Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

У серпні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що з 26 липня 2022 року, згідно з розпорядженням Сумського міського голови та укладеним контрактом від 25 липня 2022 року, обіймав посаду директора комунального підприємства «Чисте місто» Сумської міської ради. 25 липня 2023 року з ним був укладений новий контракт строком дії до 25 липня 2024 року. Розпорядженням секретаря Сумської міської ради від 25 липня 2024 року його було звільнено з посади у зв`язку із закінченням строку дії контракту на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Позивач вважає вказане розпорядження незаконним. Додатковою угодою від 29 вересня 2023 року, укладеною між Сумською міською радою та позивачем, було внесено зміни до контракту в частині строку його дії та встановлено, що контракт діє до 28 вересня 2028 року. Відповідач прийняв незаконне розпорядження про звільнення позивача з роботи, оскільки строк дії контракту закінчується лише 28 вересня 2028 року. Секретар Сумської міської ради не міг не знати про наявність додаткової угоди, оскільки один її примірник зберігається у Сумській міській раді. З 28 січня 2023 року позивач уклав контракт добровольця територіальної громади та виконує завдання територіальної оборони. Оскільки він продовжує перебувати у складі добровольчого формування, вважає, що розпорядження прийнято з порушенням вимог ч. 1 ст. 119 КЗпП України, якою гарантується збереження місця роботи та середнього заробітку на час виконання державних обов`язків. Зазначає також, що звільнення з роботи відбулося з порушенням установленого порядку, оскільки розпорядження про звільнення підписано неуповноваженою особою. Розпорядженням Сумського міського голови від 4 травня 2022 року, у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації секретаря Сумської міської ради [PERSON] , його було увільнено від роботи із збереженням за ним місця роботи, посади та середньомісячної заробітної плати. Міська рада рішенням від 13 жовтня 2023 року обрала секретарем ради депутата [PERSON] на період увільнення від роботи секретаря [PERSON] , однак вказане рішення суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» в частині порядку обрання секретаря міської ради. З 22 грудня 2023 року повноваження міського голови та секретаря Сумської міської ради виконує [PERSON] , який набув їх у протиправний спосіб. Незаконне звільнення з роботи є порушенням трудових прав позивача та завдало йому моральної шкоди, розмір якої він оцінює у 10 000 грн. Позивач просить: - визнати незаконним та скасувати розпорядження секретаря Сумської міської ради [PERSON] від 25 липня 2024 року №470-к «Про звільнення [PERSON] »; - поновити позивача на роботі на посаді директора комунального підприємства «Чисте місто» Сумської міської ради; - стягнути з комунального підприємства «Чисте місто» Сумської міської ради на користь [PERSON] середню заробітну плату за весь час вимушеного прогулу до дня поновлення на роботі, а також моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. У відзиві на первісну позовну заяву відповідач [PERSON] заперечував проти позову з тих підстав, що у прохальній частині позову [PERSON] пред`явив до нього вимоги як до посадової особи місцевого самоврядування, а у мотивувальній частині обґрунтовує вимоги відсутністю повноважень призначати та звільняти керівників комунальних підприємств. Щодо вказаного відповідача позивач не зазначив жодної позовної вимоги, мотивів та обґрунтування того, яким чином [PERSON] було порушено права позивача. Розпорядженням Сумського міського голови від 4 травня 2022 р. секретаря Сумської міської ради [PERSON] увільнено від роботи у зв`язку з призовом на військову службу. Рішенням Сумської міської ради від 13 жовтня 2023 р. депутата Сумської міської ради [PERSON] обрано секретарем ради на період увільнення від роботи [PERSON] 31 січня 2024 р. відповідно до рішення Сумської міської ради достроково припинено повноваження Сумського міського голови [PERSON] та звільнено його із займаної посади. Із наведеного вбачається, що з 31 січня 2024 р. відповідач як секретар Сумської міської ради здійснює повноваження Сумського міського голови відповідно до вимог закону. Рішенням Сумської міської ради від 28 березня 2012 р. затверджено порядок призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ, організацій, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Суми. Це рішення передбачає, що призначення на посади керівників комунальних підприємств здійснюється виключно шляхом укладення з ними контракту відповідно до вимог Порядку. Контракт укладається між міським головою та керівником підприємства. Наразі секретар Сумської міської ради [PERSON] є спеціальним суб`єктом, який здійснює організаційно-розпорядчі функції з призначення та звільнення керівників комунальних підприємств, а позовні вимоги пред`явлені до неналежного відповідача - фізичної особи [PERSON] , що має наслідком відмову у задоволенні позову. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди зазначив, що позивачем не надано доказів, на підставі яких можливо встановити наявність завдання моральної шкоди діями відповідачів, а також позивач не зазначив, з яких саме міркувань виходив, визначаючи шкоду саме у розмірі 10 000 грн. У відзиві на первісну позовну заяву представник Сумської міської ради заперечував проти позову, зазначивши, що коли трудовий договір укладався до настання певної події, такий договір вважається укладеним на певний строк, тому настання обумовленого факту є підставою для припинення трудового договору у зв`язку із закінченням строку. Єдиною можливою датою припинення договірних правовідносин за контрактом є дата 25 липня 2024 р. Положення контракту забороняли його пролонгацію та встановлювали строк його дії до 25 липня 2024 р. Пунктом 2 додаткової угоди визначено, що всі інші умови контракту залишаються незмінними, сторони підтвердили його зобов`язальний характер, тобто пункт 6.3 контракту, яким передбачено, що він укладений без подальшої пролонгації, залишився без змін. Отже, він продовжував мати зобов`язальний характер для обох сторін. Положення додаткових угод до договорів не можуть суперечити імперативним обмеженням вже існуючого договору та існувати у його положеннях одночасно. Позивач погодився з умовами контракту шляхом укладення нового контракту після спливу строку дії попереднього, йому було відомо і зрозуміло про неможливість будь-якого продовження терміну його дії за будь-яких обставин. Розпорядження про звільнення позивача прийнято повноважною особою - секретарем Сумської міської ради. Гарантії, передбачені статтею 119 Кодексу законів про працю України, поширюються, якщо такі працівники виконують обов`язки добровольця у робочий час за основним місцем роботи. Позивач протягом липня 2024 року, за винятком днів тимчасової непрацездатності та відряджень, перебував на робочому місці, у тому числі в день видачі розпорядження про його звільнення. На підприємстві не видавався розпорядчий документ, який би підтверджував відсутність позивача на робочому місці у липні 2024 року у зв`язку з виконанням обов`язків добровольця територіальної громади. Позивачем не надано доказів виконання громадських обов`язків саме у робочий час протягом липня 2024 року, у тому числі в день звільнення. Просить відмовити у задоволенні позову. У відзиві на первісну позовну заяву представник відповідача КП «Чисте місто» Сумської міської ради зазначила, що розпорядження є законним та обґрунтованим, оскільки строк дії договору не підлягає пролонгації. Укладення контракту добровольця територіальної оборони жодним чином не впливає на правову природу закінчення строку дії контракту позивача та не скасовує сам факт завершення строку його дії. Вказане розпорядження підписано повноважною особою. Враховуючи законність звільнення, не підлягає також задоволенню вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. У відповіді на відзив позивач за первісним позовом зазначив, що додаткова угода була підписана Сумським міським головою від імені Сумської міської ради в межах наданих йому повноважень. Суд, незалежно від того, оскаржено відповідне рішення чи ні, має самостійно дати правову оцінку рішенню органу державної влади чи місцевого самоврядування та викласти її у мотивувальній частині судового рішення. Відповідачі діяли протиправно, умисно та порушили права позивача, проігнорували наявність діючих трудових відносин та у незаконний спосіб звільнили позивача з роботи. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях позивача внаслідок порушення його права на працю, вимушеного звернення за правовою допомогою та понесених витрат, у тому числі на звернення до суду, оскільки позивач не має іншого джерела доходу, крім заробітної плати. На час звільнення у нього залишились на утриманні малолітні діти. 2 вересня 2024 року Сумська міська рада подала зустрічну позовну заяву, мотивовану тим, що з невідомих Сумській міській раді обставин і підстав 29 вересня 2023 року між сторонами було укладено додаткову угоду №1 до контракту, якою внесено зміни в частині терміну дії контракту та зазначено, що контракт діє з 29 вересня 2023 року по 28 вересня 2028 року. Сумська міська рада вважає, що додаткова угода має бути визнана недійсною. Пунктами 6.1 та 6.2 розділу 4 контракту визначалося, що він діє з 26 липня 2023 року по 25 липня 2024 року, і що дія контракту припиняється після закінчення строку, на який його було укладено. Також підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 розділу 5 контракту передбачено, що цей контракт припиняється після закінчення строку його дії. Пунктом 6.3 контракту встановлено, що він укладений без подальшої пролонгації. Тобто єдиною можливою датою припинення договірних відносин згідно з контрактом була дата 25 липня 2024 року. Первісний контракт, укладений між Сумською міською радою та [PERSON] , містив аналогічні положення щодо строку дії та заборони пролонгації. У зв`язку з цим 25 липня 2023 року було укладено новий контракт, а не додаткову угоду про збільшення строку дії первісного контракту. Укладаючи новий контракт, [PERSON] знав і розумів про неможливість будь-якого продовження строку його дії за будь-яких обставин. Положення додаткових угод не можуть суперечити імперативним обмеженням чинного договору та існувати одночасно з його умовами. Додаткова угода, укладена всупереч забороні на пролонгацію, суперечить умовам контракту, а отже, підлягає визнанню недійсною. Єдиною фактичною датою припинення правовідносин за контрактом могла бути лише дата 25 липня 2024 року. Рішенням Сумської міської ради затверджено Порядок призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ і організацій, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Суми. Цей порядок передбачає обов`язкове погодження проєкту контракту шляхом візування листа погодження з рядом посадових осіб. Натомість додаткова угода була погоджена лише трьома посадовими особами - начальником відділу кадрів, начальником правового управління та керуючим справами виконавчого комітету. Отже, при підписанні додаткової угоди було порушено вимоги щодо обов`язкового візування проєкту договору. Також зазначається, що умови додаткової угоди змінюють період дії самого контракту від 26 липня 2023 року, і два місяці - з 26 липня 2023 року по 28 вересня 2023 року - [PERSON] фактично працював на посаді директора КП «Чисте місто» Сумської міської ради безпідставно, поза періодом договірних трудових відносин, за що отримував заробітну плату та значився керівником комунального підприємства. Зазначене створює передумови для необхідності вирахування з [PERSON] суми заробітку за два місяці (з 26 липня по 28 вересня 2023 року), які мають бути виключені з його трудового стажу. З урахуванням викладеного Сумська міська рада вважає, що додаткова угода підлягає визнанню недійсною, оскільки суперечить положенням контракту, не створює правових наслідків у вигляді пролонгації контракту та погіршує становище [PERSON] , як працівника, порівняно із законодавством України про працю. Просить визнати недійсною додаткову угоду №1 від 29 вересня 2023 року до контракту від 25 липня 2023 року, укладеного між Сумською міською радою та [PERSON] , про призначення його директором комунального підприємства «Чисте місто» Сумської міської ради. У відзиві на зустрічну позовну заяву позивач із зустрічним позовом не погодився, зазначивши, що визнання недійсною додаткової угоди до трудового контракту за правилами недійсності правочинів у розумінні ЦК України неможливе, оскільки положення ЦК України щодо умов дійсності правочину та правових наслідків його недійсності не підлягають застосуванню для регулювання трудових правовідносин. Суперечність додаткової угоди положенням контракту не є підставою недійсності договору, навіть за умови застосування цивільного законодавства. Позивач не зазначив, яким саме нормам права на момент її укладення не відповідає додаткова угода, які саме права позивача вона порушує та які права позивача таким чином захищає. Додаткова угода підписана від імені позивача - Сумської міської ради - Сумським міським головою, вона укладена відповідно до рішення позивача № 1343 і не потребувала будь-яких додаткових погоджень, оскільки така процедура передбачена для контракту, а не для змін до нього. Від імені позивача, який наразі стверджує про недійсність додаткової угоди, під час її укладання діяла уповноважена особа в межах наданих законом повноважень. Посилання позивача на недійсність додаткової угоди внаслідок недотримання ним самим власних рішень є незрозумілим та несправедливим щодо [PERSON] . Відсутня імперативна норма законодавства про працю, яка б обмежувала можливість зміни строків трудового договору (контракту), визначених за домовленістю сторін. Строк дії трудового договору (контракту) і передбачений ним порядок призначення на посади та звільнення з посад керівників комунальних підприємств допускають можливість внесення будь-яких змін до контракту, у тому числі строків його дії. Дія додаткової угоди в частині зміни строку дії контракту спрямована на врегулювання трудових відносин на майбутнє та не змінює дату набрання чинності самим контрактом, оскільки це неможливо з огляду на особливості законодавства про працю, яке не передбачає можливості допуску працівника до роботи без укладення трудового договору. Просить відмовити у задоволенні зустрічного позову. У своїх поясненнях на зустрічну позовну заяву третя особа - КП «Чисте місто» Сумської міської ради - зазначила, що, підписуючи контракт строком на один рік, позивач усвідомлював, що 25.07.2024 його повноваження закінчаться. Фактичні обставини та норми законодавства дають підстави для висновку, що додаткова угода до контракту підлягає визнанню недійсною з наведених у позові підстав. Ухвалою суду від 15.08.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою від 04.09.2024 об`єднано зустрічний та первісний позови. Ухвалою від 17.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою від 13.08.2025 відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову. Розгляд справи неодноразово відкладався з різних причин. У судовому засіданні позивач та представник підтримали первісний позов та заперечували проти зустрічного позову із зазначених підстав. Позивач додатково пояснив, що ініціатором укладення додаткової угоди був відповідач. Додаткову угоду позивач підписував у приміщенні Сумської міської ради, коли саме - не пам`ятає точно, приблизно в ту дату, яка зазначена на додатковій угоді. Наразі позивач продовжує діяльність в ДФТГ. Представник Сумської міської ради у судовому засіданні зустрічний позов підтримав із зазначених у ньому підстав. Заперечував проти задоволення первісного позову з підстав, вказаних у відзиві. Додатково пояснив, що висновком експертизи, довідками про непрацездатність позивача та поясненням свідка підтверджується, що додаткова угода до контракту була підписана позивачем та [PERSON] не у ту дату, у яку вона була складена, а 04.10.2024, напередодні обрання запобіжного заходу у кримінальному провадженні відносно [PERSON] . Додаткова угода скріплена печаткою, яка не належить Сумській міській раді і не перебуває на використанні Виконавчого комітету Сумської міської ради, що викликає об`єктивні сумніви у дійсності додаткової угоди. У судовому засіданні представник КП «Чисте місто» СМР заперечувала проти первісного позову та підтримала зустрічний із зазначених у заявах по суті підстав. Додатково пояснила, позивач за первісним позовом не надав повні та об`єктивні свідчення відносно обставин справи, оскільки зазначив, що не пам`ятає коли і як підписувалась додаткова угода. Позивачем не надано остаточного розрахунку по вимогам про стягнення середнього заробітку. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що розпорядженням міського голови м. Суми від 25.07.2022 №344-к [PERSON] було призначено на посаду директора КА «Чисте місто» Сумської міської ради з 26.07.2022 на умовах строкового трудового договору (контракту) з випробувальним терміном до 6 місяців (а.с. 7 т. 1). 25.07.2023 між Сумською міською радою в особі Сумського міського голови [PERSON] (власник) та [PERSON] (керівник) було укладено контракт про призначення [PERSON] на посаду директора КП «Чисте місто». Відповідно до п. 5.1. вказаного контракту внесення змін та доповнень до нього здійснюється шляхом підписання додаткових угод, які є невід`ємною частиною контракту. Пунктом 5.2.1 передбачено, що контракт припиняється після закінчення строку його дії. Пунктом 6.1 контракту передбачено, що він діє з 26.07.2023 по 25.07.2024. Дія контракту припиняється після закінчення строку, на який його було укладено (п. 6.2) Даний контракт укладено без подальшої пролонгації (п. 6.3) Цей контракт складений у двох примірниках, які зберігаються у кожної зі сторін і мають однакову юридичну силу (п. 7.2) Контракт підписаний від імені власника Сумським міським головою [PERSON] Контракт скріплений печаткою Сумської міської ради (а.с. 8-15 т. 1). Укладенню контракту передувало погодження його з начальником відділу організаційно-кадрової роботи, начальником правового управління, директором Департаменту інфраструктури міста, директором департаменту фінансів, економіки та інвестицій, керуючим справами виконкому, що підтверджується копією листа - погодження (а.с. 45 т. 1) 29.09.2023 між Сумською міською радою в особі Сумського міського голови [PERSON] (Засновник) та [PERSON] (Керівник) була укладена додаткова угода №1 до Контракту від 25 липня 2023 року. Пунктом 1 угоди вирішено внести зміни до контракту, виклавши пункт 6.1. розділу 6 в новій редакції: «цей контракт діє з 29 вересня 2023 року по 28 вересня 2028 року». Пунктом 2 передбачено, що всі інші умови контракту залишаються незмінними і сторони підтверджують його зобов`язальний характер для них. Додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами, є невід`ємною частиною контракту та діє протягом строку дії контракту. Угода підписана від імені засновника Сумським міським головою [PERSON] та [PERSON] 29.09.2023. Скріплена печаткою виконавчого комітету Сумської міської ради (а.с. 19 т. 1) Укладенню додаткової угоди до контракту передувало погодження його з начальником відділу організаційно-кадрової роботи, начальником правового управління, керуючим справами виконкому. Вказані посадові особи погодили контракт, що підтверджується копією листа - погодження (а.с. 46 т. 1) Розпорядженням міського голови від 25.07.2024 №470-К «Про звільнення [PERSON] » позивача звільнено з займаної посади на підставі пунктів 6.1.,6.2,6.3 розділу 6 контракту між Сумською міською радою та [PERSON] від 25.07.2023, у зв`язу із закінченням строку дії договору (контракту) (пункт 2 частини 1 КЗпП України), який не підлягає пролонгації. Розпорядження підписане секретарем Сумської міської ради [PERSON] (а.с. 18 т. 1). 28.01.2023 [PERSON] уклав контракт добровольця територіальної оборони з добровольчим формуванням № [NUMBER] Сумської міської територіальної громади. Пунктом 3 контракту визначено, що на добровольця поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені, у тому числі, ст. 119 КЗпП. Контракт укладено строком на три роки (а.с. 20 т. 1). Розпорядженням міського голови м. Суми від 01.04.2024 №213-К «Про увільнення [PERSON] » у зв`язку з перебуванням у складі добровольчого формування №5 Сумської міської територіальної громади, збережено за позивачем місце роботи, посаду та середньомісячну заробітну плату на період проходження служби. На час виконання [PERSON] повноважень добровольця територіальної оборони виконання обов`язків директора КП «Чисте місто» покладено на головного інженера підприємства [PERSON] (а.с. 22 т. 1). Як вбачається з табелів обліку робочого часу протягом періоду роботи у 2024 році позивач обліковувався як такий, що перебував на роботі у переважній більшості робочих днів (а.с. 112-115 т. 1). Відповідно до довідки ДФТГ №5 від 30.06.2024 позивач у червні 2024 року був залучений до виконання обов`язків територіальної громади протягом 10 днів (а.с. 156 т. 1) Рішенням Сумської міської ради від 25.03.2015 №4210-МР, затверджено Порядок призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ, організацій, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Суми. Відповідно до п. 1.2 Порядку контракт укладається між міським головою (Роботодавцем) та керівником підприємства. Відповідно до пункту 2.4 Порядку з урахуванням змін, внесених рішенням Сумської міської ради від 22.02.2017 №1831 - МР проект контракту в обов`язковому порядку погоджується (шляхом візування листа - погодження): керівником виконавчого органу Сумської міської ради, до сфери управління якого належить відповідне підприємство та посадовою особою, на яку покладено ведення правової роботи у даному виконавчому органі (за наявності такої посади), начальником відділу організаційно-кадрової роботи, директором департаменту фінансів, економіки та інвестицій, начальником правового управління, заступником міського голови, до сфери управління якого належить відповідне підприємство, заступником міського голови, керуючим справами виконавчого комітету. Пунктом 2.7 порядку передбачено, що контракт може бути змінений у письмовій формі шляхом укладання додаткової угоди. Порядком не визначено процедури укладення додаткової угоди.(а.с. 51-105 т. 1). Відповідно до довідки від 25.07.2024 КП «Чисте місто» СМР середньоденна заробітна плата позивача становить 2124,31 грн. (а.с. 24 т. 1). Розпорядженням міського голови м. Суми [PERSON] від 04.05.2022 №206-к у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації увільнено від роботи [PERSON] , секретаря Сумської міської ради, збережено за ним місце роботи, посаду та середньомісячну заробітну плату з 07.03.2022 на період проходження військової служби (а.с. 26 т. 1). Рішенням Сумської міської ради від 13.10.2023 №4127-МР враховуючи увільнення від роботи секретаря Сумської міської ради [PERSON] обрано депутата Сумської міської ради [PERSON] секретарем Сумської міської ради на період увільнення [PERSON] у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації (а.с. 29 т. 1). Рішенням Сумської міської ради від 31.01.2024 №4372-МР висловлено недовіру Сумському міському голові [PERSON] та достроково припинено його повноваження Сумського міського головм. Звільнено його із займаної посади (а.с. 146 т. 1). Розпорядженням міського голови м. Суми від 21.12.2023 №718-к «Про тимчасове виконання повноважень Сумського міського голови», яке підписане секретарем Сумської міської ради [PERSON], [PERSON] приступив до виконання обов`язків секретаря Сумської міської ради та виконання обов`язків Сумського міського голови з 22.12.2023 (а.с. 30 т. 1). Як вбачається з наданої позивачем копії трудової книжки, записи про її заповнення скріплені печаткою Виконавчого комітету Сумської міської ради. Також печаткою виконавчого комітету Сумської міської ради був скріплений контракт із позивачем, який був укладений 25.07.2022, та додаток до нього.(а.с. 140-141 т. 1) Представником позивача надано копії трудових книжок [PERSON] та [PERSON] , у яких записи від 31.01.2024 про звільнення з посад у Сумській міській раді та її виконавчому комітеті скріплені печаткою Виконавчого комітету Сумської міської ради (а.с. 219-227 т. 1). Відповідачем надано копію журналу реєстрації печаток і штампів, відповідно до якого печатка виконавчого комітету Сумської міської ради, відбиток якої візуально схожий на відбиток печатки у вказаних вище документах (без слова «код» біля коду ЄДРПОУ), знищена 17.01.2024 (а.с. 13 т. 2). Відповідно до висновку експертів №95/96 за результатами проведення комплексної комісійної судової почеркознавчої експертизи та технічної експертизи за заявою секретаря Сумської міської ради [PERSON], який складений 26.03.2025 експертами Сумського відділення ННЦ «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» час нанесення відтиску кліше печатки «Виконавчого комітету Сумської міської ради» на документі «Додаткова угода №1 до Контракту», датованої 29 вересня 2023 року відповідає періоду часу, починаючи з 05.07.2023 та не пізніше 03.10.2023. Послідовність нанесення рукописного тексту, підпису, дати, прикладання печатки та друкованих елементів наступна: першим нанесений друкований текст, після чого нанесений відтиск печатки, рукописні записи та підписи. Визначити послідовність виконання відтиску кліше печатки та рукописних штрихів не видається за можливе. Підпис від імені [PERSON] виконано [PERSON] рукописним способом пастою для кулькових ручок (а.с. 48-54 т. 2). У періоді з 02.10.2023 по 09.10.2023 позивач перебував на лікарняному. За твердженням відповідачів, яке не спростовується позивачем, у зв`язку із травмою правої руки. Свідок [PERSON] (начальник відділу організаційно-кадрової роботи Сумської міської ради) у судовому засіданні пояснив, що у червні 2024 року його було викликано на допит у кримінальному провадженні і там співробітники правоохоронних органів показували відео, на якому були він, [PERSON] та [PERSON] . На відео вони обговорювали яку дату поставити на додатковій угоді. В яку саме дату це обговорення відбувалось, не пам`ятає, однак пам`ятає, що тоді також обговорювали, що в цей день [PERSON] буде обиратися запобіжний захід у кримінальному провадженні. На відеозаписі у [PERSON] була забинтована рука. Контракт та додаткова угода зберігалася в особовій справі позивача, яка знаходилась в приміщенні Сумської міської ради. На підприємство контракт не направляється. Додаткова угода не була погоджена з усіма особами, які погоджували контракт, оскільки додаткова угода стосувалась лише термінів. Інші показники, як то розмір заробітної плати, не змінювались, тому не потребували погодження з іншими посадовими особами. Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачено законодавством, колективним договором або угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Відповідно до ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є: закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Відносно вимоги зустрічної позовної заяви про визнання недійсною додаткової угоди до контракту суд зазначає таке. Частинами першою, третьою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 23 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно зі статтею 9 КЗпП України умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними. Аналогічні гарантії закріплені у статті 22 Закону України «Про оплату праці». Звертаючись до суду з зустрічним позовом, Сумська міська рада як на підставу своїх позовних вимог посилалася на те, що умови додаткової угоди стосовно збільшення терміну дії контракту суперечать положенням контракту, які забороняють його пролонгацію. Також зазначала про порушення порядку укладення додаткової угоди та порушення нею прав працівника. Як вже було зазначено вище, згідно з частиною першою статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. З аналізу вказаної норми права вбачається, що предметом трудового договору (контракту) є праця (трудова функція) особи, яка є об`єктом саме трудових правовідносин, які повною мірою врегульовані трудовим законодавством (зокрема, статтями 3, 7, 9, 9-1, 44 КЗпП України) Положення ЦК України щодо умов дійсності правочину та правових наслідків недійсності правочину не підлягають застосуванню для регулювання суспільних відносин, які виникають у зв`язку з укладенням трудового договору (контракту). Враховуючи наявність між сторонами договору трудових правовідносин, які регулюються нормами трудового й спеціального законодавства, та факт укладення цього договору саме у зв`язку з існуванням трудових правовідносин, суд дійшов висновку про те, що укладена додаткова угода не є правочином у розумінні статті 202 ЦК України, на який поширюються передбачені нормами статей 203, 215 цього Кодексу загальні вимоги щодо чинності правочину та який може бути визнаний недійсним із передбачених ЦК України підстав із застосуванням наслідків недійсності правочину. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 295/8991/17, від 24 лютого 2021 року у справі № 757/46774/17. З урахуванням викладеного, суд вважає, що зустрічний позов про визнання недійсною додаткової угоди № 1 від 29 вересня 2023 року до контракту від 25 липня 2023 року задоволенню не підлягає, оскільки положення цивільного законодавства щодо недійсності правочинів не застосовуються до трудових договорів, а сама угода не погіршує становища працівника порівняно з вимогами законодавства про працю. Навпаки, продовження строку дії контракту відповідає принципу свободи договору в трудових відносинах та не суперечить імперативним нормам КЗпП України. Стосовно доводів відповідача за первісним позовом щодо закінчення строку дії контракту через рік після його укладення суд зазначає таке. Пункт 5.1 контракту прямо передбачає, що внесення змін та доповнень до нього здійснюється шляхом підписання додаткових угод. Заборона пролонгації (п. 6.3) стосується продовження трудових відносин після закінчення терміну його дії, а не права сторін домовитися про зміну строку дії діючого контракту. Зміна строку дії контракту з 25.07.2024 на 28.09.2028 шляхом укладення додаткової угоди не заборонена контрактом. Крім того, така зміна строку дії не погіршує становище працівника порівняно із законодавством про працю, а навпаки - покращує, забезпечуючи йому гарантію зайнятості на довший термін. Відповідно до статті 9 КЗпП України, недійсними є лише ті умови договорів про працю, які погіршують становище працівників. Відносно доводів відповідача про порушення визначеного рішенням Сумської міської ради №4210-МР порядку призначення та звільнення директора комунального підприємства, оскільки додаткова угода не була погоджена з усіма посадовими особами, необхідними для погодження проєкту контракту, суд зазначає таке. Пункт 2.7 Порядку передбачає можливість зміни контракту шляхом укладення Додаткової угоди, проте даний порядок не визначає процедури її обов`язкового візування. Додаткова угода була підписана від імені Сумської міської ради Міським головою [PERSON], який на той час був уповноваженою особою на укладання таких договорів. Порушення роботодавцем внутрішніх процедур погодження (візування) з боку роботодавця не може бути підставою для заперечення у подальшому роботодавцем укладеної угоди з цих причин. Показання свідка [PERSON] щодо обставин підписання угоди, а також висновок експертизи № 95/96 від 26 березня 2025 року не спростовують факт підписання угоди уповноваженою особою - Сумським міським головою [PERSON], який на момент підписання (незалежно від точної дати в межах періоду, визначеного експертизою) обіймав посаду та мав повноваження представляти Сумську міську раду як засновника підприємства. Сумніви щодо дати підписання не можуть мати наслідком заперечення роботодавця стосоно обов`язку її виконання. Суд зазначає, що додаткова угода після її підписання була долучена до особової справи позивача, яка зберігалась у Сумській міській раді і протягом дев`яти місяців з дати її підписання у роботодавця не виникало сумнівів стосовно її належності. Зміна керівництва Сумської міської ради, а у зв`язку з цим і зміна позиції стосовно призначеного керівника комунального підприємства не може бути підставою для заперечення роботодавця стосовно строку дії укладеного та чинного контракту. Згідно з висновками ЄСПЛ [зокрема, у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01, пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00, пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04, пункт 58)] принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), пункт 29). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що укладення додаткової угоди є свідомою дією сторін, спрямованою на зміну умов трудового договору, що не суперечить статті 23 КЗпП України, яка дозволяє встановлювати строк трудового договору за погодженням сторін. Таким чином, додаткова угода є дійсною, і строк дії контракту продовжено до 28 вересня 2028 року. Звільнення позивача розпорядженням секретаря Сумської міської ради від 25 липня 2024 року № 470-к обґрунтоване закінченням строку дії контракту на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України. Однак, з огляду на дійсність додаткової угоди, строк дії контракту не закінчився 25 липня 2024 року, а продовжується до 28 вересня 2028 року. Отже, підстави для припинення трудового договору відсутні, а звільнення позивача є незаконним. Враховуючи викладене, розпорядження секретаря Сумської міської ради [PERSON] від 25.07.2024 №470-К «Про звільнення [PERSON] » підлягає скасуванню як незаконне. Відповідно до статті 235 КЗпП України в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. На підставі наведеної норми позивач підлягає поновленню на роботі на попередній посаді - директора Комунального підприємства «Чисте місто» Сумської міської ради. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. У постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 619/3322/20 Верховний Суд зазначив, що статтею 235 КЗпП України визначено, що виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу здійснюється у випадках: звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу (частина перша); у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству (частина третя); у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу (частина четверта). Отже, вимушений прогул визначається як період часу, з якого почалось порушення трудових прав працівника (незаконне звільнення або переведення на іншу роботу, неправильне зазначення формулювання причин звільнення або затримки видачі трудової книжки при звільненні) до моменту поновлення таких прав, тобто ухвалення рішення про поновлення працівника на роботі, чи визнання судом факту того, що неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника. У даній справі період вимушеного прогулу позивача розпочався з дня, наступного за днем його незаконного звільнення - з 26.07.2024 та тривав до ухвалення судом рішення у даній справі (23.10.2025). Тобто період вимушеного прогулу становить 325 робочі дні. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» та за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100). Згідно з абзацом третім пункту 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата за час затримки розрахунку обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до довідки про середню заробітну плату позивача (а.с. 24 т. 1) середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 2124,31 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 690400,75 грн. Позивачем, окрім іншого, заявлено вимогу про стягнення з КП «Чисте місто» та секретаря міської ради [PERSON] моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. Відповідно до статті 237-1 КЗпП України відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових або службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Таким чином, відшкодування шкоди, завданої посадовою особою роботодавця (органу місцевого самоврядування) при виконанні нею службових повноважень, може покладатися лише юридичну особу - роботодавця, а не на саму посадову особу. Посадова особа міської ради, діючи від імені ради в межах наданих їй повноважень, не несе персональної майнової відповідальності за рішення чи розпорядження, ухвалені від імені органу. Також матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що внаслідок дій юридичної особи, керівником якої є позивач (КП «Чисте місто» ) позивачу заподіяна моральна шкода. За таких обставин вимоги про стягнення моральної шкоди з посадової особи Сумської міської ради [PERSON] та КП «Чисте місто» СМР є безпідставними та задоволенню не підлягають. З урахуванням викладеного, первісний позов слід задовольнити частково: визнати незаконним та скасувати розпорядження секретаря Сумської міської ради від 25 липня 2024 року № 470-к про звільнення [PERSON] ; поновити [PERSON] на посаді директора комунального підприємства "Чисте місто" Сумської міської ради; стягнути з комунального підприємства "Чисте місто" Сумської міської ради на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 690400,75 грн. У задоволенні зустрічного позову слід відмовити. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом судовий збір в сумі 1211,20 грн. за вимогу про стягнення моральної шкоди не підлягає розподілу, оскільки у задоволенні вказаних вимог відмовлено. Представником позивача заявлено клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн. На підтвердження вказаних витрат надано копію договору, укладеного між позивачем та адвокатським об`єднанням «Альтера» від 31.07.2024 про надання правової допомоги у даній справі, відповідно до п. 3.1 якого клієнт здійснює оплату виконавцю в розмірі 20 000 грн. незалежно від кількості судових засідань, з яких 10 000 грн. оплачується у триденний строк після підписання цього договору, а 10 000 грн. - у триденний строк після оголошення рішення місцевим судом. Також надано копію квитанції про сплату [PERSON] на користь адвокатського об`єднання «Альтера» за договором від 31.07.2024 коштів в сумі 10 000 грн. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Представником відповідача заявлено клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу. Заявлені витрати на професійну правничу допомогу підтверджені належними доказами, відтак, вони підлягають розподілу. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, складність справи, фактично витрачений час на представництво інтересів позивача у суді, обсяг фактично виконаних адвокатом робіт, пов`язаних із представництвом інтересів клієнта, на підставі ст.ст. 137, 141 ЦПК України суд вважає необхідним зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню позивачу до 18 000 грн. Дані витрати підлягають відшкодуванню Сумською міською радою, як юридичною особою, яка протиправно звільнила позивача з роботи. На підставі ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання у частині поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць.

Outcome: partial