного висновку вбачається, що орган опіки та піклування виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітнього сина, оскільки відповідач свідомо самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, участі у вихованні сина не приймає, не утримує його, не намагається змінити свого способу життя, та не виявляє бажання піклуватися про свого сина. При підготовці висновку органом опіки та піклування також взято до уваги ті обставини, що малолітній [PERSON] не охоче йде на контакт з матір`ю, та лякається повернення в сім`ю матері за новим місцем її проживання; і що позитивних змін у стосунках між матір`ю і сином не відбулось, в той час як в патронатній сім`ї для хлопчина створені належні умови не лише для проживання, а й здобуття ним загальної середньої освіти. На підставі ст. 171 СК України судом була забезпечена можливість дитині [PERSON] висловити свою думку щодо вирішення спору про позбавлення матері [PERSON] батьківських прав по відношенню до нього. Дитина [PERSON] пояснив суду, що тривалий час він проживав з матір`ю, але після її переїзду на інше місце проживання до свого нового чоловіка він втік від матері, бо вона почала часто вживати алкоголь разом зі своїм новим чоловіком, і цей чоловік ображав його та наказував. Тому вважає, що в його житті нічого не зміниться від того, чи буде чи не буде його мати позбавлення батьківських прав, адже він не хоче повертатися до неї і жити з нею саме через її поведінку та ставлення до нього її нового чоловіка. Висловлена дитиною думку цілком відтворює його інтереси, тому суд вважає за необхідне врахувати її при вирішенні позовної вимоги в цілому. Згідно зі ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Оскільки відповідач вказані в ст. 150 СК України обов`язки не виконує, не утримує у належний спосіб свого сина, не займається його вихованням, не піклується про стан його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток і навчання, суд вважає позов обґрунтованим і позбавляє [PERSON] батьківський прав. Позбавлення відповідача батьківський прав не звільняє його від обов`язку утримувати дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 166 СК України одночасно з позбавленням батьківський прав су може на вимогу позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд задовольняє позов в цій частині і стягує з [PERSON] аліменти на користь дитини в розмірі 1/4 частині від усіх видів її заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде достатнім для забезпечення потреб дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, рівень якого залежить виключено від сторонніх осіб, до сім`ї яких дитину влаштовано тимчасово; матеріальне становище платника аліментів, яка є працездатною людиною та не має на утриманні інших дітей. Також суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на одержання в установленому законом порядку в спадщину майна і грошових коштів батьків чи одного з них у разі їх смерті або визнання їх за рішенням суду померлими незалежно від місця проживання. Дитина, батьки якої позбавлені батьківських прав, не втрачає права на успадкування їх майна. Суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. В той же час, у ст. 18 цього ж Закону вказано, що діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем; органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. В даній справі судом з`ясовано, що житловий будинок [ADDRESS] , належить на праві власності відповідачу [PERSON] , та в цьому житловому будинку малолітній [PERSON] , син відповідача, має зареєстроване місце. Від так, малолітня дитина має право користування приміщенням у вказаному вище житловому будинку. Тому житлові права дитини [PERSON] , [INFO] , підлягають захисту шляхом накладання заборони на відчуження житла дитини. Так як суд задовольняє позов, то одночасно з відповідача підлягають стягненню судовий збір в сумі 2422,40 грн. на користь держави, оскільки позивач звільнений від сплати цих сум.

Outcome: approved