Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до Шевченківського районного суду м. Харкова, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради надміру нараховані грошові кошти у вигляді допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у розмірі 4000 грн та суму сплаченого судового збору в розмірі 3028 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] вперше звернулась до Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради 07.08.2024 за призначенням допомоги на проживання ВПО. Рішенням управління допомогу відповідачу було призначено з 01.08.2024 по 31.01.2025 у розмірі 2000 грн. щомісячно. Разом із тим, відповідач у порушення п. 5.1 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332 (далі за текстом Порядок), не сприяла своїй зайнятості згідно з вимогами ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» та не набула статусу безробітного протягом 3 місяців з дня призначення допомоги, в зв`язку з чим виплату допомоги було припинено. Враховуючи викладене, відповідачу були надмірно виплачені кошти допомоги за період з 01.11.2024 по 31.12.2024 у сумі 4000 грн. Представник позивача подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Відповідач в судові засідання не з`являється, належним чином повідомлялась судом про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомила. Відзиву щодо заявлених позовних вимог або будь-яких заяв від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України судом розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача\~ до суду, однак остання в судові засідання на вказану в оголошенні дату не з`явилась, жодних заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без її участі до суду не надіслала, про причини неявки суд не повідомила. Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачено, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради як внутрішньо переміщена особа та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 6326-5003391363 від 07.08.2024. Рішенням Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради № 56326-50424865-2024-1 від 05.09.2024 [PERSON] призначено допомогу переміщеним особам на проживання з 01.08.2024 у розмірі 2000 грн щомісячно. Рішенням Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради від 30.12.2024 виплату вказаної допомоги припинено відповідно до п. 5.1 Порядку. Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Згідно п. 2 Порядку з 1 серпня 2023 року допомога призначається на шість місяців внутрішньо переміщеній особі, яка вперше звернулася за призначенням допомоги, та виплачується щомісяця внутрішньо переміщеній особі або уповноваженій особі на внутрішньо переміщену особу у випадку недієздатності отримувача або дитину (далі - уповноважена особа) у такому розмірі: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень. Непрацююча особа працездатного віку протягом трьох місяців з дня призначення допомоги повинна сприяти своїй зайнятості (згідно з вимогами статті 4 Закону України Про зайнятість населення) шляхом працевлаштування/реєстрації як фізичної особи - підприємця/взяття на облік фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність/подання заяви для отримання допомоги на здобуття економічної самостійності/мікрогранту/гранту на створення або на розвиток власного бізнесу/ваучера на навчання або набути статусу безробітного. Якщо особа не сприяла своїй зайнятості або не набула статусу безробітного протягом трьох місяців з дня призначення допомоги, виплата допомоги припиняється з місяця, що настає після закінчення тримісячного строку. (п. 5.1 Порядку). Відповідно до повідомлення Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат № 988 від 30.12.2024 переплата соціальної допомоги Мошніній Н.І. складає 4000 грн за період з 01.11.2024 по 31.12.2024. Згідно положень ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Згідно положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1 ст. 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Разом із тим, згідно п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Аналізуючи викладені норми ЦК України в сукупності із обов`язком довести свої вимоги належними та допустимим доказами, суд приходить до висновку, що для прийняття судом рішення про стягнення надміру виплаченої відповідачу допомоги ВПО позивачем має бути доведено, що, по-перше, відповідач не виконала вимоги п. 5.1 Порядку щодо сприяння у своєму працевлаштуванні, по-друге, що таке невиконання покладеного обов`язку відбулось саме у зв`язку з недобросовісністю з боку відповідача. Разом із тим, матеріали справи таких доказів не містять. Позивачем не надано суду підтвердження того, що відповідач не була працевлаштована або не зареєструвалась у центрі зайнятості як безробітна у встановлений Порядком строк. Проте, що більш важливо, позивачем не надано доказів недобросовісності відповідача у невиконанні вказаних обов`язків, що могло б бути підставою для стягнення з неї надміру виплаченої допомоги. Більш того, в позовній заяві взагалі не зазначається про те, що надмірна виплата допомоги відповідачу відбулась саме в зв`язку з її недобросовісністю та не конкретизовано, у чому ж ця недобросовісність полягає. Також суд зазначає, що згідно ст. 7 Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат» органи, що здійснюють державні виплати, мають такі повноваження: 1) проводити додаткові перевірки інформації, наданої реципієнтами під час звернення за державними виплатами та опрацювання рекомендацій, наданих органом, що здійснює верифікацію та моніторинг державних виплат; 2) надсилати запити для отримання інформації, що впливає на право реципієнтів на отримання державних виплат; 3) приймати рішення щодо припинення або продовження державних виплат реципієнтам за результатами опрацювання рекомендацій, наданих органом, що здійснює верифікацію та моніторинг державних виплат; 4) здійснювати передбачені законодавством заходи щодо повернення та/або стягнення сум неправомірно отриманих державних виплат. Таким чином, позивач, знаючи про встановлений Порядком тримісячний строк, протягом якого отримувач допомоги ВПО має сприяти своєму працевлаштуванню, мав повноваження щодо з`ясування, чи виконуються відповідачем вказані вимоги, однак доказів того, що такі повноваження ним були здійсненні вчасно і надмірна виплата була проведена з незалежних від позивача причин матеріали справи не містять. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову належить відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому судовий збір відноситься судом на рахунок позивача.

Outcome: dismissed