Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

24.06.2025 ТОВ «Цикл Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить суд стягнути із останньої на свою користь заборгованість за кредитним договором № 22030000533395 від 17.09.2021 у розмірі 62\~061,33 грн., а також понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17.09.2021 між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір № 22030000533395, відповідно до умов якого відповідач отримала кредитні кошти у формі кредитної лінії, із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами. Після підписання кредитного договору відповідач власним підписом засвідчив факт взяття на себе відповідного зобов`язання повернути надані в тимчасове користування кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та комісію, що передбачена кредитним договором. При укладанні кредитного договору АТ «Банк Кредит Дніпро» виконав всі передбаченні умови договору, а саме ознайомив відповідача з умовами кредитного договору, надав в тимчасове користування кредитні кошти в зазначеному розмірі. 28.03.2024 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» було укладено Договір факторингу № 28/03/24, відповідно до умов якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право вимоги до відповідача за Кредитним договором на загальну суму 62\~061,33 грн., з яких 33\~321,23 грн. сума заборгованості по тілу кредиту, 0,53 грн. сума заборгованості за процентами, 28\~739,57 грн. сума заборгованості по комісії. З метою захисту своїх прав ТОВ «Цикл Фінанс» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості, в якій просило стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості за кредитним договором, а також судовий збір у сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. Ухвалою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.07.2025 матеріали вищевказаної справи було передано на розгляд Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя за територіальною юрисдикцією (підсудністю). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2025, головуючим суддею у справі визначено Рибалко Н.І. Ухвалою судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 02.09.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, сторонам по справі надано строк для подання заяв по суті справи, призначено судове засідання на 30.09.2025, яке було відкладено на 28.10.2025, у зв`язку із першою неявкою відповідача у судове засідання. Ухвалою суду від 02.09.2025 витребувано у Міністерства соціальної політики України відомості з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб (в розумінні Постанови КМУ № 646 від 22.09.2016) щодо [PERSON] , [INFO] , останнє відоме зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] . 20.10.2025 на виконання ухвали суду від 02.09.2025 надійшла відповідь від Міністерства соціальної політики, сім`ї та єдності України відповідно до якої, повідомлено, що згідно з відомостей, внесених до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, станом на 06.10.2025, відсутня інформація щодо [PERSON] , [INFO] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом з тим, в матеріалах цивільної справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності, у якій зазначив про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася судом належним чином, на підставі ч. 1 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. Згідно з ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик, особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки у судове засідання відповідач не повідомила, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності було встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилом ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Положеннями ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що 17.09.2021 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» (далі АТ «Банк Кредит Дніпро») та відповідачем було укладено Кредитний договір № 22030000533395, відповідно до якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 37\~200,00 грн., строком на 24 місяців (до 17.09.2023), фіксованою процентною ставкою, яка нараховується: на строкову заборгованість 0,001% річних, на прострочену заборгованість 56 % річних, шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта № [NUMBER] (пункт 1.2). Відповідно до розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку за період з 17.09.2021 по 27.03.2024 станом на 27.03.2024 заборгованість відповідача по кредиту перед АТ «Банк Кредит Дніпро» склала 62\~061,32 гривень, яка складається з: залишку простроченого кредиту 33\~321,23 гривень, залишку прострочених відсотків 0,52 гривень, залишку прострочених комісій 28\~739,57 гривень. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. 28.03.2024 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (далі ТОВ «Цикл Фінанс») було укладено Договір факторингу № 28/03/24. Згідно з акту приймання-передачі прав вимоги за вказаним договором факторингу, клієнт передав, а фактор прийняв права грошових вимог станом на дату підписання сторонами договору згідно з реєстром боржників та Додатком 1 до цього Акту на загальну суму 179\~875\~655,13 грн. Відповідно до платіжної інструкції №6041 від 28.03.2024 року, ТОВ «Цикл Фінанс» сплатило АТ «Банк Кредит Дніпро» 10\~200 233,00 грн. за договором факторингу №28/03/24 від 28.03.2024. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №28/03/24 від 28.03.2024 ТОВ «Цикл Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 22030000533395 від 17.09.2021 на загальну суму 62 061,33 грн., з яких 33 321,23 грн. сума заборгованості по тілу кредиту, 0,53 грн. сума заборгованості за процентами, 28 739,57 грн. сума заборгованості по комісії. Згідно з п.п. 1.1 п. 1 Договору факторингу, фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості) відповідно до реєстру боржників згідно додатку № 1. В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач висував заперечення проти вимог нового кредитора у зобов`язаннях відповідно до статті 518 ЦК України. В силу вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Враховуючи надані позивачем докази переходу прав вимоги за договором від 28.03.2024, суд дійшов висновку, що позивач набув права вимоги до відповідача в обсязі, визначеному вказаним договором. За вказаних обставин судом встановлено, що відповідачем отримано кошти у розмірі 33\~321,23 грн. та нараховані відсотки за користування кредитом у розмірі 0,52 грн., а тому підлягають стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Цикл Фінанс», яке набуло права стягнення, заборгованість за кредитним договором № 22030000533395 від 17.09.2021 у розмірі 33\~321,75 грн. Разом з тим, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за комісією за договором № 22030000533395, укладеним 17.09.2021 задоволенню не підлягає, з огляду на таке. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). При цьому, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи те, що відповідачу встановлено плати за послуги банку щодо обслуговування кредиту, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд дійшов висновку про те, що положення кредитного договору щодо сплати комісії, є нікчемними. Відтак, комісія за обслуговування кредиту може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. За таких\~обставин,\~з урахуванням\~викладеного,\~враховуючи позицію\~Верховного Суду,\~викладену у\~постанові від\~28.03.2018\~року в\~справі №\~444/9519/12,\~оскільки відповідач\~умови за\~вказаним кредитним\~договором належним\~чином не\~виконувала,\~право вимоги\~за цими\~договором перейшло\~до позивача,\~то суд\~вважає за\~необхідне,\~частково задовольняючи\~позовні вимоги,\~стягнути з\~ [PERSON] \~на користь\~ТОВ «Цикл\~Фінанс» заборгованість\~за кредитним\~договором №\~22030000533395\~від 17.09.2021\~у розмірі\~33\~321,75\~грн.,\~з яких: 33 321,23 грн. сума заборгованості по тілу кредиту, 0,53 грн. сума заборгованості за процентами. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 133 ЦПК Україна правнича допомога є складовою судових витрат. На підтвердження витрат на правничу допомогу представник позивача надала копію Договору про надання правової допомоги № 43453613 від 02.01.2025, додаткова угода від 03.06.2025 № 22030000533395 до Договору про надання правничої допомоги № 43453613 від 02.01.2025, детальний опис робіт, акт № 22030000533395 від 03.06.2025 року про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг), ордер. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь ТОВ «Цикл Фінанс» підлягають стягненню витрати на правову допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 2 684,50 грн. (53,69 %). Крім того, оскільки позовні вимоги ТОВ «Цикл Фінанс» підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам (53,69 %), які в даному випадку складають 1 300,59 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial