Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

У червні 2024 року представник позивача [PERSON] адвокат Блага Світлана Володимирівна звернулася до суду з позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, про скасування рішення про державну реєстрацію речового права. З урахуванням змінених та уточнених позовних вимог, представник позивача просить суд ухвалити рішення, яким: - припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 11,3169 Га, яка знаходиться на території колишньої Степової сільської ради, кадастровий номер 5123985300:01:002:0396; - скасувати Державний акт на право приватної власності на землю, виданий Степовою сільською радою Роздільнянського району Одеської області, площею 11,3169 Га ріллі, кадастровий номер 5123985300:01:002:0396 громадянину [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Степової сільської ради; - визнати незаконним та скасувати Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 60985101 від 19.10.2021 10:31:52; - скасувати державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 11,3169 га, кадастровий номер 5123985300:01:002:0396. Стислий виклад обставин справи та обґрунтування позовних вимог. В обґрунтування\~заявлених позовних\~вимог представник\~позивача зазначила,\~що [INFO] \~померлий батько\~позивача \~ [PERSON] уклав\~договір із\~ФОП [PERSON] \~про виготовлення\~технічної документації\~із землеустрою\~щодо встановлення\~(відновлення)\~меж земельної\~ділянки в\~натурі (на\~місцевості)\~загальною площею\~10,31\~га,\~що належить\~на праві\~власності [PERSON] ,\~цільове призначення\~для ведення\~товарного сільськогосподарського\~виробництва. Земельна ділянка\~розташована за\~межами населеного\~пункту на\~території Степової\~сільської Ради\~в Роздільнянському\~районі Одеської\~області.\~Після виготовлення\~технічної документації,\~разом із\~актом про\~право власності\~на вказану\~земельну ділянку\~було надано\~для державної\~реєстрації державному\~кадастровому регістратору.\~Рішенням Державного\~кадастрового реєстратора\~Відділу 2\~Управління у\~Скадовському районі\~Головного Управління\~Держгеокадастру у\~Херсонської області\~№ РВ-6501039852021\~від 07.12.2021\~ [PERSON] \~відмовлено у\~внесенні відомостей\~до ДЗК. В якості\~підстави для\~відмови зазначено\~про невідповідність\~електронного документу\~установленим вимогам,\~про що\~зазначено у\~протоколі проведення\~перевірки електронного\~документу та\~про розташування\~в межах\~земельної ділянки,\~яку передбачається\~зареєструвати іншої\~земельної ділянки\~або її\~частини. Таким чином,\~при проведенні\~державної реєстрації\~земельної ділянки,\~що належала\~ [PERSON] \~встановлений перетин\~ділянок із\~земельною ділянкою\~5123985300:01:002:0396\~площа співпадає\~на 98,0667. За відомостями\~Державного земельного\~кадастру (витяг\~№ НВ-4616982272021)\~земельна ділянка\~з якою\~відбувся перетин\~це ділянка\~із кадастровим\~номером 5123985300:01:002:0396,\~виділена Степовою\~сільською Радою\~для ведення\~товарного сільськогосподарського\~виробництва у\~власність та\~зареєстрована за\~ [PERSON] . Між тим, саме померлий батько позивача - [PERSON] є власником частки земельної ділянки, зареєстрованої за гр. [PERSON] , розміром 10,31 га. і це повністю підтверджується доказами, доданими до позовної заяви. Відтак, частка земельної ділянки 5123985300:01:002:0396 розміром 10,31 га ріллі в описаних межах та розташуванні належала саме [PERSON] та помилково зареєстрована за гр. [PERSON] . Оскільки, законодавство, яке діяло на час видачі [PERSON] , державного акту на право власності на землю не передбачало внесення в електронній формі до Державного земельного кадастру інформації про земельні ділянки, така інформація про належну їй земельну ділянку до Державного земельного кадастру не була внесена. [PERSON] у зв`язку із змінами в законодавстві у вересні 2021 року звернувся до державного кадастрового реєстратора з приводу внесення в електронній формі до Державного земельного кадастру інформації про зазначену належну йому земельну ділянку, у чому, йому відмовлено у зв`язку із тим, що більша частина даної земельної ділянки перетинається (накладається) із земельною ділянкою 5123985300:01:002:0396, що належить [PERSON] . Саме у зв`язку із перетином зазначених земельних ділянок внести до Державного земельного кадастру відомості про належну [PERSON] земельну ділянку на даний час не можливо, що підтверджується раніше наведеним рішенням компетентного органу ДЗК. Про видачу\~ [PERSON] державних\~актів на\~право власності\~на земельну\~ділянку,\~до якого\~включено також\~і частину\~земельної ділянки,\~що передана\~ [PERSON] \~у будь\~-\~який спосіб,\~ані померлий\~ [PERSON] ,\~ані його\~донька та\~спадкоємиця [PERSON] \~не повідомлялись\~та участі\~у цьому\~не приймали.\~Більше того,\~про видачу\~земельних ділянок\~відповідачу [PERSON] \~не було\~відомо жодному\~пайщику,\~що приймав\~участь у\~паюванні земель\~Степової сільської\~ради. Відповідач не\~приймав участі\~у розподілі\~земель та\~розпаюванні,\~не включений\~до технічної\~документації із\~розпаювання земель\~колективної власності.\~Тому виданий\~для відповідача\~спірний державний\~акт на\~право власності\~на земельну\~ділянку для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва\~на території\~Степової сільської\~ради Роздільнянського\~району площею\~10,31\~га є\~незаконним та\~таким що\~порушує права\~позивача,\~у зв`язку\~із чим\~державний акт\~на право\~власності [PERSON] \~має бути\~визнаний недійсним,\~оскільки частка\~земельної ділянки\~площею 10,31\~га,\~була передана\~у власність\~батькові позивачки\~ [PERSON] \~раніше ніж\~відповідачу [PERSON] ,\~у зв`язку\~з чим,\~на момент\~видачі відповідачу\~оскаржуваного державного\~акту,\~більша частина\~земельної ділянки\~перебувала у\~власності [PERSON] ,\~та без\~її вилучення\~у нього,\~земельна ділянка\~не могла\~передаватись у\~власність [PERSON] .\~Земельна ділянка\~у батька\~позивача [PERSON] \~ [PERSON] \~у встановленому\~законом порядку\~не вилучалась,\~виданий [PERSON] \~державний акт\~на право\~власності на\~неї не\~скасовувався та\~недійсним не\~визнавався,\~право власності\~позивача на\~неї у\~встановленому законом\~порядку не\~припинялось,\~а тому\~вона не\~могла передаватись\~у власність\~відповідача. Всупереч вимогам\~закону,\~в ході\~виділення у\~власність для\~ [PERSON] \~спірної земельної\~ділянки,\~збори власників\~земельних часток\~(паїв)\~щодо розподілу\~земельних ділянок\~не проводились,\~відповідний протокол\~не складався,\~власниками земельних\~часток (паїв)\~не підписувався\~та уповноваженими\~органами не\~затверджувався,\~у зв`язку\~з цим,\~Степова районна\~державна адміністрація\~не мала\~передбачених законом\~підстав та\~права приймати\~рішення про\~надання [PERSON] ,\~як власнику\~земельних часток\~(паїв)\~спірної земельної\~ділянки та\~видачі державного\~акту на\~право власності\~на неї. Визнання недійсним\~вищезазначеного державного\~акту власності\~на земельну\~ділянку потребує\~також вирішення\~похідних позовних\~вимог про\~скасування записів\~про реєстрацію\~права власності\~відповідача на\~спірну земельну\~ділянку у\~Державному реєстрі\~речових -\~прав,\~які здійсненні\~на підставі\~оспорюваного державного\~акту та\~скасування реєстрації\~спірної земельної\~ділянки у\~Державному земельному\~кадастрі,\~а тому\~у разі\~визнання недійсним\~спірного державного\~акту,\~підлягають скасуванню\~також записи\~у Реєстрі\~речових прав. Земельна ділянка площею 11,32 га, кадастровий № 5123985300:01:002:0396 була сформована, та відомості про неї, а саме площу, конфігурацію меж, кадастровий номер та власника були внесенні до Державного земельного кадастру на підставі оспорюваного державного акту на право власності на земельну ділянку, а тому, у зв`язку із визнанням їх недійсними підлягає також скасуванню державна реєстрація зазначену у ньому земельну ділянку, оскільки вона не може існувати без правовстановлюючого документа на підставі якого вона була сформована. Отже, ухвалення судом рішення надасть можливість позивачці внести до Державного земельного кадастру відомості про вищезазначену належну їй земельну ділянку площею 10,31 га, та тим самим поновити її порушені права на неї. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Позовна заява надійшла до Роздільнянського районного суду Одеської області 19.06.2025 року та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями розподілена в провадження судді Ільяшук А.В. (т.1, а.с.57). Ухвалою судді від 24.06.2024 року позовну заяву [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~Лиманської селищної\~ради Роздільнянського\~району Одеської\~області,\~третя особа:\~Головне управління\~держгеокадастру в\~Одеській області,\~про скасування\~рішення про\~державну реєстрацію\~речового права залишено без руху (т.1, 59-60). Ухвалою судді від 19.08.2024 року відкрито провадження та призначено справу розглядати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (т.1, а.с.77-78). 17.09.2024 року через систему «Електронний суд» від третьої особи - Головного управління Держгеокадастру в Одеській області надійшли письмові пояснення, в яких, зокрема зазначено, що ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень) (т.1, а.с.88-95). Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 15.10.2024 року заяву судді Ільяшук Антоніни Володимирівни про самовідвід у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, про скасування рішення про державну реєстрацію речового права задоволено (т.1, а.с.150) Матеріали цивільної справи № 511/2410/24, номер провадження: 2/511/631/24 передано до канцелярії Роздільнянського районного суду Одеської області для визначення судді у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 жовтня 2024 року, вказана цивільна справа була розподілена в провадження судді Гринчак С.І. (т.1, а.с. 152) Ухвалою судді\~від 17.10.2024\~року справу\~прийнято до\~свого провадження\~та призначено\~підготовче судове\~засідання (т.1, а.с.154). Ухвалою суду від 17.12.2024 року залучено по цивільній\~справі, в якості співвідповідача Державного реєстратора Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Новака Сергія Сергійовича (т.1, а.с. 172-173). Ухвалами суду від 17.12.2024 року та 19.03.2025 року задоволені заяви представника\~позивача [PERSON] - адвоката Блага С.В. про витребування доказів (т.1,а.с 175-176). 21.01.2025 року на адресу суду, співвідповідач Державний реєстратор Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Новак С.С. надіслав свої письмові пояснення (т.1, а.с.186) Витребувана інформація та витребувані документи надійшли до суду 16.01.2025р., 18.02.2025р. та 19.03.2025р. (т.1, а.с.190 зв.бік, 191-198, 223-224) Ухвалою суду від 19.03.2025 року повторно витребувано документи, а саме технічну документацію від ФОП [PERSON] (а.с.214-215).Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ФОП [PERSON] повернулося на адресу суду, з позначкою «за закінченням терміну зберігання» (т.1, а.с.222) Ухвалою від 11.06.2025 року підготовче провадження у цивільній справі за позовною заявою \~ [PERSON] до [PERSON] , Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, Державного реєстратора\~Авангардівської \~селищної ради\~Овідіопольського району\~Одеської області\~Новак Сергія\~Сергійовича третя особа: Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, про скасування рішення про державну реєстрацію речового права, закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 09 липня 2025 року о 11 год.30хв. (т.2, а.с.2-3) 08.07.2025 року через систему «Електронний суд» представник позивача адвокат Блага С.В. яка діє на підставі ордера серії АХ№ 1162509 від 12.12.2023 року подала клопотання про повернення до стадії підготовчого судового провадження, мотивуючи таке тим, що судом при постановлені ухвали про закриття підготовчого провадження судом не було враховане клопотання позивача про залучення відповідача у справі та зміну позовних вимог від 15.10.2024 року, згідно якого позивачка просила: - вилучити з предмету позову вимогу №3, а саме: скасувати державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі права власності [PERSON] на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 11,3169 га, яка знаходиться на території колишньої Степової сільської ради, кадастровий номер 5123985300:01:002:0396. - пред`явити відповідачу 3 - Державному реєстратору Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Новак С.С. вимоги такого змісту: - визнати незаконним та скасувати Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 60985101 від 19.10.2021 10:31:52, - скасувати державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 11,3169 га, кадастровий номер 5123985300:01:002:0396. (т.2, а.с.11-13) Ухвалою суду від 03.09.2025 року клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Блага Світлани Володимирівни про повернення до стадії підготовчого провадження задоволено. Суд повернувся на стадію підготовчого провадження та призначено підготовче засідання на 16.09.2025 року (т.2, а.с.24-25). Ухвалою суду від 23.09.2025 року підготовче провадження у цивільній справі за позовною заявою \~ [PERSON] до [PERSON] , Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, Державного реєстратора\~Авангардівської \~селищної ради\~Овідіопольського району\~Одеської області\~Новак Сергія\~Сергійовича третя особа: Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, про скасування рішення про державну реєстрацію речового права, закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позиція сторін. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Блага С.В., діюча на підставі Договору про надання правової допомоги №12/12/2023 від 12.12.2023 року та Ордеру АХ №1162509 від 12.12.2023 року, в судове засідання не прибули, представник надала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності в порядку\~ст. 211 ЦПК України, додатково зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила суд задовольнити позов, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечувала. Відповідач [PERSON] відзив до суду відповідно до\~ст. 178 ЦПК України\~не направив, до судового засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду (т.2, а.с.41,44,57). Представник Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області в судове засідання не з`явився, повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, заяв та клопотань не подавав (т.2, а.с.42). Державний реєстратор\~ Авангардівської \~селищної ради\~Овідіопольського району\~Одеської області\~Новак С.С., повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, врахувавши його письмові пояснення (т.2, а.с.45) Третя особа: Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, повідомлялись належним чином про дату час та місце розгляду справи, проте в судове засідання не прибули, заяв та клопотань не подавали. Відповідно до вимог ст. ст.\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача [PERSON] , його неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень позивача проти заочного розгляду справи, що відповідатиме\~ст.280-282 ЦПК України. За таких обставин, суд розглядає справу у відсутності сторін та, відповідно до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини,\~встановлені судом\~та зміст\~спірних правовідносин. Судом встановлено,\~що [INFO] [PERSON] ,\~померлий батько\~ [PERSON] ,\~уклав договір\~із ФОП\~ [PERSON] \~про виготовлення\~технічної документації\~із землеустрою\~щодо встановлення\~(відновлення)\~меж земельної\~ділянки в\~натурі (на\~місцевості)\~загальною площею\~10,31\~га,\~що належить\~на праві\~власності [PERSON] ,\~цільове призначення\~ для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва. Земельна ділянка розташована за межами населеного пункту на території Степової сільської Ради в Роздільнянському районі Одеської області. (т.1, а.с.11-24) При проведенні державної реєстрації земельної ділянки, що належала [PERSON] кадастровим реєстратором встановлений перетин ділянок із земельною ділянкою 5123985300:01:002:0396, площа співпадає на 98,0667. Тому Рішенням Державного кадастрового реєстратора Відділу 2 Управління у Скадовському районі Головного Управління Держгеокадастру у Херсонської області № РВ-6501039852021 від 07.12.2021 [PERSON] було відмовлено у внесенні відомостей до ДЗК. (т.1, а.с.44) За відомостями Державного земельного кадастру (витяг № НВ-4616982272021) земельна ділянка з якою відбувся перетин це ділянка із кадастровим номером 5123985300:01:002:0396, виділена Степовою сільською Радою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у власність та зареєстрована за [PERSON] (т.1, а.с.46). У зв`язку із перетином зазначених земельних ділянок внести до Державного земельного кадастру відомості про належну [PERSON] земельну ділянку на даний час не можливо, що підтверджується раніше наведеним рішенням компетентного органу ДЗК. Матеріалами справи встановлено, що саме батько позивачки - [PERSON] є власником частки земельної ділянки, яка зареєстрована за гр. [PERSON] , розміром 10,31га. Так, цей факт підтверджено наступними доказами. Державним актом ІІІ-ОД № 016711 від 22.08.2000 на право приватної власності на землю, виданим громадянину України [PERSON] , який мешкає в с. Піонерське, у тому, що на підставі рішення Степової сільської Ради Роздільнянського району Одеської області від 15.05.2000 № 56-ХХІІІ йому передається у приватну власність земельна ділянка площею 10,31 гектарів в межах, згідно з планом (т.1, а.с.34). Описом меж Державного акту на право приватної власності на землю серії III-ОД № 016711, виданого громадянину України [PERSON] Степовою сільською Радою народних депутатів Роздільнянського району Одеської області (рішення № 56-ХХIII від 15.05.2020 року), за яким земельна ділянка, що належить [PERSON] межує від А до Б із землями [PERSON] , від б до А із землями Степової сільської Ради (т.1, а.с.39). Актом № 56-ХХIII про передачу та прийом земельної частки (паю) в натурі від 30 травня 2000 року, погодженим із Степовим сільським головою Роздільнянського району та складеним в присутності начальника Роздільнянського районного відділуземельних ресурсів [PERSON] та представника суміжних власників землі (землекористувачів) Діми П.І. Актом встановлено, що межи земельної ділянки проходять по суходолу та межують з півночі з землями гр. [PERSON] , зі сходу землями Степової сільської ради (кладовище) з півдня та заходу з землями сільської ради (шляхи). Зовнішні межі погоджені з суміжними власниками землі і землекористувачами. Розміри, місцерозташування земельної частки (паю) і встановлення межових знаків показані на плані, що прикладений до акту (т.1, а.с.28). Додатком до акту встановлення в натурі меж земельної ділянки від 30.05.2000 за яким [PERSON] передано в натурі земельну ділянку загальною площею 10,31 га ріллі, розташована на території Степової сільської ради Роздільнянського району Одеської області та межує від А до Б із землями [PERSON] , від б до А із землями Степової сільської Ради. До акту надано ситуаційну схему розташування земельної ділянки, що відводиться (т.1, а.с.33). Документами про сплату земельного податку щодо земельної ділянки (т.1, а.с. 38-40). Фактичним користуванням\~протягом 2000\~ 2023\~років земельною\~ділянкою,\~що належить\~ [PERSON] \~на праві\~власності,\~а саме\~наявністю договорів\~оренди земельної\~ділянки,\~укладених із\~орендарем \~підприємством,\~що здійснює\~виробництво сільськогосподарської\~продукції. Саме тому позивачка вважає, що частка земельної ділянки 5123985300:01:002:0396 розміром 10,31 га ріллі в описаних межах та розташуванні помилково була зареєстрована за гр. [PERSON] . Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновки суду щодо заявлених вимог. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За змістом ч. 2 ст. 373 Цивільного кодексу України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ст. 6 Земельного Кодексу (в редакції 1990 року) громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства. Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України (в редакції, чинній до 05.03.2009) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України (поточна редакція, чинна після 05.03.2009) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав). Статті 116, 118 Земельного кодексу України передбачають, що громадяни та юридичні особи набувають права власності або права користування земельними ділянками на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади. Частиною 5 ст.116 Земельного кодексу України визначено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. За положеннями статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. В силу ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Частинами першою, другою статті 152 Земельного кодексу України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~393\~Цивільного кодексу\~України правовий\~акт органу\~державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до ч. 2 ст. 393 Цивільного кодексу України якщо інше не встановлено законом, власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового актe органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди. Відповідно до частин другої, п`ятої статті 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органу місцевого самоврядування спір вирішується у судовому порядку. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~90\~Земельного кодексу\~України,\~порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Як вбачається із ст. 153 Земельного кодексу України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Отже, набуття права власності на земельну ділянку, яка на законних підставах перебуває в постійному користуванні іншої особи, є прямим порушенням прав такої особи на належне користування землею. Так, матеріалами справи, судом було встановлено відсутність правових підстав для видачі Державного акту на право приватної власності на землю 1-ОД № 088818 від 18.07.2001 [PERSON] . У своїх поясненнях щодо заявлених позовних вимог, третя особа - Головне управлiння Держгеокадастру в Одеськiй областi зазначив таке. За iнформацiєю вiддiлу № 7 управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління (далі Вiддiл) № 2365/486-24 вiд 06.09.2024, згiдно з Книгами ресстрацii державних aктів на право власностi на землю та на право постiйного користування землею, договорів оренди землі та других примірників державних актів (далi - Книги реестрацii) станом на 31.12.2012, наявний запис про реєстрацію державного акта на право приватноi власностi на землю серiя III-ОД № 016711 вiд 22.08.2000 за № 47, виданого гр. [PERSON] , на земельну дiлянку площею 10,З1 га для ведення товарного сiльськогосподарського виробництва, що розташована на території Степової сiльськоi ради Роздiльнянського району Одеськоi областi. Разом з цим, земельна дiлянка з кадастровим номером 5123985300:01:002:0396 зареєстрована в Державному земельному кадастрi 07.10.2021 на пiдставi заяви про державну реестрацiю земельноi дiлянки вiд гр. [PERSON] , що надiйшла онлайн до програмного забезпечення ведення Державного земельного кадастру (ЗВ-9714З85672021) та технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натypi (на місцевості), розробником якої є ФОП [PERSON] . Вищезазначена технічна документація на земельну ділянку з кадастровим номером 5123985300:01:002:0396 до Державного фонду документацiї iз землеустрою та оцінки земель, ведення якого здійснюється Відділом, не надходила. Відповідно до Книг реєстрації станом на 31.12.2012, вiдсутня інформація щодо реєстрації правовстановлюючих документів, що посвідчують право власностi або користування землею за гр. [PERSON] . Роздільнянська районна військова адміністрація листом № 224/3/12/01-45 від 30.12.2024, що міститься в матеріалах справи (т.1, а.с 181 зв.бік), на запит Лиманського селищного голови № 3777 від 24.12.2024 повідомила, що надання копії рішення Степової сільської Ради народних депутатів № 87 від 25.06.2001, яким було передано земельну ділянку громадянину [PERSON] неможливе у зв`язку із відсутністю запитуваної інформації. Натомість військова адміністрація повідомила, що за № 87 із датою видання 26.10.2001, видане рішення Степової сільської ради Роздільнянського району «Про розробку проекту відводу земельної ділянки громадянці України [PERSON] для ведення селянського (фермерського) господарства». Копія цього рішення міститься в матеріалах справи (т.1, а.с.182). Тобто,\~встановлено,\~що вказане\~рішення видане\~не відносно\~передання земельної\~ділянки у\~власність [PERSON] \~а на\~передання земельної\~ділянки іншій особі. За таких обставин, складення Державного акту на право приватної власності на землю 1-ОД № 088818 від 18.07.2001 не має під собою законних підстав. Проаналізувавши письмові докази, що надані сторонами по справі на виконання ухвал суду про витребування доказів, суд зазначає таке. Співвідповідач у справі - Державний реєстратор Авангардівської селищної ради Новак Сергій Сергійович надав суду письмові пояснення, з яких вбачається, що відповідно ч.8 ст.27 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» 19.10.2021 о 10:31:52, ним прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 60985101, підставою для державної реєстрації стала: - Заява № 48424890 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) [PERSON] щодо реєстрації виникнення права приватної власності на земельну ділянку кадастровий номер 5123985300:01:002:0396 від 12.10.2021. Разом із заявою Державний реєстратор Авангардівської селищної ради Новак Сергій Сергійович отримав від заявника [PERSON] такі документи: 1.\~Державний акт\~на право\~приватної власності\~на землю\~1-ОД\~№ 088818\~від 18.07.2001,\~виданий [PERSON] ,\~який мешкає\~в м.\~Роздільна у\~тому,\~що на\~підставі рішення\~Степової сільської\~ради народних\~депутатів Роздільнянського\~району Одеської\~області №\~87\~від 25.06.2001\~йому передається\~у приватну власність земельна ділянка площею 11,32 гектарів у межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Степової сільської ради. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт складений у двох примірниках, з яких перший видано громадянину [PERSON] а другий зберігається у Степовій сільський Раді народних депутатів. Акт зареєстрований в Книзі записів дердавних актів на право приватної власності на землю за № 204. 2. Витяг № НВ-4616982272021 від 07.10.2021з Державного земельного кадастру про земельну ділянку наданий на запит [PERSON] про державну реєстрацію приватної власності на земельну ділянку із кадастровим номером 5123985300:01:002:0396, розташовану на території Степової сільської ради Роздільнянського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 11,31 га, за власником [PERSON] . Реєстрація проведена відділом у Жовківському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області. У розділі «Відомості про право власності/право постійного користування, внесені до Поземельної книги, крім відомостей про речові права, що виникли після 01.01.2013, в якості документу, який став підставою для виникнення права зазначене Рішення органу місцевого самоврядування рішення Степової сільської Ради Роздільнянського району Одеської області № 87 від 25.06.2001, Державний акт 1-ОД № 088818 від 18.07.2001. (т.1, а.с.193) 3. Кадастровий план земельної ділянки (кадастровий номер 5123985300:01:002:0396) (т.1, а.с.194) 4.Відомості про реєстрацію земельної ділянки (кадастровий номер 5123985300:01:002:0396) (т.1, а.с.195) 5. Відомості із бази даних про реєстрацію заяв та запитів Державного кадастру речових прав. Ідентифікатор пошуку 279913954 від 19.10.2021 про реєстрацію Заяви № 48424890 (т.1, а.с.196) 6. Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за індексним номером 279914179 від 19.10.2021 про відсутність даних про земельну ділянку із кадастровим номером 5123985300:01:002:0396 у вище перелічених реєстрах (т.1, а.с.196 зв.бік). 7. Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за індексним номером 279914342 від 19.10.2021 про відсутність відомостей про обмеження щодо фізичної особи [PERSON] у вище перелічених реєстрах (т.1, а.с.197) 8. Рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Новак С.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 60985101 від 19.10.2021, за яким державний реєстратор Новак С.С. вирішив провести державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна земельна ділянка, кадастровий номер земельної ділянки 5123985300:01:002:0396 за суб`єктом [PERSON] . Відкрити розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на об`єкт нерухомого майна. (т.1, а.с.197 зв.бік) 9. Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 279915390 від 19.10.2021 про внесення запису про право власності [PERSON] на земельну ділянку із кадастровим номером 5123985300:01:002:0396, реєстровий номер нерухомого майна 2481042951140. (т.1, а.с.198) Представником позивача\~надано суду\~копію листа\~Лиманського селищного\~голови №\~1371\~від 11.07.2024\~наданого на\~запит Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Центр\~приватизації» відповідно\~якого Лиманська\~селищна рада\~повідомляє,\~що відповідно\~до наявних\~в Лиманській\~селищній раді\~планово-картографічних\~матеріалів,\~а саме\~Схеми поділу\~земель колективної\~власності,\~земельна ділянка\~гр.\~ [PERSON] на\~території Лиманської\~селищної громади\~відсутня. За офіційною інформацією, розміщеної на офіційному інформаційному сайті Лиманської селищної ради https://limanskasr.gov.ua/starostynski-okruhy, до неї входить Степовий старостинський округ. Згідно ст. ст. 22, 56 Закону України «Про землеустрій» в редакції, яка діяла на час отримання відповідачем [PERSON] державного акту на право власності на спірну земельну ділянку, землеустрій здійснювався на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою, і технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, включала, з-поміж іншого, рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування. Також, в силу положень ст. 17 Земельного кодексу України саме до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належать, зокрема координація здійснення землеустрою та державного контролю за використанням та охороною земель, підготовка висновків щодо надання або вилучення (викупу) земельних ділянок, координація діяльності державних органів земельних ресурсів, вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. До того ж, у відповідності до п. 1.4 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43 (далі по тексту Інструкція) в редакції, яка діяла на час отримання відповідачем державних актів на право власності на земельну ділянку, також було визначено, що державний акт на право власності на земельну ділянку видавався на підставі рішення районної державної адміністрації міської, селищної, сільської ради. При цьому, відповідно до п. 1.16 Інструкції технічна документація зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку включала з-поміж іншого, зокрема: виписку з рішення відповідної ради або державної адміністрації про надання у постійне користування, передачу у власність або продаж земельної ділянки; заяву власника землі або землекористувача про складання державного акту; висновок державного органу земельних ресурсів Держкомзему України про наявні обмеження на використання земельної ділянки. Згідно п. 2.11 Інструкції державний акт на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою складався у двох примірниках, підписувався органом, який прийняв рішення про передачу (надання) земельної ділянки у власність (постійне користування), та відповідним державним органом земельних ресурсів. Як вбачається з документів, наданих суду, відповідач [PERSON] не отримував рішення Степової сільської ради народних депутатів Роздільнянського району Одеської області № 87 від 25.06.2001, за яким йому передається у приватну власність земельна ділянка площею 11,32 гектарів у межах згідно з планом, що стало підставою для видання Державного акту на право приватної власності на землю 1-ОД № 088818 від 18.07.2001, більше того, рішення з такими реквізитами у відношенні будь-якої особи відсутнє. Натомість спадкодавець [PERSON] є власником земельної ділянки (яку перетинає зареєстрована земельна ділянка зареєстрована за [PERSON] ) на підставі державного акту про право приватної власності на землю від 22.08.2000, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю 22.08.2000 за реєстровим № 47. Вказаний державний акт є чинним, ніким не оспорювався та у визначений чинним законодавством спосіб недійсним не визнавався. У свою чергу, встановлено, що позивачка, є спадкоємцем [PERSON] , та відповідно до довідки Приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області № 60/01-16 від 26.05.2023 щодо відкриття спадкової справи 28/2023 та особи спадкоємця набула права власності на земельну ділянку, належну [PERSON] що міститься в матеріалах справи (т.1, а.с.36). За такого, суд дійшов висновку, що виданий відповідачу 18.07.2001 спірний державний акт І-ОД на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Степової сільської ради Роздільнянського району площею 10,31 га на підставі Рішення № 87 Степової сільської ради народних депутатів від 25.06.2001, яким за архівними даними земельна ділянка виділялася іншій особі - громадянці України [PERSON] , є незаконним та таким що порушує права позивачки, а тому такий державний акт на право власності [PERSON] має бути визнаний недійсним. До того ж частка земельної ділянки площею 10,31 га, була передана у власність батькові позивачки [PERSON] на підставі Рішення Степової сільської Ради народних депутатів Роздільнянського району Одеської області № 56-ХХІІІ від 15.05.2000 року (що зазначено в Державному акті на право приватної власності на землю І-ОД який ніким не оспорений та є чинним на час розгляду справи) раніше ніж відповідачу [PERSON] , у зв`язку з чим, на момент видачі відповідачу оскаржуваного державного акту, більша частина земельної ділянки перебувала у власності [PERSON] , та без її вилучення у нього, земельна ділянка не могла передаватись у власність [PERSON] . Відповідно до частини другої розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3613-VI земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі, якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Норми ЗК України від 25.10.2001, якими передбачено, що формування земельної ділянки відбувається з моменту присвоєння їй кадастрового номера та державної реєстрації речових прав на земельну ділянку та здійснюється після державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі не поширюються на позивача, та її спадкодавця [PERSON] , оскільки Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 016711 виданий 22.08.2000. Закон України «Про державний земельний кадастр» від 07.07.2011 набрав чинності 01.01.2013, а чинний, на час видачі [PERSON] державного акту серії ІІІ-ОД № 016711 Земельний кодекс не містив посилання на реєстрацію права власності на земельну ділянку у Державному земельному кадастрі. Таким чином, не проведення реєстрації права власності на земельну ділянку у Державному земельному кадастрі не позбавляє позивача права власності. Частиною 1 ст. 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права і інтереси. Відповідно до ч. 2 ст. 9 та ч. 1 та ч. 2 ст. 26 «Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову у державній реєстрації прав, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. У\~разі скасування\~на підставі\~рішення суду\~рішення про\~державну реєстрацію\~прав,\~документів,\~на підставі\~яких проведено\~державну реєстрацію\~прав,\~скасування записів\~про проведену\~державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до п.п.9, 10 розділу VІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр», який набрав чинності з 01.01.2013, усі державні акти, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними, незалежно від наявності чи відсутності кадастрового номера. До 01.01.2013 державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15 ЦК України). Згідно зі статтею 78 ЗК України, у редакції на час набуття права власності на земельну ділянку позивачем, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до\~статті 116\~ЗК України\~громадяни та\~юридичні особи\~набувають права\~власності та\~права користування\~земельними ділянками\~із земель\~державної або\~комунальної власності\~за рішенням\~органів виконавчої\~влади або\~органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. За змістом статті 125 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до пунктів 2 та 10 Розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини від умерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. До 01.01.2013 державна реєстрація земельних ділянок, які передавалися у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснювалась з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснювалась у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. З 01.01.2013,\~у зв`язку\~з набранням\~чинності Закону\~України «Про\~Державний земельний\~кадастр» державні\~акти на\~право власності\~чи право\~постійного користування\~земельною ділянкою\~не видаються,\~а право\~власності,\~користування земельною\~ділянкою оформлюється\~відповідно до\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень»,\~шляхом внесення\~відомостей до\~Державного реєстру\~речових прав на нерухоме майно. Відповідно до статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій-сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відповідно до частин першої та другої статті 55 Закону України «Про землеустрій», встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Згідно зі статтею 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану. Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі земельних ділянок у власність чи в користування. Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками. Відповідно до пункту 3.10 розділу III «Закріплення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) межовими знаками» Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010 № 376 (далі - Інструкція), середньоквадратична похибка місцезнаходження межового знака відносно найближчих пунктів державної геодезичної мережі, геодезичних мереж згущення, міських геодезичних мереж не повинна перевищувати: у містах Києві, Севастополі, містах - обласних центрах та містах обласного підпорядкування 0,1 м; в інших містах та селищах - 0,2 м; у селах - 0,3 м; за межами населених пунктів для земельних ділянок площею до 10 га - 0,5 м, а площею 10 га і більше - 2,5 м. Відповідно до\~пункту 4\~розділу VІІ\~Прикінцевих та\~перехідних положень\~Закону України «Про державний земельний кадастр», у разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв`язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Зміна меж земельної ділянки при виправленні вказаних помилок допускається за письмовим погодженням з особами, яким належить право власності (а щодо земель державної та комунальної власності - право користування) на суміжні земельні ділянки. Відсутність згоди власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на виправлення вказаних помилок не є підставою для відмови у перенесенні відомостей про відповідну земельну ділянку до Державного земельного кадастру, надання відомостей про земельну ділянку з Державного земельного кадастру. Про виявлені помилки центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, письмово безоплатно повідомляє власників (користувачів) земельних ділянок. Частинами першою-третьою статті 158 ЗК України встановлено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом (частина четверта, п`ята статті 158 ЗК України). Відповідно до статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно зі статтею 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Також відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» 23.02.2006 № 3477-ІV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17.07.1997 ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року (далі - Конвенція), Перший протокол та протоколи №2,4,7,11 до Конвенції. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 321 ЦК України встановлено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом статті 391 ЦК України та статті 155 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно зі статтею 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акту органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акту. Власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України (ч.1 ст.153 ЗК України). Відповідно до ч. 2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до\~частини першої\~статті 125\~ЗК України\~(в\~редакції,\~чинній на\~час отримання\~ [PERSON] \~у власність\~земельної ділянки)\~право власності\~та право\~постійного користування\~на земельну\~ділянку виникає\~після одержання\~її власником\~або користувачем\~документа,\~що посвідчує\~право власності\~чи право\~постійного користування\~земельною ділянкою,\~та його\~державної реєстрації. Частиною 1 ст.126 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час отримання батьком позивачки у власність земельної ділянки) визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 № 449 «Про затвердження форм державного акту на право власності на земельну ділянку та державного акту на право постійного користування земельною ділянкою» було затверджено форму державного акту на право власності на земельну ділянку. Видавалися державні акти вказаного зразка державними органами земельних ресурсів при місцевих державних адміністраціях або органах місцевого самоврядування, підписувались головою місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування, а також начальником державного органу земельних ресурсів. Відповідно до статті 202 ЗК України державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель. Державний реєстр земель складається з двох частин: а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; б) поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку. Позивач є спадкоємцем [PERSON] , та відповідно до довідки Приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області № 60/01-16 від 26.05.2023 щодо відкриття спадкової справи 28/2023 та особи спадкоємця набула права власності на земельну ділянку, належну [PERSON] на підставі державного акту про право приватної власності на землю від 22.08.2000, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю 22.08.2000 за реєстровим № 47. Вказаний державний акт є чинним, ніким не оспорювався та у визначений чинним законодавством спосіб недійсним не визнавався. Крім того, відповідно до частини другої розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3613-VI земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі, якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Норми ЗК України від 25.10.2001, якими передбачено, що формування земельної ділянки відбувається з моменту присвоєння їй кадастрового номера та державної реєстрації речових прав на земельну ділянку та здійснюється після державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі не поширюються на позивача, та її спадкодавця [PERSON] , оскільки Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 016711 виданий 22.08.2000. Закон України «Про державний земельний кадастр» від 07.07.2011 набрав чинності 01.01.2013, а чинний, на час видачі [PERSON] державного акту серії ІІІ-ОД № 016711 Земельний кодекс не містив посилання на реєстрацію права власності на земельну ділянку у Державному земельному кадастрі. Таким чином, не проведення реєстрації права власності на земельну ділянку у Державному земельному кадастрі не позбавляє позивача права власності. З 01.01.2013 року державні акти на право власності чи право постійного користування земельною ділянкою не видаються, а право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», шляхом внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Зміна законодавства щодо порядку реєстрації права власності на землю (необхідність внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно), що відбулося пізніше, не дає підстав вважати, що земельна ділянка була набута [PERSON] , а згодом позивачем, у власність з порушенням вимог закону, чи їхні права на земельну ділянку, які підтверджувалися державним актом, та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, припинились. Згідно ст. ст. 22, 56 Закону України «Про землеустрій» в редакції, яка діяла на час отримання відповідачем [PERSON] державного акту на право власності на спірну земельну ділянку, землеустрій здійснювався на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою, і технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, включала, з-поміж іншого, рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування. Також, в силу положень ст. 17 Земельного кодексу України саме до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належать, зокрема координація здійснення землеустрою та державного контролю за використанням та охороною земель, підготовка висновків щодо надання або вилучення (викупу) земельних ділянок, координація діяльності державних органів земельних ресурсів, вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. До того ж, у відповідності до п. 1.4 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43 (далі по тексту Інструкція) в редакції, яка діяла на час отримання відповідачем державних актів на право власності на земельну ділянку, також було визначено, що державний акт на право власності на земельну ділянку видавався на підставі рішення районної державної адміністрації міської, селищної, сільської ради. При цьому, відповідно до п. 1.16 Інструкції технічна документація зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку включала з-поміж іншого, зокрема: виписку з рішення відповідної ради або державної адміністрації про надання у постійне користування, передачу у власність або продаж земельної ділянки; заяву власника землі або землекористувача про складання державного акту; висновок державного органу земельних ресурсів Держкомзему України про наявні обмеження на використання земельної ділянки. Згідно п. 2.11 Інструкції державний акт на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою складався у двох примірниках, підписувався органом, який прийняв рішення про передачу (надання) земельної ділянки у власність (постійне користування), та відповідним державним органом земельних ресурсів. В результаті набуття відповідачем права власності на спірну земельну ділянку на підставі рішення Степової сільської ради, за відсутності підстав та інших рішень уповноважених органів на припинення користування, розпорядження чи вилучення земельної ділянки у [PERSON] , а згодом у позивача, були порушені права [PERSON] на належне користування, володіння та розпорядження земельною ділянкою, яка належить їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії III-ОД № 016711. Частиною 1 ст. 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права і інтереси. Відповідно до ч. 2 ст. 9 та ч. 1 та ч. 2 ст. 26 «Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову у державній реєстрації прав, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У відповідності до правової позиції наведеній у постанові Великої Палати Верховного суду від 22.08.2018 по справі № 925/1265/16 належним способом захисту права або інтересу у зазначеній категорії справ є скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності, так як рішення суб`єкта державної реєстрації прав вичерпує свою дію із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Підставами для втручання у право на мирне володіння майном є таке. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986, «Щокін проти України» від 14.10.2010, «Сєрков проти України» від 07.07.2011, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23.11.2000, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22.01.2009, «Трегубенко проти України» від 02.11.2004, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014) напрацьовано три критерії, які необхідно оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1Першого протоколу до Конвенції, а саме: 1) чи є втручання законним; 2) чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; 3) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Європейський суд з прав людини констатує порушення статті 1Першого протоколу до Конвенції, якщо хоча б одного критерію не буде додержано. Критерій «законності» означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1Першого протоколу до Конвенції якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага»\~передбачає наявність\~розумного співвідношення\~(обґрунтованої\~пропорційності)\~між метою,\~що передбачається\~для досягнення,\~та засобами,\~які використовуються.\~Необхідний баланс\~не буде\~дотриманий,\~якщо особа\~несе «індивідуальний\~і надмірний\~тягар».\~Одним із\~елементів дотримання\~принципу «пропорційності»\~при втручанні\~в право\~особи на\~мирне володіння\~майном є\~надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації. Висновки ЄСПЛ потрібно застосовувати не безумовно, а з урахуванням фактичних обставин справи, оскільки ЄСПЛ рекомендував оцінювати дії не тільки органів держави-відповідача, але і самого скаржника. Це пов`язано з тим, що певні випадки порушень, на які особа посилається, як на підставу для застосування статті 1Першого протоколу до Конвенції, можуть бути пов`язані з протиправною поведінкою самого набувача майна. У сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. З урахуванням\~наведеного,\~суд констатує,\~що прийняття\~рішення про\~внесення відомостей\~до Державного\~земельного кадастру\~та Державного\~реєстру прав\~власності на\~нерухоме майно\~щодо спірної\~земельної ділянки,\~належної [PERSON] ,\~яка накладається\~на земельну\~ділянку,\~що належать\~іншій фізичній\~особі (позивачу),\~фактично позбавляє\~ [PERSON] ,\~батько якої\~первинно набув\~право власності\~на земельну\~ділянку,\~можливості володіти,\~користуватися та\~розпоряджатися об`єктом\~власності,\~позбавляє позивача\~загалом правомочностей\~власника землі\~у повному\~обсязі,\~а отже,\~є втручанням\~у право\~на мирне\~володіння майном. Тому, з огляду на характер спірних правовідносин, відсутня невідповідність заходу втручання держави в право власності відповідача [PERSON] критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці ЄСПЛ. Визнання недійсним вищезазначеного державного акту власності на земельну ділянку тягне за собою незаконність внесення відомостей про речові права у Державні реєстри, а тому суд доходить висновку щодо законності всіх заявлених вимог позивача про скасування записів про реєстрацію права власності відповідача [PERSON] на спірну земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав, які здійсненні на підставі незаконного державного акту та скасування реєстрації спірної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі, а також підлягають скасуванню записи у Реєстрі речових прав. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати у справі у разі відмови у задоволення позову покладаються на позивача. За звернення до суду з позовною заявою позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3633,60 грн, що підтверджується долученою до матеріалів справи платіжною інструкцією №5f5ed808-85bd-49a8-b05b-3e5c201d41c7 від 30.06.2024року (т.1, а.с.66) З урахуванням викладено, та того, що позов підлягає до задоволення, суд стягує судові витрати за подання позову пропорційно до задоволених позовних вимог з відповідачів в рівних частинах на користь позивача у розмірі по 1211,20 грн. з кожного, а всього - 3633,60 грн.

Outcome: approved