Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] , згідно якої прохає суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №1370-6331 від 25.03.2024 року у розмірі 46100,00 грн. та судові витрати у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтуванні своїх вимог позивач вказав, що 25.03.2024 між відповідачем та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» за допомогою Веб-сайту (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1370-6331 та на виконання зазначених вимог, позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор С2315, для підписання Кредитного договору №1370-6331 від 25.03.2024 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 9 600,00 грн.; строк кредитування 300 днів; базовий період 14 днів; комісія за видачу кредиту - 15,00 % від суми кредиту; знижена % ставка 1,20 % в день; стандартна % ставка 1,50 % в день. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного Кредитного договору. Позивач (через партнера АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року) видав Відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок вказаний Відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 р. на карту отримувача (Відповідача), чим виконав свої зобов`язання за Договором своєчасно та в повному обсязі. Усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед позивачем, відповідач здійснив часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №1370-6331 від 25.03.2024 року, шляхом здійснення платежів зазначених у розрахунку заборгованості за Кредитним договором. Сплачуючи кредит, остання вчинила конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного Кредитного договору, який створив для неї певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. В подальшому, відповідач всупереч умовам Кредитного договору, ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» та ст.ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушила вищезазначені умови Кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернула в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконала в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за Кредитним договором. Станом на 23.05.2025 року загальний розмір заборгованості Відповідача за Кредитним договором становить: 51 936,80 грн, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 9\~600 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 42 336,80 грн. Разом з тим, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 5 836,80 грн за умови погашення Позичальником решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 46\~100 грн. За викладених обставин позивач звернувся до суду із даним позовом. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.07.2025 року цивільну справу за зазначеною позовною заявою направлено для розгляду по суті до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.08.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 02.10.2025 представником відповідача [PERSON] адвокатом Грубою А.С. подано до суду відзив на позовну заяву, у якому остання просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» щодо стягнення заборгованості в повному обсязі. Представник вказав, що позивач не надав будь-яких доказів, що з його боку була вчинена якась дія, направлена на укладення цього договору та на надання коштів на умовах споживчого кредиту й доказів на підтвердження отримання відповідачем цих коштів. Також, позивачем не надано жодних первинних документів про перерахунок коштів відповідачу. Наявна у справі інформаційна довідка АТ КБ «Приватбанк» від 23.05.2025 не є належними доказами та не підтверджують перерахування коштів й наявність заборгованості, оскільки не є первинними документами, не відповідають вимогам щодо їх оформлення, визначених ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відтак, жодних належних доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позовній заяві, а саме, що відповідач отримав кредит за договором та наявність заборгованості за наданим кредитом, матеріали справи не містять. Зазначив, що відсотки нараховані позивачем після закінчення терміну дії кредитних договорів є незаконними та суперечать висновкам Верховного Суду з аналогічних правовідносин. Позивачем не надано доказів того, що після 08.02.2022 кредитний договір було автоматично продовжено та строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів. Водночас, несплата та/або несвоєчасна сплата позичальником кредитних платежів не може слугувати належною підставою для продовження строку користування кредитом без волевиявлення сторін. Позивачем не надано доказів, що між сторонами за кредитним договором у належній формі були досягнуті домовленості про продовження строку користування відповідачем кредитом, а саме доказів, які підтверджують, що до кредитного договору укладались додаткові угоди чи такі пролонговувались. Крім того, позивачем не було надано детального розрахунку за складовими кредитної заборгованості, яку просить стягнути з [PERSON] , зокрема простроченої заборгованості за відсотками у сумі 42 336,80 грн станом на 23.05.2025 (що явно перебільшує строк у 300 календарних днів з моменту укладання договору 25.03.2024), із зазначенням за який період була нарахована та за якою відсотковою ставкою. Представник звертає увагу на те, що відповідач, як пересічний споживач кредитних послуг, не мала змоги ефективно реалізувати своє право на отримання повної та достовірної інформації про умови кредитування, з огляду на звичайний рівень освіти та правової обізнаності. Умови кредитування, запропоновані ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», викладені у кількох документах значного обсягу, що ускладнює їх сприйняття. Внаслідок цього укладення кредитного договору [PERSON] фактично стало для неї непомірним тягарем як для споживача, а сам договір - джерелом отримання кредитором невиправданих прибутків. Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509 та ч. 1,2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Враховуючи те, що заявлена позивачем до стягнення сума заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 42 336,80 грн не є співрозмірною сумі основного зобов`язання кредиту у 9 600,00 грн, така вимога суперечить принципам розумності та добросовісності, є проявом істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків сторін на шкоду позичальнику як споживачу фінансових послуг, оскільки передбачає сплату непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором. Звернув увагу на те, що як вбачається із інформації на офіційному веб-сайті Національного банку України, недобросовісна поведінка ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» неодноразово було предметом розгляду Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг НБУ у зв?язку із порушенням позивачем вимог Законів України «Про споживче кредитування» та «Про рекламу» також Положення про інформаційне забезпечення фінансовими установами споживачів щодо надання послуг споживчого кредитування, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 жовтня 2021 року № 100, в частині реклами споживчого кредиту та інших нормативно-правових актів та до ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» застосовано заходи впливу 17.06.2024 та 13.08.2024 В судове засідання позивач ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» свого представника не направив, однак у позовній заяві прохав, в разі неявки представника, розгляд справи проводити за відсутності його представника, позовні вимоги підтримує та прохає задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, про день та час слухання справи був повідомлена належним чином. Представник відповідача [PERSON] адвокат Груба А.С. у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про стягнення заборгованості в повному обсязі на підставі викладених у відзиві на позов. Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов таких висновків. Згідно із ст. 4\~ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13\~ЦПК України суд\~розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.\~638\~ЦК України,\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 640 ЦК України передбачено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст.\~642\~ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно\~статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 25.03.2024 між\~ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] було укладено Договір про відкриття кредитної лінії №1370-6331, згідно умов якого Кредитодавець відкрив Кредитну лінію для Позичальника шляхом надання Позичальнику Кредиту на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит не пізніше останнього дня Строку кредитування та сплатити нараховані Кредитодавцем проценти за користування Кредитом у порядку, передбаченому цим Договором (п. 2.2.). Відповідно до п. 4.1- 4.2 договору, розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір Кредиту: 9600 грн. Дата надання/видачі Кредиту: 25.03.2024. Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок Кредиту: Кредит надається Позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього Договору, на банківський рахунок Позичальника шляхом використання вказаних Позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Пунктами 4.6-4.7, 4.9-4.13 договору передбачено, що стандартна процентна ставка становить 1,50% за кожен день користування Кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання Позичальником права користування Кредитом за Зниженою ставкою). Комісія за видачу кредиту становить 15,00 % від суми виданого Кредиту. Строк кредитування, тобто, строк на який надається Кредит Позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування Кредиту Позичальнику. Дата повернення кредиту 18.01.2025 року. Реальна річна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає двадцять сім тисяч сто тридцять вісім цілих, сімнадцять сотих процентів. Орієнтовна загальна вартість Кредиту на дату укладення цього Договору складає: 49\~574,82 грн. та включає в себе: суму Кредиту, комісію за видачу Кредиту (якщо п.4.7. цього Договору передбачає сплату комісії за видачу Кредиту) та проценти за користування Кредитом. Денна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає: 1,388 процентів. Загальні витрати за споживчим кредитом на дату укладення цього Договору складають: 39\~974,82 грн. та включають у себе проценти за користування Кредитом та комісію за видачу Кредиту (якщо п.4.7. цього Договору передбачає сплату комісії за видачу Кредиту). Пунктами 3.1.- 3.2. договору передбачено, що цей договір укладається Сторонами у вигляді електронного договору у розумінні ЗУ «Про електронну комерцію». Для укладання цього Договору, у порядку встановленому Правилами, Позичальник надає Кредитодавцю інформацію щодо бажання отримати Кредит, шляхом заповнення на вебсайті Кредитодавця усіх граф відповідної форми. Надаючи таку інформацію, Позичальник вказує повні, точні та достовірні особисті дані, заповнення яких передбачено відповідною сторінкою вебсайту Кредитодавця та які необхідні для укладення цього Договору. Позичальник несе відповідальність за дійсність та достовірність таких даних. Як вбачається зі змісту кредитного договору (п. 12 Реквізити сторін), в ньому зазначено номер особистого електронного платіжного засобу відповідача, а саме [NUMBER] . Відповідно до Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживачів та реальної річної процентної ставки за Договором №1370-6331 (Графік платежів за Договором), що є Додатком №3 до Договору про відкриття кредитної лінії №1370-6331 від 25.03.2024, вбачається що дата повернення кредиту 18.01.2025, строк на який надано кредит - 300 днів, сума кредиту 9600 грн, чиста сума кредиту 41867 грн 86 коп., проценти за користування кредиту 30827 грн 86 коп., загальна вартість кредиту - 41\~867 грн 86 коп. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] погодилась на укладення Договору про відкриття кредитної лінії №1370-6331 від 25.03.2024, підписавши його електронним підписом одноразовим ідентифікатором С2315 у відповідності до Правил відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «CreditKasa», затверджених наказом директора ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» №12-П від 27.02.2024. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 ЗУ "Про електрону комерцію" електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч. 1-3 ст. 6 ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Для підтвердження достовірності походження та цілісності електронного документа може використовуватися електронна печатка. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Згідно ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Тобто, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. У ст. 11 ЗУ "Про електронну комерцію" визначено порядок укладення електронного договору, зокрема пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ст. 12 ЗУ "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У Постанові КЦС ВС від 16.12.2020 року у справі № 561/77/19 зроблено висновок, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. У Постанові\~Верховного\~Суду\~від 12.01.2021\~у\~справі\~№ 524/5556/19\~зроблено\~висновок,\~що не\~кожна\~електронна\~правова угода\~вимагає\~створення\~окремого електронного\~договору\~у\~вигляді окремого\~електронного\~документа.\~Електронний\~договір\~можна укласти\~в\~спрощеній\~формі,\~а\~можна класично\~-\~у вигляді\~окремого документа. Електронним\~підписом\~одноразовим\~ідентифікатором є\~дані в\~електронній форм\~у вигляді\~алфавітно-цифрової\~послідовності,\~що\~додаються\~до інших\~електронних даних\~особою,\~яка\~прийняла\~пропозицію (оферту)\~укласти\~електронний\~договір,\~і\~надсилаються іншій\~стороні\~цього договору. Це\~комбінація\~цифр\~і букв,\~або\~тільки\~цифр,\~або\~тільки літер,\~яку отримує\~заявник\~за допомогою\~електронної\~пошти у\~вигляді\~пароля,\~іноді\~в\~парі "логін-пароль",\~або\~смс-коду,\~надісланого\~на\~телефон,\~або\~іншим\~способом. При\~оформленні\~замовлення,\~зробленого\~під\~логіном і\~паролем,\~формується\~електронний\~документ,\~в\~якому\~за допомогою\~інформаційної\~системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Положеннями статті 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину. Це означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки не буде доведено протилежне. У судовому засіданні встановлено, що відповідач не оспорювала правочини та не надала суду доказів, які б спростовували факт їх укладення. Беручи до уваги, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або SMS-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не міг би бути укладений, суд доходить висновку, що кредитний договір був підписаний відповідачем шляхом використання одноразового паролю-ідентифікатора, а отже, його укладення між сторонами підтверджено належним і допустимим доказом. Разом з тим, відповідач не заперечувала факт укладення кредитного договору, а матеріали справи не містять доказів протилежного. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження N 61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. Таким чином, [PERSON] , укладаючи кредитний договір, повністю усвідомлювала його умови та своїм електронним підписом підтвердила, що діяла свідомо, добровільно і вільно обирала контрагента та умови договору. При цьому, сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов укладеного між ними договору. За таких обставин судом встановлено, що між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого право кредитодавця вимагати повернення наданих у кредит грошових коштів кореспондує обов`язку позичальника повернути отримані кошти на умовах, визначених укладеною між ними угодою. Згідно із розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 08.06.2017 № 2401 «Про видачу\~ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»\~ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів)» Товариству з обмеженою відповідальність «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» було видано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. 08.03.2024 року Національним банком України внесено запис до Державного реєстру фінансових установ про переоформлення ліцензії\~ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»\~(код за ЄДРПОУ\~38548598) на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту на ліцензію на діяльність фінансової компанії з правом надання послуги - надання коштів та банківських металів у кредит, (розміщено в загальному доступі на сайті https://creditkasa.com.ua/dozvilni-dokumenty). Статтею 5 Закону України "Про платіжні послуги"\~передбачено, що до фінансових платіжних послуг належать такі послуги, зокрема, послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. Таким чином, оскільки ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», \~не є банківською установою в розумінні\~Закону України «Про банки і банківську діяльність», тому не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. В судовому засіданні встановлено, що позивач (через партнера\~АТ КБ «ПРИВАТБАНК»\~з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року) свій обов`язок згідно Договору про відкриття кредитної лінії №1370-6331 від 25.03.2024 виконав у повному обсязі, шляхом перерахування грошових коштів [PERSON] через систему платежів «LiqPay» в розмірі 9600 грн за реквізитами платіжної картки відповідача № [NUMBER] , що підтверджується Довідкою про перерахування суми кредиту №1370-6331 від 25.03.2024. Також, з листа за підписом керівника Департаменту АТ КБ «ПриватБанк» від 23.05.2025 вбачається, що за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] 25.03.2024 було здійснено перерахування грошових коштів в розмірі 9600 грн від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» за кредитним договором №1370-6331 через систему платежів «LiqPay» на підставі договору № 4010 від 02.12.2019. Окрім того, з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що [PERSON] здійснила декілька платежів на користь позивача за користування грошовими коштами, наданими у кредит за договором № 1370-6331 від 25.03.2024, що підтверджує факт отримання, використання та часткове виконання зобов`язань за вказаним договором. Враховуючи вищевикладене, в судовому засіданні встановлено, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» належним чином виконало свої зобов`язання за Договором про відкриття кредитної лінії №1370-6331 від 25.03.2024, надавши [PERSON] кредитні кошти у визначеному розмірі та на погоджених умовах. Водночас відповідачка неналежно виконувала взяті на себе зобов`язання, унаслідок чого станом на 23.05.2025 року утворилася заборгованість у розмірі 51\~936 грн 80 коп., яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом 9600 грн; простроченої заборгованості за нарахованими процентами 42\~336 грн 80 коп. Доводи представника відповідача про те, що у матеріалах справи відсутні\~первинні\~бухгалтерські документи, які надають можливість встановити розмір виданого кредиту та суму погашення за кредитними договорами суд вважає є необґрунтованими з врахуванням наступного. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша\~статті 95 ЦПК України). Відповідно до\~статті 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (стаття 78 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України\~встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст.\~77-ст.\~80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження доводів позовних вимог щодо наявності заборгованості відповідача,\~ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» \~надано Довідку про перерахування суми кредиту №1370-6331 від 25.03.2024, лист за підписом керівника Департаменту АТ КБ «ПриватБанк» від 23.05.2025 та детальний розрахунок заборгованості за вказаним договором, що відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору. Водночас суд враховує, що боржник має доступ до свого рахунку, зазначеного в кредитному договорі, і мала можливість надати суду як доказ банківську виписку зі свого рахунку для підтвердження факту надходження або ненадходження коштів від кредитора на виконання умов договору, визначення їх розміру, а також підтвердження виконання власних зобов`язань, зокрема внесення коштів на погашення заборгованості. З урахуванням викладеного, суд вважає, що у матеріалах справи наявні належні, допустимі та достатні докази, які підтверджують факт укладення кредитного договору між відповідачем та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а також належне виконання позивачем своїх зобов`язань. Водночас відповідач, стверджуючи про необґрунтованість позовних вимог, не надав суду жодних доказів на спростування встановлених обставин, зокрема банківської виписки, довідки з банку про неналежність йому відповідної платіжної картки, або доказів повного погашення заборгованості. Аналогічний висновок суду зазначено в постанові Полтавського апеляційного суду від 06.03.2024 у справі № 551/1055/23. Щодо суми нарахованої заборгованості суд зазначає наступне. Строк кредитування, тобто, строк, на який надається кредит позичальнику\~300 календарних днів з моменту перерахування кредиту. Дата повернення (виплати) кредиту: 18.01.2025 року (п. 4.9 договору). Відповідно до п. 4.10, 4.11 договору, реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складає 27138,17 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору (за весь строк кредитування) складає 49\~574,82 грн., що включає в себе суму кредиту, комісію за видачу кредиту та проценти за користування кредитом. Розмір відсотків за користування кредитними коштами та порядок їх нарахування узгоджено сторонами договору, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Так, у судовому засіданні встановлено, що кредит за договором №1370-6331 від 25.03.2024 був наданий відповідачу строком на 300 календарних днів, починаючи з 23.05.2024. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, проценти за користування кредитними коштами були нараховані з 26.03.2024 за процентною ставкою 1,20 % відповідно до пункту 10.2 договору, а також з 08.04.2025 по 18.01.2025 включно за ставкою 1,50 %, що узгоджується з положеннями пункту 4.6 договору. При цьому жодної пролонгації кредитного договору позивачем не здійснювалося, договір не продовжувався, а твердження представника відповідача про те, що проценти нараховувалися до 23.05.2025, є безпідставними. З наведеного розрахунку заборгованості чітко вбачається, що в період з 19.01.2025 по 23.05.2025 кредитором не здійснювалося нарахування процентів, що свідчить про дотримання умов договору та відсутність порушень у частині нарахування процентів поза межами строку кредитування. Таким чином, доводи відповідача про те, що позивачем нараховано відсотки поза межами строку кредитування, а також щодо відсутності доказів пролонгації кредитного договору, суд вважає необґрунтованими, такими, що не підтверджуються матеріалами справи, не спростовують обґрунтованість розрахунку заборгованості, наданого позивачем, та не впливають на правову оцінку заявлених вимог. З долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 1370-6331 від 25.03.2024 вбачається, що станом на 23.05.2025 загальна сума заборгованості становить 51 936 грн 80 коп., з яких: 9 600 грн заборгованість за основною сумою кредиту, 42 336 грн 80 коп. заборгованість за нарахованими відсотками. При цьому, як вбачається з позовної заяви, звертаючись з позовними вимогами, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» частково списало заборгованість [PERSON] за нарахованими процентами та комісією в розмірі 5836,80 грн. Суд зазначає, що позичальник відповідно до п. 6.9 договору має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору відмовитися від нього без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Вказаним правом відповідач не скористалась, а отримавши кошти, не виконала свого обов`язку по їх поверненню, разом з нарахованими відсотками. Доказів того, що відповідач не погоджувалась з розміром відсотків, загальною сумою кредиту, оскаржувала умови договору в цій частині, як споживач фінансових послуг, з підстав їх несправедливості, матеріали справи не містять. В даному випадку кредитодавцем відсотки нараховувалися виключно в межах строку кредитування, тобто впродовж 300 днів, по 18.01.2025, а в подальшому, в межах встановленої товариством програми лояльності, були зменшені з 51\~936 грн 80 коп. до 46\~100 грн. Щодо посилання представника відповідача на обставини, викладені у відзиві слід зазначити, що відповідно до ст.\~ 18 Закону України "Про захист прав споживачів"\~до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього\~Закону\~про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Суд зазначає, що при укладенні спірного кредитного договору відповідач була належним чином повідомлена про умови кредитування, у тому числі щодо процентної ставки за кредитом, її типу, порядку її обчислення та сплати процентів, реальної річної процентної ставки та вона погодила такі умови, підписавши договір шляхом проставляння електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що згідно ч. 3 ст. 207\~ЦК України, п. 6, 12 частини першої\~статті 3, статті 12 Закону України "Про електронну комерцію",\~статті 13 Закону України "Про споживче кредитування" відповідає письмовій формі договору. За своєю правовою природою проценти за кредитом входять до складу кредитного зобов`язання та обов`язок позичальника сплатити проценти за надані йому грошові кошти (кредит) є істотною умовою кредитного договору відповідно до ЦК України та вимог статті 12\~ЗУ "Про споживче кредитування". З матеріалів справи вбачається, що укладений між сторонами кредитний договір № 1370-6331 від 25.03.2024 року, або окремі його пункти, в установленому законом порядку судом недійсними не визнавались, а норми\~Законів України "Про споживче кредитування"\~та\~"Про захист прав споживачів"\~не встановлюють нікчемність положень договору у разі включення у договір із споживачем несправедливих умов, визначених\~статтею 18 Закону України "Про захист прав споживачів". Такі умови є підставою для оспорювання договору споживчого кредиту відповідно до частини третьої статті 215\~ЦК України, що у справі не встановлено. За таких обставин визнання судом несправедливими та такими, що порушують права споживача, умов кредитного договору щодо розміру процентів за кредитом, як підстави для відмови у їх стягненні за вимогою позивача, не ґрунтується на нормах права та встановлених фактичних обставинах справи. Суд зазначає, що відповідач погодилась на запропоновані умови кредитування, свою згоду на його укладення не відкликала, кредитний договір не оспорювала та презумпцію його правомірності не спростувала. Водночас у строки, встановлені договором, відповідач кредит не повернула. Аналогічний висновок висвітлений у постанові Полтавського апеляційного суду від 13.08.2025 № 537/1190/24. Разом з тим, доводи щодо несправедливих умов нарахування відсотків та їх невідповідність вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів не заслуговують на увагу, оскільки у частині третій\~статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів"\~визначено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором, тобто несправедливим може бути нарахування процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України, а позивачем в межах строку дії кредитного договору нараховувалися проценти, які є платою за користування кредитними коштами відповідно до ст. ст.\~1048,\~1056-1 ЦК України, які не є компенсацією за невиконання зобов`язань за договором в розумінні\~Закону України "Про захист прав споживачів". Згідно з ч.2 ст. 1054\~та ч.2 ст.\~1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог\~статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно\~статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є й невиконання або виконання, порушення умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч.2\~ст.\~625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів, встановлений договором. Відповідно до ч.1\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання. Враховуючи викладене, а також те, що, як встановлено судом, відповідач не виконує свої зобов`язання за кредитним договором № 1370-6331 від 25.03.2024, унаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 46 100 грн, суд доходить висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, тож з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved