Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, розмір позовних вимог якої в подальшому збільшила, до відповідача про стягнення страхового відшкодування, пені, трьох процентів річних, інфляційних втрат, а також судових витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування вказаних позовних вимог позивачка послалась на те, що 02 серпня 2021 року відбулась дорожньо-транспортна пригода, під час якої, автомобіль марки «ВАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON] , який від отриманих тілесних ушкоджень помер. За фактом дорожньо-транспортної пригоди були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. На час звернення до суду кримінальне провадження знаходиться на розгляді Арцизького районного суду Одеської області. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «ВАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , згідно полісу № АР1460804 була застрахована у ТОВАРИСТВІ З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ» (далі за текстом - ТДВ «СГ «ОБЕРІГ»).Позивачка 01 грудня 2021 року звернулася з відповідною заявою до відповідача про виплату страхового відшкодування та подала всі необхідні документи, однак виплату страхового відшкодування у передбачений законом строк не було здійснено відповідачем. Позивачка неодноразово зверталася до відповідача з питання виплати страхового відшкодування, але відповідач припинив розгляд страхової справи № 35392 до дати, коли йому стане відомо про набрання законної сили судового рішення у кримінальному провадженні № 492/1217/21. У зв`язку зі смертю [PERSON] позивачка має право на страхове відшкодування у сумі 72000,00 грн., а також через невиплату страхового відшкодування з часу звернення позивачки до відповідача протягом 90 днів за період з 02 березня 2022 року по 02 жовтня 2024 року підлягає стягнення також пеня у розмірі 25383,45 грн., 3 проценти річних у розмірі 1716,16 грн., інфляційні втрати у розмірі 9389,76 грн. Враховуючи, що відповідач від виплати страхового відшкодування у визначений законом строк відмовився, позивачка звернулася до суду з зазначеною позовною заявою. До суду від представниці відповідача надійшов відзив, відповідно до якого просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з огляду на те, позивачка при зверненні до відповідача про виплату страхового відшкодування не надала всіх необхідних документів та не підтвердила документально неможливість їх надання, тому рішення про виплату страхового відшкодування не розглядалося та не приймалося через неможливість проведення належного страхового розслідування. Також, представниця відповідача послалася на те, що при відсутності постанови про закриття кримінального провадження або вироку суду у кримінальному провадженні № 492/1217/21, які набрали законної сили, як належного та достовірного доказу участі застрахованого водія [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді та наявності його вини, строк для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування було зупинено, внаслідок чого позивачкою позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування, пені, трьох процентів річних від простроченої суми боргу заявлені передчасно. Крім того, позивачка жодним чином не зазначила на якій правовій підставі вихідною датою початку розрахунку штрафних санкцій зазначено саме 02 січня 2023 року, враховуючи, що лист про зупинення строків розгляду страхової справи перший раз датований 23 грудня 2023 року. Представник позивачки, який брав участь у судовому засіданні дистанційно, підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, додатково пояснивши, що третя особа не зверталася до відповідача для отримання страхового відшкодування, тому втратила своє право на звернення. Враховуючи, що [PERSON] , яка також звернулася до відповідача для отримання страхового відшкодування, померла після звернення до суду у наявній справі, [PERSON] набула права отримання страхового відшкодування у загальному розмірі 72000,00 грн. Представник відповідача, який брав участь у судовому засіданні дистанційно, вимоги позову не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, додатково пояснивши, що розрахунок пені, 3 процентів річних, інфляційних втрат необґрунтований, оскільки позивачка мала б здійснити їх нарахування за 6 місяців, однак нею були нараховані за 3 роки. Позов було подано двома позивачками, але належна сума для отримання страхового відшкодування не успадковується, оскільки [PERSON] померла після звернення до відповідача про отримання страхового відшкодування, тому [PERSON] не має права набуття загального розміру страхового відшкодування у розмірі 72000,00 грн., а їй підлягає виплата сума страхового відшкодування у розмірі 36000,00 грн. Також, позивачкою не доведено факт надсилання відповідачу заяви про виплату страхового відшкодування 01 грудня 2021 року оскільки вказана заява отримана відповідачем 07 грудня 2021 року. Третя особа про дату, час та місце судового засідання двічі поспіль була повідомлена належним чином, однак у судове засідання повторно не з`явилась. Так, судом, відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України, надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою місця проживання третьої особи, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак, згідно з поштовим конвертами з судовими повістками, що повернулись до суду з довідкою відділення «Укрпошти» з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою», свідчить про неможливість вручення третій особі судової повістки, та відповідно до частини 8 статті 128 ЦПК України, в такому випадку вважається, що судовий виклик вручено третій особі належним чином. Клопотання про розгляд справи за її відсутності, пояснень щодо позову, відзиву до суду не подала, про причини неявки у судове засідання суд не повідомила. Розглянувши позовну заяву, заслухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов`язального права, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 12021160000001113, 02 серпня 2021 року о 01-07 год. за адресою: Одеська область, Болградський район, місто Арциз, вулиця Соборна, біля будинку 1 [PERSON] , керуючи автомобілем LADA 21901 чорного кольору, державний номер [NUMBER] , здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON] , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді ВЧМТ, забою головного мозку, перелому основи черепа та двухстороннього пневмоторакса, від яких 02 серпня 2021 року о 18-30 год. помер у медичному закладі (т. 1 а. с. 17, 25). Згідно з листом № 09/2/2-215-21 від 20 січня 2022 року Одеської обласної прокуратури органом досудового розслідування розслідувалося кримінальне провадження № 12021160000001113, розпочате за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 02 серпня 2021 року за участю водія [PERSON] , який здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON] , який від отриманих тілесних ушкоджень помер (т. 1 а. с. 23). [PERSON] є батьком [PERSON] (т. 1 а. с. 15), позивачки у справі, що підтверджується свідоцтвом про народження від 17 листопада 2021 року, виданим Арцизьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (т. 1 а. с. 16). Також, [PERSON] є сином [PERSON] (т. 1 а. с. 10, 11, 12), що підтверджується свідоцтвом про народження від 18 серпня 2021 року, виданим Арцизьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (т. 1 а. с. 13). Таким чином, право на страхове відшкодування після смерті [PERSON] мають його донька [PERSON] (моральна шкода у розмірі 36000,00 грн.) та його мати [PERSON] (моральна шкода у розмірі 36000,00 грн.). Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «ВАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER] , станом на дату дорожньо-транспортної пригоди 02 серпня 2021 року застраховано у ТДВ «СГ «ОБЕРІГ», відповідача у справі (т. 1 а. с. 18). Відповідно до довідки № 234/02-09 від 02 березня 2023 року, виданої Павлівською сільською радою Болградського району Одеської області, на час смерті загиблого [PERSON] до складу сім`ї входила донька [PERSON] , позивачка у справі, [INFO] (т. 1 а. с. 27). 01 грудня 2021 року [PERSON] та [PERSON] через свого представника звернулися до ТДВ «СГ «ОБЕРІГ», відповідача у справі, із заявою, в якій просили здійснити страхове відшкодування, заподіяного в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 02 серпня 2021 року по 36000,00 грн. як для доньки та матері потерпілого (т. 1 а. с. 9). 21 грудня 2021 року, 26 квітня 2023 року [PERSON] та [PERSON] через свого представника звернулися до ТДВ «СГ «ОБЕРІГ», відповідача у справі, про надання інформації щодо розгляду заяви про виплату страхового відшкодування від 01 грудня 2021 року (т. 1 а. с. 21, 28). Відповідно до листа № 2405-04 від 24 травня 2023 року ТДВ «СГ «ОБЕРІГ», відповідач у справі, у відповідь на вказані звернення надало інформацію про те, що ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» отримало заяву про виплату страхового відшкодування, однак припинено розгляд справи до дати, коли страховику стане відомо про набрання рішенням у кримінальній справі законної сили (т. 1 а. с. 29, 97). Позивачка [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17 серпня 2023 року, виданим Арцизьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)(т. 1 а. с. 66, 91). 11 вересня 2023 року [PERSON] , позивачка у справі, звернулася до ТДВ «СГ «ОБЕРІГ», відповідача у справі, із заявою, в якій просила здійснити страхове відшкодування, заподіяного в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 02 серпня 2021 року у розмірі 72000,00 грн., як для доньки потерпілого, надавши копію свідоцтва про смерть [PERSON] (т. 1 а. с. 71). Відповідно до розрахунку, наданого представником [PERSON] , позивачки у справі, за період з 02 березня 2022 року по 02 жовтня 2024 року на заборгованість у розмірі 36000,00 грн. здійснено розрахунок пені у розмірі 25383,45 грн., 3 процентів річних у розмірі 1716,16 грн., інфляційних втрат у розмірі 9389,76 грн. (т. 1 а. с. 69). Відповідно до частини 1, частини 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки(пункт 1 частини 2 статті 1167 ЦК України). За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). За статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено статтею 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після ДТП та є її прямим наслідком. Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Подібні за змістом правові висновки викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі № 556/1514/16-ц (провадження № 61-26405св18). Таким чином обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика. Так, мінімальна заробітна плата у місячному розмірі у серпні 2021 року, згідно Закону України «Про Державний бюджет України у 2021 році», становила 6000,00 грн., тобто загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становив 72000 грн. (6000,00 грн. х 12), який повинен ділитися на двох членів родини загиблого, а саме по 36000,00 грн. на [PERSON] , позивачку у справі, та позивачку [PERSON] , які звернулися через свого представника до відповідача із заявою для отримання страхового відшкодування. Позивачка [PERSON] померла до ухвалення наявного рішення, тому ухвалою суду від 27 березня 2025 року закрито провадження у справі на підставі пункту 7 частини 1 статті 255 ЦПК України. У пункті 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial