Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»Кудіна А.В. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 24.12.2020 між [PERSON] та ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» було укладено кредитний договір № 1765147557. Відповідач ознайомився до укладення договору ознайомився з Умовами отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР», до яких приєднався шляхом підписання договору. На підставі договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, ТОВ «ФК «ЦФР» передало АТ «Таскомбанк» права вимоги до боржників. У договорі сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) Новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а Новий кредитор зобов`язаний набувати такі права, шляхом підписання відповідних реєстрів. 15.05.2024 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № НІ/11/19-Ф, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. За умовами договору факторингу на підставі реєстру прав вимоги позивач отримав право вимоги до відповідача на суму 37108,83 грн., яка складається з наступного: 18509,96 грн. за тілом кредиту; 3453,04 грн. за відсотками, 15145,83 грн. по комісії. Посилаючись на викладені обставини, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 1765147557 від 24.12.2020 в сумі 37108,83 грн. Ухвалою судді від 06.08.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив справу розглядати без його участі, проти винесення заочного рішення суду не заперечував, про що зазначив у прохальній частині позовної заяви. Відповідач, належним чином повідомлений, шляхом надсилання судових повісток за місцем проживання, двічі до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що 24.12.2020 між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] , шляхом приєднання до Умов отримання фінансових кредитів, Паспорту кредиту, було укладено кредитний договір, який підписано особисто відповідачем. За умовами договору відповідач отримав грошовий кредит в сумі 25 299,46 грн. строком на 36 місяців (п.1.2) та зобов`язався повернути кредит та сплати проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором, Паспортом кредиту № 5147557, який є невід`ємною частиною цього Договору (п.1.1, 1.3). Підписавши Договір позичальник доручив кредитодавцю здійснити за рахунок отриманого кредиту погашення поточної заборгованості за його діючим кредитним договором № 1764623946 від 23.03.2020 на рахунок ТОВ «ФК «ЦФР» 20004,04 грн., переказ на поточний рахунок відповідача 1000 грн., страхові виплати на суми 600 грн., 2225,34 грн., 800 грн., 250 грн. на рахунок ТОВ «майСейфеті» (п.1.4) (а.с.5). Паспортом кредиту № 5147557 визначено порядок та розмір відсотків, які підлягають сплаті відповідачем за користування кредитом (а.с.5 зв. сторона-.6). 07.10.2016 між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» укладено договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, за умовами якого ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) Новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за кредитними договорами та Договорами забезпечення до них та сплачує Первісному кредитору за відступлення прав вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядки та строки, встановлені цим договором (п.2.1). Договір набуває чинності і вважається укладеним з моменту його підписання представниками сторін (п.9.1). Діє протягом одного календарного року, але у будь якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п.9.2). У випадку, якщо за 30 календарних днів до дати закінчення договору жодна із сторін не ініціювала його розірвання договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік (п.9.4) (а.с.10-11). 15.05.2024 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №НІ/11/19-Ф, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги (а.с.12-16). Згідно з реєстром прав вимог до договору факторингу, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» отримала право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 1765147557. Реєстр прав вимоги належним чином оформлений, містить підписи та печатки сторін договору (а.с.17). Згідно з розрахунком, наданим та засвідченим ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за період з 15.05.2024 по 30.06.2025 відповідач [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № 1765147557 в сумі 37108,83 грн., яка складається з наступного: 18509,96 грн. за тілом кредиту; 3453,04 грн. за відсотками, 15145,83 грн. по комісії (а.с.9). За приписами ч.ч. 1, 2\~ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1\~ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1\~ст. 1048 цього ж Кодексу\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України\~визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до положень статей\~1077,\~1078 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з\~статтею 1081 ЦК України\~клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою\~статті 1082\~ЦК\~України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про укладеність вищевказаного договору між відповідачем та ТОВ «»ФК «ЦФР»», невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем який набув прав вимоги за вищевказаним договором позики за договорами відступлення прав вимоги. За приписами\~статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договір недійсними не визнано. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним увстановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст.ст.76-81 ЦПК України на спростування даних обставин як на підтвердження своїх заперечень проти позову. Відтак, в силу вказаних вимог матеріального закону, суд доходить висновку, що згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти з користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку, надані йому кредитні кошти в строк, передбачений кредитним договором не повернув. За змістом зазначеного договору відступлення прав вимоги та додатків до нього, позивач набув право вимоги до відповідача щодо сплати суми заборгованості за кредитним договором. Після відступлення права вимоги до відповідача останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за тілом кредита в сумі 18509,96 гривень та відсотків за користування кредитом в сумі 3453,04 грн., всього на суму 21963 грн.. Що стосується вимог про стягнення з відповідача заборгованості по комісії в сумі 15\~145,83 грн. суд зазначає наступне. Як вбачається зі змісту кредитного договору та паспорту кредиту сторонами сплата комісії за кредитним договором № 5147557 не узгоджена. Крім того, в матеріалах справи відсутні Умови надання кредиту, з якими був ознайомлений відповідач та які діяли на момент укладення кредитного договору з [PERSON] . У наданому суду розрахунку заборгованості не зазначено порядок та підстави нарахування заборгованості з комісії. Згідно з розрахунком заборгованості, здійсненим ТОВ «ФК «ЄАПБ», сума комісій складає 15\~145,83 грн., що становить більше половини суми кредиту (тілу кредиту). Однак, умови угод, їх укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. На підставі вищевикладеного, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по комісії задоволенню не підлягають, тож позов підлягає задоволенню частково. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково (на 59,2%), тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1792,58 грн..

Outcome: partial