Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

Адвокат Рощина М.О. від імені та в інтересах [PERSON] через систему «Електронний суд» звернулася до суду із зазначеним позовом. Позов мотивувала тим, що 30 липня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач з відповідачем мали дійсний намір створити сім`ю і вести спільне господарство. В\~зареєстрованому шлюбі сторони перебували майже 10 років, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. На жаль, все вище вказане більше стосується першої пори спільного життя, але з лютого 2025 року не можуть як сім`я проживати разом, виконувати сімейні обов`язки. У сімейних стосунках сторін нічого не змінювалося за останній час, хоча позивачка прикладала для цього максимально зусиль, відносини її та відповідача переросли у відносини байдужих один до одного людей. На сьогоднішній день сторони не мають притаманних подружжю рис, не ведуть спільного господарства, не мають взаємних прав та обов`язків, спільного бюджету, сторони не поєднані спільним дозвіллям та побутом. У результаті спільних із відповідачем розмов, роздумів позивачка дійшла висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальний інтерес до побудови щасливої сім`ї у майбутньому. З наведених підстав позивачка вважає, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим. На підставі викладеного просила суд: 1.Розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 30 липня 2015\~року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 231. 2. Стягнути з відповідача судовий збір. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 липня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Електронний примірник ухвали суду про відкриття провадження доставлений до електронного кабінету представника позивача 04 серпня 2025 року. Копія зазначеної ухвали направлена на адресу позивача, яка зазначена у позовній заяві засобами поштового зв`язку Акціонерного товариства «Укрпошта». За зареєстрованою адресою місця проживання відповідача засобами поштового зв`язку Акціонерного товариства «Укрпошта» направлялась копія ухвали суду про відкриття провадження у справі. Відповідно до зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення №\~0610277835455, зазначені документи отримано [PERSON] дружиною 26\~вересня 2025 року. Позивач, її представник до суду додаткових заяв, пояснень не подавали, відповідач не використав право подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у\~прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вирішуючи питання про те, чи не суперечить визнання позову закону, визначаючи наявність підстав для ухвалення рішення, суд дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм\~правовідносини. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і\~чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із ст. 3 Сімейного Кодексу України (далі СК України), сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та\~чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 36, 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, шлюб має добровільний характер, ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Незгода будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Стаття 112 СК України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 30 липня 2015 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 231. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] ». У шлюбі народилась донька [PERSON] , [INFO] . Звертаючись до суду з позовом [PERSON] зазначила, що мала дійсний намір створити сім`ю і вести спільне господарство. В зареєстрованому шлюбі вони перебували майже 10\~років, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. На жаль, все вище вказане більше стосується першої пори спільного життя, але з лютого 2025 року не можуть як сім`я проживати разом, виконувати сімейні обов`язки. В їхніх сімейних стосунках нічого не змінювалося за останній час, хоча вона прикладала для цього максимально зусиль, а їх відносини переросли у відносини байдужих один до одного людей. На сьогоднішній день вони не мають притаманних подружжю рис, не ведуть спільного господарства, не мають взаємних прав та обов`язків та спільного бюджету, вони не поєднані спільним дозвіллям та побутом. В результаті спільних із відповідачем розмов, роздумів вона дійшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальний інтерес до побудови щасливої сім`ї у майбутньому. Вважає, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим. 08 серпня 2025 року Вх. № 38573 відповідач засобами поштового зв`язку направив до суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги визнає. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних відносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаємопорозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та\~чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, дійшов висновку проте, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.\~113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просила суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відтак, враховуючи, що питання про вибір прізвища після розірвання шлюбу залежить від волевиявлення особи, яка його змінила, у зв`язку з реєстрацією шлюбу, суд вважає за можливе задовольнити клопотання позивачки та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Щодо розподілу судових витрат Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з\~державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. [PERSON] за подачу позову сплатила судовий збір у розмірі 1 211,20 грн, що підтверджується квитанцією № BDEL-4QE8-A9ME від 28 липня 2025 року. Таким чином, враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків від загального розміру судового збору сплаченого нею при подачі позову у розмірі 605,60 грн, іншу частину у розмірі 605,60\~грн стягнути з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved