Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-23 00:00:00

1.Позиції сторін, процесуальні дії Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 02.08.2019 у розмірі 54882,78 грн., яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), а також судових витрат у виді судового збору 3028 грн. В обґрунтування позову посилався на порушення відповідачем умов договору щодо порядку повернення кредитних коштів. 16.04.2025 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 10.06.2025 постановлено ухвалу про залишення без задоволення клопотання представника відповідача Захарченка С.П. про перехід до розгляду цивільної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 26.05.2025 представник відповідача адвокат Захарченко С.П. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що позивач не навів достатніх і необхідних обґрунтувань, викладених в позові вимог, не надав суду належні та допустимі докази, що мали б підтвердити обставини правомірності позовних вимог. Позивачем не було надано договору, який нібито був укладений між сторонами. 29.05.2025 представник позивача надав до суду відповідь на відзив, в якій просив задовольнити позовні вимоги. Заначив, що підписана клієнтом Анкета - заява є підтвердженням укладення договору, а додані до нього документи формують договір про надання банківських послуг. 2.Обставини справи, зміст спірних правовідносин Відповідно до анкети-заяви від 02.08.2019, підписаної відповідачем, останній виразив згоду із тим, що вказана заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір між ним та банком про надання банківських послуг. У заяві вказано, що ця заява є також заявою на відкриття рахунку № [NUMBER] . Крім того, у заяві відповідач просив встановити йому кредитний ліміт у мобільному додатку. Згідно з довідки про наявність рахунку на ім`я [PERSON] була відкрита картка № [NUMBER] , активна до 03/24. 24.08.2020 [PERSON] звернувся до позивача з заявою №20.30.0001620398, яка підписана шляхом обміну електронними повідомленнями, у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», в якій просив АТ «Універсал банк» надати йому кредит у розмірі 5299 грн., строком на два місяці в рамках послуги «Покупка частинами» на умовах визначених у цій заяві. Також відповідач виразив згоду із тим, що вказана заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір між ним та банком про надання банківських послуг. 09.11.2021 [PERSON] звернувся до позивача з заявою №20.30.0004395075, яка підписана шляхом обміну електронними повідомленнями, у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», в якій просив АТ «Універсал банк» надати йому кредит у розмірі 4599 грн. строком на чотири місяці в рамках послуги «Покупка частинами» на умовах визначених у цій заяві. Також відповідач виразив згоду із тим, що вказана заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір між ним та банком про надання банківських послуг. Відповідно до довідки про розмір встановленого ліміту 10.12.2023 був встановлений кредитний ліміт у розмірі 54500 грн. Відповідно до виписки по руху коштів вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, здійснював оплату послуг та товарів. З розрахунку заборгованості за договором б/н від 02.08.2019 вбачається, що станом на 08.01.2025 заборгованість відповідача становить 54882,78 грн., яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом. 3.Релевантні джерела права Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 1 ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). В силу ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки. Згідно зі ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. При цьому, за змістом наведеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс- коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі». Аналогічні за змістом висновки, викладені у численних постановах Верховного Суду, зокрема постанові від 12.01.2021 по справі № 524/5556/19, від 09.09.2020 по справі № 732/670/19, від 23.03.2020 по справі № 404/502/18, від 07.10.2020 по справі № 127/33824/19, від 02.02.2022 у справі № 345/3085/19. Відповідно до правової позиції Верховного Суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення…» Подібна правова позиція також міститься у постанові Верховного Суду у справі №127/33824/19 від 07.10.2020. 4.Оцінка доказів та аргументів сторін Судом встановлено, що 02.08.2019 між сторонами був укладений кредитний договір в якому досягнуто згоди щодо його істотних умов, а також, що відповідачем було підписано та направлено до позивача анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, у якому він просив відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я. 24.08.2020 [PERSON] звернувся до позивача з заявою №20.30.0001620398, яка підписана шляхом обміну електронними повідомленнями, у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», в якій просив АТ «Універсал банк» надати йому кредит у розмірі 5299 грн., строком на два місяці в рамках послуги «Покупка частинами» на умовах, визначених у цій заяві. 09.11.2021 [PERSON] звернувся до позивача з заявою №20.30.0004395075, яка підписана шляхом обміну електронними повідомленнями, у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», в якій просив АТ «Універсал банк» надати йому кредит у розмірі 4599 грн. строком на чотири місяці в рамках послуги «Покупка частинами» на умовах визначених у цій заяві. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використання електронного підпису. Також встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами, здійснював оплату послуг та товарів. Суд звертає увагу, що [PERSON] не спростовував факту укладення ним кредитного договору з АТ «Універсал Банк», отримання банківської картки з кредитним лімітом, кредиту у розстрочку та користування кредитними коштами. Відповідач не надав суду будь-яких доказів на спростування наданого АТ «Універсал Банк» розрахунку заборгованості, не надав контррозрахунок, а також доказів на підтвердження виконання своїх зобов`язань за договором. У постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року в справі № 759/24061/19 зроблено висновок, що презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним). Відповідачем не заперечується належність картки на яку були перераховані кредитні кошти та/або факт отримання кредитних коштів від позивача, та фактично визнається з огляду на положення ст. 204 ЦК України щодо презумпції правомірності правочину та ненадання суду доказів оспорювання кредитного договору відповідно до ст. 1051 ЦК України Судом встановлено, що АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за укладеним договором виконав, на відміну від позичальника, який своєчасно не повертав платежі в строк та розмірі, визначених умовами кредитного договору, тобто не виконував свої зобов`язання належним чином, що призвело до виникнення заборгованості. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог АТ «Універсал Банк», що має наслідком їх задоволення в повному обсязі. 5. Розподіл судових витрат Згідно зі ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 3028 грн., у зв`язку з документальним підтвердженням їх понесення.

Outcome: approved