Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву мотивує тим, що спільне життя із відповідачкою не склалося через відсутність між ними взаєморозуміння та відмінністю поглядів на життя. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Протягом тривалого часу, вони не ведуть спільного господарства, мають різні бюджети. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечити його інтересам. Від шлюбу мають спільну дитину, сина - [PERSON] [INFO] . Ухвалою суду від 01.09.2025 року відкрито провадження у справі. 13.10.2025 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому вона позовні вимоги визнає. Однак зазначає, що шлюбні відносини між позивачем та нею дійсно склалися важкі, з постійними сварками, відсутністю взаєморозуміння та відмінністю поглядів на життя. Подальше спільне життя і збереження шлюбу носить суто формальний характер і збереження шлюбу суперечити її інтересам. Зазначені позивачем фрази «ми не ведемо спільного господарства, маємо різні бюджети...»; «Спору стосовно поділу майна у нас немає.», на думку відповідачки можуть бути використані позивачем у справі для подальшого позову про поділ майна. Зокрема, на даний час між ними є неврегульованим питання щодо переліку спільного сумісного та її особистого майна, його розміру та місцезнаходження. Також зазначає, що з 2020 року по сьогоднішній день син [PERSON] постійно проживає разом з відповідачкою (за адресою: [ADDRESS] і знаходиться повністю на її утриманні. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, у якій зазначив, що позовні вимоги визнає. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25 квітня 2018 року, [PERSON] та [PERSON] (після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] ) зареєструвалась шлюб 25 квітня 2018 року, місце державної реєстрації: Рівненський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №522. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 СК України передбачено, що документ, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно, 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету, а решту 50 відсотків - стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved