Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

Позивач звернувся\~із позовом\~до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до договору найму житлового будинку державного комунального житлового фонду від 23.03.20212, вона є квартиронаймачем квартири [ADDRESS] . У даній квартирі зареєстрована вона, її син [PERSON] та її мати [PERSON] . Однак відповідач [PERSON] не проживає у даному помешканні з початку 2022 без поважних причин. В квартирі відсутні її особисті речі. Відомо, що в 2022 вона виїхала на постійне проживання у російську федерацію і з цього час не поверталась у дане житло. З 07.04.2022 вона має посвідку на проживання в російській федерації. Реєстрації відповідачки у даній квартирі створює їй перешкоди у користуванні та розпорядженні житлом, а також позивач несе додаткові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг за відповідача. Оскільки відповідач з 2022 без поважних причин не проживає у спірній квартирі, тому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування кв. [ADDRESS] . Ухвалою суду\~від 29.08.2025\~відкрито спрощене\~позовне провадження. Позивач в судове засідання подала заяву в якій просила позов задовольнити, розгляд справи проводити у її відсутності, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилась, будучи належним чино повідомлена про дату, час судового розгляду, не повідомила про поважну причину неприбуття, а тому тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти якого не заперечила позивач. Свідок [PERSON] в суді пояснила, що є сусідкою позивача. Підтвердила, що з грудня 2022 [PERSON] не проживає у кв. [ADDRESS] . Вона виїхала у АРК Крим і з цього часу не навідується до даної квартити. [PERSON] не чинить відповідачу перешкод у користуванні даною квартирою. Свідок [PERSON] суду пояснила, що у грудні 2021 вона відвозила [PERSON] на потяг у м. Ковель і з цього часу [PERSON] не проживає у кв. [ADDRESS] . [PERSON] не чинить відповідачу перешкод у користуванні даною квартирою. Заслухавши пояснення свідків, дослідивши та оцінивши докази в сукупності, суд дійшов наступного висновку. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, відповідно до договору найму житлового будинку державного комунального житлового фонду від 23.03.20212, [PERSON] є квартиронаймачем квартири [ADDRESS] . Відповідно до довідки про склад сім`ї № 1842 від 01.07.2025 у даній квартирі зареєстрована [PERSON] , її син [PERSON] та її мати [PERSON] . Із довідки Управління інфраструктури виконавчого комітету Володимирської міської ради Волинської області від 25.04.2025 №111/86 встановлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає у кв. [ADDRESS] . Дана квартира включена до Реєстру житлових приміщень, які перебувають у комунальній власності Володимир-Волинської міської територіальної громади. Застосовані норми права та мотиви суду. Відповідно до частини першої\~статті 71 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або члена його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або член його сім`ї відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Статтею 72 ЖК України\~передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, здійснюється судом. Особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням, за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого непроживання. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила помешкання. У разі відсутності особи понад 6 місяців при розгляді позову про визнання її такою, що втратила право на житлову площу, суд повинен ретельно дослідити обставини справи, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Якщо тимчасова відсутність особи перевищила 6 місяців, члени сім`ї, навіть колишні, а також наймодавець мають право звернутися з позовом про визнання її такою, що втратила право на користування приміщенням. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті\~обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону\~в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ,\~\~від 27 жовтня 1993 року). Однак відповідач [PERSON] надала суду жодних доказів та не спростувала в установленому законом порядку обставину, що вона з грудня 2021 не проживав у спірній квартирі без поважних причин. При цьому, в судовому засіданні свідок [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] з грудня 2021 без поважних причин не проживає у спірному житлі. Оскільки [PERSON] в грудні 2021 залишила спірне житло і з того часу не проживає у ньому, тому початок відліку часу відсутності слід визначати саме з грудня 2021, тобто з часу коли вона залишила помешкання. Беручи до уваги, що [PERSON] понад 6 місяців без поважних причин не проживає у спірному житлі, а тому вона втратила право користування цим помешканням. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними, обгрунтованими, законними, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved