Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

17 червня 2025 року [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтовує таким. Згідно з судовим наказом Татарбунарського районного суду Одеської області від 19 серпня 2020 року у справі № 515/942/20, з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 липня 2020 року і до повноліття дитини, тобто до [INFO] . На теперішній час змушена звернутись до суду з вказаним позовом, оскільки 50% прожиткового мінімуму для відповідного віку щомісячно є дуже малою сумою, щоб утримувати дитину, інфляція та постійне зростання цін на товари роблять цю суму явно недостатньою. На сьогодні прожитковий мінімум для дитини 6-18 років становить 3\~196,00 грн щомісячно, отже відповідач сплачує на утримання дитини аліменти у розмірі 1\~598,00 грн щомісячно, яких ні на що не вистачає. Стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу (заробітку) більше відповідає інтересам дитини. Навіть, якщо відповідач офіційно не працює, він буде зобов`язаний сплачувати більше, ніж стягнуто судом у 2020 році. За даними Головного управління статистики в Одеській області станом на 2 квартал 2025 року (на час звернення до суду) середньомісячна заробітна плата штатних працівників по районах в Одеському районі складає 10\~582,00 грн, а отже відповідач у разі зміни способу стягнення аліментів зобов`язаний буде сплачувати мінімально 2\~645,50 грн, тобто більше, ніж на тисячу гривень більше. З метою подальшого уникнення інфляційних процесів та постійного звернення до суду за збільшенням розміру стягнення аліментів, позивачка просить змінити спосіб стягнення аліментів з 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, встановленого згідно з судовим наказом Татарбунарського районного суду Одеської області від 19 серпня 2020 року у справі № 515/942/20, на 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) батька дитини, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення сином повноліття, а саме до [INFO] . Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 червня 2025 року справу передано у провадження судді Луцюка В.О. Відповідно до ухвали судді від 20 червня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін; відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву; справу призначено до судового розгляду. Позивачка, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, клопотання про відкладення розгляду справи не подала. Від представника позивачки надійшла заява про слухання справи у його та позивачки відсутність, позовні вимоги підтримали та просили про їх задоволення у заявленому розмірі, проти заочного розгляду справи заперечень не мали. Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином та завчасно, шляхом направлення рекомендованого поштового повідомлення за місцем проживання, яке повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до положень пунктів 3, 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК\~та правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18, провадження № 12-109гс19; від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, провадження № 14-507цс18, судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, і особа вважається повідомленою. Також відповідач повідомлений про день розгляду справи через оголошення, опубліковане на офіційному сайті суду на порталі Судова влада України. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив не надав, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило. У відповідності до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи письмову згоду позивачки на заочний розгляд справи, з урахуванням положень ст.\~280,\~281 ЦПК України\~суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Стаття 15 ЦК України\~закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується записами даних про батьків у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданого 07 грудня 2018 року Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області за актовим записом № 291, відомості про батьків: [PERSON] , [PERSON] (а.с. 6). Згідно із судовим наказом Татарбунарського районного суду Одеської області від 19 серпня 2020 року у справі № 515/942/20, з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 30 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9) Судовий наказ набрав законної сили 19 серпня 2020 року та звернутий до виконання. Дитина [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4, 7). Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13), однак за вказаною адресою не проживає, про що свідчить конверт, який повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 15). У частині першій ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 141 СК України\~передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності із змінами, внесеними до ч.2\~ст. 182 СК України\~Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, який набрав чинності 08 липня 2017 року, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Стаття 192\~СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.\~192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17. Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями ст. 182-184,192 СК України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1\~ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6\~ст. 81 ЦПК України). Підставою для зміни способу стягнення на утримання дитини, позивачка зазначила, що присуджених з відповідача аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на даний час є недостатньо для мінімального розвитку дитини. \~ \~ \~ \~ \~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~\~Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік»\~передбачено, що у 2025 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 грн.\~\~Отже, на час звернення позивачки до суду з позовом про зміну способу аліментів 16 червня 2025 року мінімальний розмір аліментів на дитину віком до від 6 до 18 років становить 3\~196,00 грн. Тобто, відповідач зобов`язаний до сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 1\~598,00 грн. \~ \~ \~ \~Статтею 195 СК України\~визначено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (стаття 195 СК України). За такого, в разі, якщо відповідач немає офіційних доходів, розмір аліментів обраховувався б від середньомісячної заробітної плати по штатних працівників по районах в Одеській області. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України\~право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Діюче законодавство надає позивачці право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його. Позивачка скористалася своїм правом, визначивши способом стягнення аліментів - їх присудження у частці від доходу батька. Крім того,\~закон\~не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивачка бажає скористатися такою можливістю. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Така зміна способу стягнення аліментів буде відповідати інтересам дитини та засадам справедливості, добросовісності та розумності. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Вирішуючи спір, суд виходить в першу чергу із якнайкращого забезпечення інтересів дитини, а також того, що стягувач має право змінити спосіб стягнення аліментів, визначивши його у частці від доходу відповідача, відповідно суд дійшов до висновку про необхідність зміни способу стягнення аліментів, що стягуються з відповідача у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та враховуючи положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved