Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

[PERSON] (далі [PERSON] ) звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківська товарна біржа», в якому просить визнати дійсним договір купівлі - продажу житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , посвідчений Харківською товарною біржею 11.09.1996, реєстраційний номер Н3-606, укладений між [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування пред`явлених вимог позивач зазначив, що 11.09.1996 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу № НЗ- 606 житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу. Право власності зареєстровано в Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації 26.09.1996 за реєстр № 757 у реєстрову книгу № 3, Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.06.2023, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2758544663120, номер відомостей про речове право 50839173. Договір Н3 - 606 від 11.09.1996 посвідчений та зареєстрований на Харківський товарній біржі. Шлюб між батьками позивача - [PERSON] та [PERSON] розірвано 18.08.1989. [INFO] помер [PERSON] батько позивача. [INFO] помер [PERSON] брат позивача. [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька, оскільки постійно проживав з ним на день його смерті. У встановлений законом строк позивач звернувся до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Слюсар Л.О. для оформлення спадщини. Відповідно до постанови приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Слюсар Л.О. від 17.03.2025 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки документом, що підтверджує право власності на житловий будинок [PERSON] є договір купівлі-продажу. зареєстрований Харківською товарною біржею 11.09.1996, реєстраційний номер 113-606, Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації від 26.09.1996 року за реєстраційним № 757 у реєстрову книгу № 3, Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 13.06.2023, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2758544663120, номер відомостей про речове право 50839173, що не відповідає вимогам ст. 227 Цивільного кодексу УРСР 1963 року щодо форми договору купівлі-продажу жилого будинку. Позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки спадкове майно - житловий будинок належить спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого Харківською товарною біржею, тому просить суд визнати договір купівлі-продажу дійсним. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 31.03.2025 провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні, задоволено клопотання про витребування доказів. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21.08.2025 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачеві направлені копії позовної заяви з доданими до неї документами із ухвалою про відкриття провадження у справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив зі всіма доказами, що підтверджують заперечення проти позову, відповідно до положень ст. 178 ЦПК України, не надав, зустрічний позов не пред`явив. Згідно з ч. 8\~ст.\~178\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Третя особа Харківська універсальна біржа в судове засідання свого представника не направила, причин неявки суд не повідомила. За загальним правилом частини першої\~статті 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій\~статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, наданою ним у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями\~ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга\~статті 247 ЦПК України). Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з огляду таке. Частиною 1\~ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 11.09.1996\~між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу № НЗ - 606 житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Умови договору сторонами виконані повністю. Право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами на підставі договору купівлі-продажу від 11.09.1996 зареєстровано у «Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі № 3 за № 757 на ім`я [PERSON] 26.09.1996. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано в цілому за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Харківською універсальною біржею 11.09.1996 за № Н3-606, про що винесено відповідний запис в реєстрову книгу БТІ № 3 під реєстровим номером 757 від 26.09.1996. Продаж будинку здійснено за 2\~000 (дві тисячі) грн. Відповідно до п. 10 умов договору на підставі ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», правочини, які зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Право власності на вищевказаний будинок зареєстровано в Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації 26.09.1996. За таких обставин, коли покупець передав гроші за куплений дім, а продавець передав будинок та правовстановлюючі документи, покупець відповідно їх прийняв, та розпочав користуватися вказаним будинком, то на підставі ст. ст. 224-225 ЦК УРСР (в ред.1963р.), які діяли на час домовленостей і існуючих правовідносин між сторонами, відбулося повне виконання договору купівлі-продажу і право власності на куплене нерухоме майно підлягає захисту шляхом визнання правочину дійсним. Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав № 337653291 від 30.06.2023 житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] . За правилами статей 1296, 1297, 1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцями після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України у редакції 1963 року, який діяв на момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири. Відповідно до ст.153 ЦК Української РСР 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. За положеннями ст. 227 ЦК Української РСР 1963 року, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Разом з тим, згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» № 1957 XII від 10 грудня 1991 року в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу в 2001 році, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі. У відповідності до ч.2ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Згідно ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, на момент укладання договору купівлі-продажу вказаного будинку був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою виконавчої сторони визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується. Згідно із ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Разом з тим, у відповідності зі ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року, що діяла на момент виникнення правовідносин, при укладені договорів купівлі-продажу нерухомого майна потрібна нотаріальна форма договору, якщо хоча б одна зі сторін договору є громадянин України. Згідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (у редакції 1963 року) та ст. 220 ЦК України (у редакції 2003 року), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. З підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. При вчиненні договору купівлі-продажу будинку дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу будинку. Отже, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України на момент його вчинення. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. З огляду на вищевикладене, враховуючи, що договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, укладений на біржі, пройшов відповідну державну реєстрацію, але не посвідчений нотаріально і на даний час провести нотаріальне посвідчення правочину неможливо, суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження під час розгляду справи та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved