Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

Представник КПТМ «Криворізькатепломережа» звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить суд стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь КПТМ «Криворізькатепломережа», суму заборгованості за адресою: [ADDRESS] за період 05.11.2021 року по 01.11.2024 року за спожиту послугу з постачання теплової енергії у розмірі 5582,44 грн., з яких 4\~913,35 грн. за послугу з постачання теплової енергії; 669,09 грн.- абонентське обслуговування; судовий збір в розмірі 3\~028,00 грн. В обґрунтування вимог зазначено про відключення квартири відповідачів від внутрішньобудинкової мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання у зв`язку із облаштуванням автономного опалення. Проте власники нерухомого майна, обладнаного індивідуальними джерелами опалення, зобов`язані здійснювати оплату на постачання теплової енергії, яка складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Житловий будинок [ADDRESS] технічно під`єднаний до інженерних мереж позивача та забезпечується постачанням теплової енергії, що підтверджується актами подачі та припинення теплоносія до указаного житлового будинку. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачами зобов`язань по оплаті за указані послуги, виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів. Ухвалою суду від 24 грудня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача [PERSON] на вимогах наполягала з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, відзиву на позов не подали. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] вимоги позову не визнали з підстав, викладених у відзиві на позов. В обґрунтування відзиву на позов відповідачем [PERSON] зазначено про відключення квартири по [ADDRESS] від системи централізованого опалення та гарячого водопостачання у зв`язку із встановленням автономної системи опалення. У місцях загального користування будинку відсутні опалювальні прилади, центральний трубопровід наявний лише у підвалі та є за ізольованим. Наданий позивачем розрахунок не містить ані формули, ані вихідних даних, використаних при таких розрахунках. Неодноразово як відповідач, так і управитель будинку ОСББ «Житомирська 5» зверталися до КПТМ з проханням здійснити обстеження будинку на предмет наявності/відсутності опалювальних приладів, трубопроводів, їх стану, визначення їх площі. Однак вказані звернення були проігноровані позивачем. Вважає, що КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює нарахування плати за опалення місць загального користування мешканцям з автономним опаленням, які не користуються послугами підприємства. Позивачем не надано доказів того, що ним розміщувалось у публічних місцях повідомлення про місце опублікування тексту договору в загальнодоступних місцях на інформаційних стендах/рахунках на оплату послуг, тощо, а отже позивачем не виконано вимоги Закону України «Про житлово-комунальні послуги», які є передумовою легітимності публічного договору про надання послуг. Доказів надання рахунків за спірний період згідно п. 33 типового договору, позивач не надав, вимог частини 2 статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не виконав. На загальних зборах співвласників багатоквартирного будинку, проведених згідно статуту, співвласниками, починаючи з 2022 року, щорічно приймається повноважне рішення відносно визначення порядку користування спільним майном та перерозподілу нарахувань між співвласниками з тим, щоб зняти нарахування зі співвласників, які користуються індивідуальним опаленням та донарахувати вартість і розподілити її між співвласниками, які користуються послугами централізованого теплопостачання. Це є рішення співвласників, які володіють на праві спільної сумісної власності місцями загального користування в житловому будинку. Неодноразово співвласники звертались до позивача з проханням здійснювати нарахування оплати за опалення місць загального користування та ЗБП лише квартирам з централізованим опаленням, однак рішення співвласників були проігноровані позивачем. Заявлено про застосування наслідків строку пропуску позовної давності, та просить відмовити у задоволенні вимог. У відповіді на відзив представником позивача КПТМ «Криворіжтепломережа» роз`яснено порядок та підстави застосування Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджених наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315, наголошено, що будинок [ADDRESS] , тому застосовується обсяг теплової енергії, витрачений на загально будинкові потреби опалення 25%. За транзитні трубопроводи на квартиру [ADDRESS] нарахування не здійснюються. Прийняття рішень співвласників багатоквартирного будинку стосується питання управління спільним майном. Порядок здійснення розподілу та нарахувань за послугу з постачання теплової енергії визначено зазначеними у відповіді на відзив нормативно-правовими актами, тому їх незастосування будуть порушеннями діючого законодавства. Плата за абонентське обслуговування визначена відповідно до планових витрат виконавця, пов`язаних із здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахування та стягнення плати за комунальні послуги, з укладенням договору про надання комунальної послуги, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами. За колективним зверненням [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , головним управлінням Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області у період з 22.10.2024 до 28.10.2024 здійснювався позаплановий захід у формі перевірки КПТМ «Криворіжтепломережа» л питання незгоди з нарахування на квартири, що облаштовані автономним опаленням в житловому будинку [ADDRESS] . За результатами перевірки винесено акт від 24.10.2024 № 003566, яким порушень вимог законодавства з боку КПТМ «Криворіжтепломережа» по жодному факту не виявлено. Наголошено про наявність публічного договору та продовження строків позовної давності на період карантину та воєнного стану, а також переривання вказаного у ст. 257 ЦК України строку шляхом проведення відповідачами 21.06.2023 та 03.07.2023 оплати за надані послуги. Тому наполягає на задоволенні вимог. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Згідно статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Як установлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані по [ADDRESS] . Житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] від`єднано від централізованої системи опалення будинку та в квартирі встановлене індивідуальне опалення. Між сторонами у справі, яка переглядається, виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії до місць загального використання багатоквартирного будинку, які регулюються законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів від 21 серпня 2019 року № 830 (далі - Правила), Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315 (далі - Методика), якою встановлено порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно з пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» до затвердження центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг співвласники багатоквартирного будинку або іншої будівлі, де налічуються два або більше споживачів, можуть визначити свій порядок розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг відповідно до положень статті 10 цього Закону, а також прийняти рішення про незастосування положень частини п`ятої статті 10 цього Закону при розрахунках за житлово-комунальні послуги у відповідному будинку, будівлі. Положеннями частини першої статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Таким чином, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання місць загального користування, за умови отримання ним відповідних послуг, він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії. Пунктом 35 Правил визначено, що розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною. Відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 (далі - Методика розподілу). Пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що до спільного майна багатоквартирного будинку належать, зокрема, і приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що співвласник багатоквартирного будинку - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку. Відповідно до частини другої статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Отже, співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 грудня 2020 року у справі № 311/3489/18. Відповідно до пункту 24 Правил, розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу. Визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», - за розрахунковим або середнім обсягом споживання) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі ведення обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в порядку, визначеному статтею 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води. Згідно пункту 14 Правил, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315. Відповідно до пунктів 36, 37, 38 Правил споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. Споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання). У постановах від 26 вересня 2018 року (справа №703/58/16-ц) та від 03 жовтня 2019 року (справа №539/2966/15-ц) Верховний Суд зазначив, що оскільки житло відповідача знаходиться у багатоквартирному будинку, вона зобов`язана нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, отже, оплачувати послуги з централізованого опалення місць загального користування згідно з встановленими тарифами. У постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року (справа №703/4963/15-ц) висловлено правову позицію про те, що нарахування оплати за опалення місць загального користування здійснюється відповідно до вимог діючого законодавства та існуючих нормативних документів, відповідачі дану послугу фактично отримують, а тому повинні її оплачувати. Нарахування плати за послугу з централізованого опалення у місцях загального користування проводиться рівномірно на всіх мешканців - користувачів багатоквартирного будинку, незалежно від того, підключений цей мешканець до централізованого опалення чи має індивідуальну систему опалення, що відповідає вимогам Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення. Також, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі 311/3489/18 дійшов висновку, що відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від оплати за централізоване опалення місць загального користування будинку. У постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 703/58/16-ц, в якій відповідач також посилався на відсутність приладів опалення місць загального користування, Верховний Суд зазначив, що підтримання температури вище 0° C протягом всього року, особливо в зимовий час, в загальних і технічних приміщеннях будинку є важливим чинником для підтримання належного технічного стану багатоквартирного будинку, в якому знаходиться квартира відповідача, та інженерних споруд, системи водопроводу та каналізації всього будинку, з метою уникнення їх промерзання та руйнування самого будинку від різкої зміни температур. У будинку, в якому знаходиться квартира відповідача, належний температурний режим вище 0° C підтримується за рахунок тепловтрат трубопроводів розподільчої системи, яка знаходиться в підвальному приміщенні будинку та на горищі. Оскільки житло відповідача знаходиться у багатоквартирному будинку, вона зобов`язана нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, отже, оплачувати послуги згідно з встановленими тарифами. Суд зазначив, що помилковим є висновок про те, що відповідач не повинен сплачувати за утрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку. За такого з урахуванням викладених фактичних обставин справи та правових норм суд дійшов висновку, що позивач як виконавець послуги з теплопостачання до багатоквартирного будинку [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] має право на отримання оплати витрат за обсяги теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Як вказав Верховний Суд при вирішення спору у подібних правовідносинах, спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною (постанова від 22 грудня 2020 року у справі № 311/3489/18). КПТМ «Криворіжтепломережа» у період опалювальних сезонів 2021-2024 років надало відповідачам послугу теплопостачання на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи централізованого опалення, які мають оплатити надані послуги. Фактичним доказом початку опалювального сезону є долучені позивачем наряди на підключення будинку та нежитлових приміщень до системи опалення, що містять інформацію про фактичну дату надання послуг, що були додані до матеріалів позовної заяви. При цьому об`єктом теплопостачання у цій справі є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку: і житлових, і нежитлових. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Теплоносій на вказаний будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку. Обсяг теплової енергії, який витрачається на загально будинкові потреби, зокрема, щодо транзиту теплової енергії по будинку, розподіляється між усіма власниками приміщень будинку пропорційно до їх площ, як передбачено Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг №358. Таким чином відсутність у квартирі відповідачів централізованого опалення та відсутність приладів опалення місць загального користування у відповідному під`їзді будинку ще не свідчить про відсутність витрат теплової енергії, пов`язаних з транзитними (транспортними) витратами при постачанні позивачем теплової енергії по всьому обладнанню, призначеному для опалення будинку. При цьому відновлення демонтованих систем опалення не входить до обов`язків КПТМ «Криворіжтепломережа», а є функцією балансоутримувача будинку (стаття 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пункт 24 Правил). Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359 затверджена Методика розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, якою встановлений порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами (пункт 1.2. Методики). Згідно з пунктом 2.1.4 Методики загальна кількість теплової енергії на опалення місць загального користування складається з двох показників, які підсумовуються між собою, а саме: з кількості теплової енергії на опалення кожного окремого приміщення місць загального користування та утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними у підвалі або на горищі. При ненаданні послуги з опалення місць загального користування залишається друга частина формули, згідно якої здійснюється нарахування за втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі. Тобто, якщо один з показників дорівнює нулю, то нарахована платня складається з другого показника. З 25 січня 2019 року почала діяти Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315, якою встановлено порядок визначення та розподілу між споживачами обсягу спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень. Визначення обсягу теплової енергії, витраченої на опалення МЗК та допоміжних приміщень (QМЗК), здійснюється відповідно до розділу III цієї Методики. Розподіл цього обсягу здійснюється серед споживачів за категоріями приміщень згідно з додатком 1 до цієї Методики пропорційно до їх загальних/опалюваних площ/об`ємів. Як передбачено шостим розділом «Посібника та доповнення до Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні» КТМ 204 Україна 244-94, затвердженим Наказом Держбуду України від 30 лютого 2001 року №82, втрати теплової енергії на ділянці мережі від межі розподілу до місця установки опалювальних приладів відноситься до втрат абонента (споживача). Тому співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі. Доводи щодо неправомірності застосування Методики судом до уваги не приймаються, оскільки вказана Методика є чинною та має виконуватися сторонами. Доводи на спростування неправильності підрахунків за вказаною Методикою суд вважає неспроможними з огляду на відсутність належних та допустимих доказів у справі. Згідно з наданим до суду розрахунком, сума боргу по оплаті за постачання теплової енергії, яка рахується за мешканцями квартири [ADDRESS] за період з 05.11.2021 по 01.11.2024 становить 5582,44 грн. Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року №358, Методику розподілу викладено в новій редакції (надалі Методика розподілу в новій редакції). Згідно абз.5 п.2 Методики розподілу в новій редакції, загальнобудинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення. Крім оплати за обсяг теплової енергії, витрачений на опалення місць загального користування (МЗК) та допоміжних приміщень будівлі та витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення (до 01.01.2022) й за опалення загальнобудинкових потреб (з 01.01.2022) справляється плата за абонентське обслуговування. Плата за абонентське обслуговування визначена відповідно до планованих витрат виконавця, пов`язаних із здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, з укладенням договору про надання комунальної послуги, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (п.11 ч.1 ст.1, ч.5 ст.13 Закон України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII 09.11.2017р.). Згідно з положеннями Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830, споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуги або у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання та постачання гарячої води. Тобто, плата за абонентське обслуговування є обов`язковий платіж, який кожен споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг незалежно від кількості спожитої послуги. Кошторисна калькуляція плати за абонентське обслуговування для споживачів за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії розміщена на офіційному сайті КПТМ «Криворіжтепломережа» у відкритому доступі. Відповідачі, як власники квартири, яка обладнана системою індивідуального опалення, зобов`язані нести витрати на обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення (до 01.01.2022 р.) й за опалення загальнобудинкових потреб (з 01.01.2022 р.), а також з плати за абонентське обслуговування. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 25 березня 2024 року у справі №462/1232/23 (провадження №61-16076св23). Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини 1-3 статті 12 ЦПК України). Оскільки суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, оскільки збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду та кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (статті 12,13 ЦПК України), суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. На підстав викладеного суд вважає необхідним відшкодувати позивачу понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3 028,00 грн. при поданні позову до суду.

Outcome: approved