Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із даним позовом та просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку в [ADDRESS] , загальна площа якого становить - 74,3 кв.м., житлова - 44,6 кв.м., з господарськими будівлями, в порядку спадкування після [PERSON] померлої [INFO] , а також право власності на 1/2 частину житлового будинку в [ADDRESS] , загальна площа якого становить - 74,3 кв.м., житлова - 44,6 кв.м., з господарськими будівлями, як члена бувшого колгоспного двору. Сторони в судове засідання не прибули. Позивачка подала клопотання про розгляд справи у її відсутності. Відповідач подав клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника, також зазначили, що заперечень проти позову не мають, у вирішені справи покладаються на думку суду. Третя особа надавши копію спадкової справи, просила справу розглядати у її відсутності. Пояснень щодо позовної заяви чи клопотань не подавала. Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, представника третьої особи, які не з`явилися в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані заяви про розгляд справи у їх відсутності. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено наступне. [INFO] померла мати позивачски - [PERSON] , якій належало на праві приватної власності 1/2 частина житлового будинку по [ADDRESS] (колишня [ADDRESS] . Згідно витягу з по господарської книги № 23-06/96 Сопошинської сільської ради станом на 30.06.1990р. будинок в [ADDRESS] , належав до колгоспного двору, членами колгоспного двору були: - [PERSON] , [INFO]. (голова колгоспного двору); - [PERSON] [INFO]. (дочка). Згідно витягу з по господарської книги № 23-06/97 від 24.02.25р. Сопошинської сільської ради станом на 15.04.1991р. будинок в [ADDRESS] , належав до колгоспного двору, членами колгоспного двору були: - [PERSON] , [INFO]. (голова колгоспного двору); - [PERSON] [INFO]. (дочка). Згідно довідки № 323364 від 18.06.2024р. виданої КП ЛОР Червоноградське БТІ станом на 31 грудня 2012 року, житловий будинок [ADDRESS] , зареєстрований за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності, виданого 22.08.1992року виконкомом Сопошинської сільської ради, згідно рішення Жовківського райвиконкому № 225 від 27.07.1989 року і рішення виконкому Сопошинської сільради № 20 від 18.05.1992 року та записано 22.08.1992 року в реєстрову книгу за № 122. Згідно рішення Сопошинської сільської ради №1 від 18.12.2016 року будинку [ADDRESS] . Згідно нового адміністративно-територіального устрою України село Мацошин належить до Жовківської територіальної громади Львівського району Львівської області. В Жовкіській державній нотаріальній конторі 28.11.2023р. було зареєстровано спадкову справу № 71635264, номер у нотаріуса 373/2023 спадкодавець: [PERSON] . Постановою Жовківської державної нотаріальної контори від 14.02.2025р. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок в по [ADDRESS] після смерті [PERSON] з підстав недотриманням п. 2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності. Відповідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду від 24.06.1983 р. № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» правила ст. 563 ЦК про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01 липня 1990 р. При припиненні двору з інших підстав, а також в разі смерті члена двору після 30.06.1990 р. спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного члена двору. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Маючи право на частку бувшого колгоспного типу двору, позивачка не може зареєструвати його, чим порушено та не визнано її права, оскільки відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачена реєстрація прав власності за рішенням суду, а право реєстрації нерухомого майна виконкомами місцевих рад не передбачено порядок визнання права на належну мені частку майна. Відповідно до п. 6 до постанови Пленуми Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р. до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили це право, таками, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Враховуючи наведене вище, суд вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача.

Outcome: approved