Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

У жовтні 2025 року заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про продовження строку дії обмежувального припису в якому просить продовжити строк дії рішення суду, виданого Солом`янським районним судом м. Києва від 22.04.2025, на максимальний термін передбачений законом, а саме, 6 місяців. Заяву мотивує тим, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 26.03.2025 у справі №760/6076/25 заяву про винесення обмежувального припису щодо [PERSON] було задоволено, і дію припису встановлено строком на 6 місяців - до 22.10.2025 року. Оскільки загроза безпеці заявників з боку [PERSON] не припинилася, вони змушені звернутися до суду із заявою про продовження строку дії обмежувального припису. Вказує, що протягом дії припису [PERSON] продовжував вчиняти дії, які свідчать про наявність небезпеки для заявників, а саме - прояви психологічного насильства, переслідування та залякування. Зазначає, що 06.05.2025 до її малолітньої доньки - [PERSON] , 2011 року народження, підійшов [PERSON] . Він поводився агресивно, чіплявся до дитини, словесно залякував її, перебував у нетверезому стані. Після цього інциденту дитина була налякана, перебувала у стані сильного стресу і відмовлялася йти до школи наступного дня. Стверджує, що зазначені дії [PERSON] мали характер психологічного насильства, оскільки вони спричинили емоційні страждання дитини, страх, нервову напругу та підвищену тривожність. Подібні дії негативно впливають на психоемоційний стан дитини, викликають замкнутість, проблеми у навчанні. Вважає, що така поведінка свідчить про продовження протиправних дій з боку [PERSON] навіть після винесення судом обмежувального припису. Зокрема, 01.05.2025 та 02.05.2025 він уже вчиняв дії психологічного тиску щодо дитини, які мали аналогічний характер. Крім того, зазначає, що 28.06.2025 року, коли заявниця вела молодшу доньку [PERSON] до дитячого садка, [PERSON] зупинився на кінці вулиці Танкістів і чекав поки вони підійдуть до нього. Через страх за безпеку дитини заявниця була змушена повернутися додому та викликати поліцію. Таким чином, [PERSON] продовжує вчиняти дії, які створюють реальну загрозу безпеці заявників, особливо дітей, що підтверджує необхідність продовження строку дії обмежувального припису. Просить суд урахувати раніше подані докази, а також додаткові обставини, викладені у цій заяві, і продовжити строк дії обмежувального припису щодо [PERSON] на новий шестимісячний період. Враховуючи вищевикладене, просить задовольнити заяву. 13.10.2025 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Букіної О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14.10.2025 у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку окремого провадження. У судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися завчасно та належним чином. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] подали до суду клопотання про слухання справи у їх відсутності та просили заяву про обмежувальний припис задовольнити. Представник служби у справах дітей Солом`янської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився. 21.10.2025 надіслав до суду заяву в якій просив проводити розгляд справи без його участі. Проти задоволення заяви не заперечував. Відповідно до ч.1 ст.350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. У зв`язку із належним повідомленням учасників судового розгляду, суд вважає за можливе провести розгляд заяви за їх відсутності, оскільки їх неявка не є перешкодою у розгляді заяви. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п. 3,6,8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно з п. 2 ч.1 статті 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Відповідно до вказаного Закону обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Частиною 2 ст.26 Закону передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» за заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті. Пунктом 9 ч.1 ст. 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства. Судом встановлено, що черговим рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 22.04.2025 у справі №760/6076/25 заяву про винесення обмежувального припису щодо [PERSON] було задоволено частково, і дію припису продовжено строком на 6 місяців - до 22.10.2025. Зокрема, даним рішенням, [PERSON] визначено такі заходи тимчасового обмеження прав та покладено на нього такі обов`язки: - заборонити [PERSON] , [INFO] , наближатися ближче ніж на 500 метрів до місця реєстрації та проживання [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ), які знаходяться за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] ; - заборонити [PERSON] , [INFO] , наближатися ближче ніж на 500 метрів до місця навчання [PERSON] ( [INFO] ) - [ADDRESS] ; - заборонити [PERSON] , [INFO] , перебувати в місці спільного проживання та частого відвідування й наближатися на відстань ближче ніж 500 метрів до [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ). - заборонити [PERSON] , [INFO] , вести листування, здійснювати дзвінки та вести телефонні переговори з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення набрало чинності та як вбачається з поданих матеріалів, сторонами не оскаржувалося. З матеріалів справи також вбачається, що [PERSON] продовжує вчиняти дії, які мають ознаки психологічного насильства, оскільки неодноразово переслідував заявницю та її дітей, чинив на них психологічний тиск, поводився агресивно та вчиняв дії, що викликали у постраждалих страх і тривогу за власну безпеку, що підтверджується поданими заявами [PERSON] від 02.05.2025, 06.05.2025 та 28.05.2025 до Солом`янського управління поліції ГУНП у місті Києві про вчинення правопорушень з боку [PERSON] , які долучені до матеріалів справи. З поданих документів убачається, що [PERSON] систематично порушує громадський порядок, переслідує членів родини заявниці, в тому числі малолітніх дітей, створює для них психологічно небезпечне середовище, чим фактично продовжує вчиняти дії, від яких вони були захищені обмежувальним приписом. Відповідно до п.п. 14, 17 ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. За змістом п.3 ч.1 ст.350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до ч.1 ст. 350-7 ЦПК України за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу. Під час вирішення питання про наявність підстав для продовження обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам психологічного насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому такого насильства у будь-якому його прояві. З досліджених судом доказів встановлено, що [PERSON] після винесення судом обмежувального припису не припинив протиправну поведінку та продовжив вчиняти щодо заявниці та її дітей дії, які мають ознаки психологічного насильства. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 766/13927/20-ц що оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Суд зазначає, що існування психологічного насилля, а також рівень загрози відносно потерпілих не обмежується оцінкою доказів (речових, письмових, електронних) на предмет підтвердження відповідних фактів, а здійснюється судом у взаємній прив`язці до виявлених на час розгляду справи додаткових даних, заснованих, зокрема, на поясненнях учасників, їх емоційного стану у цей час, виказаних хвилювань та побоювань. При вирішенні питання щодо продовження дії обмежувального припису пріоритетним слід вважати безпеку особи-потерпілої, упередження загроз психологічного насильства. На підставі викладеного вище, суд вважає заявника постраждалою особою від дій [PERSON] , з застосуванням психологічного насильства щодо неї, а тому остання має право на застосування захисту судом шляхом продовження дії обмежувального припису. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. З урахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та її задоволення.

Outcome: approved