Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить визначити їй додатковий строк для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , тривалістю три місяці з моменту набрання законної сили рішенням суду. \~ \~ \~ \~В обґрунтування\~позову зазначає,\~що вона\~є спадкоємицею\~майна,\~яке за\~заповітом від\~09.09.2020,посвідченого приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Кучеренко Тетяною Олександрівною, зареєстрованого в реєстрі за №682, належить їй після смерті тітки [PERSON] . Спадкове майно складається з квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0500 га, місцем розташування якої є [ADDRESS] , кадастровий номер 4610300000:08:012:0136. [PERSON] померла [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №96. На час смерті [PERSON] їй не було відомо про існування вказаного вище заповіту. Про його існування вона дізналась лише через 4 роки після смерті спадкодавиці у лютому 2025 року, коли наводила лад у її квартирі. Дізнавшись про існування заповіту вона звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті її тітки, однак 21.02.2025 отримала відмову. Приватний нотаріус мотивувала свою відмову відсутністю підстав для вчинення нотаріальної дії, а саме: відповідно до відомостей, наданих Сектором реєстрації Центру надання адміністративних послуг Бориславської міської ради Львівської області (вих. № 113/17-59 від 17.02.2025 р.) на час відкриття спадщини вона не була зареєстрована разом з померлою за однією адресою. Також вона не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини до спливу шестимісячного строку, встановленого ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини. Вона є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] , інших осіб, які б претендували на спадщину немає. Зазначає, що на момент смерті тітки не була обізнана про необхідність у найкоротший термін звернутися до нотаріуса із запитом щодо наявності заповіту. Крім того, у цей період її особисте життя було ускладнене значними сімейними проблемами, що завадило їй і вчасно з`ясувати, чи існує заповіт на її користь. Ухвалою судді від 26 серпня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 24.09.2025. Ухвалою суду від 24 вересня 2025 року підготовче засідання відкладено на 15.10.2025, витребувано копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 15.10.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 03.09.2025 через систему «Електронний суд» від Бориславської міської ради Львівської області надійшов відзив на позовну заяву, в якому голова міста І. Яворський просить розгляд справи проводити без участі представника Бориславської міської ради Львівської області. У відзиві на позовну заяву зазначає, що спадкоємець за законом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Тому необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини тільки для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або іншої черги спадкоємців, які набули право на спадкування за законом. З урахуванням наведеного просить відмовити у задоволенні позову. 06.10.2025 до суду надійшли витребувані ухвалою суду документи, а саме: копія спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явились. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача Бориславської міської\~ради Львівської\~областів підготовче засідання не з`явився. У відзиві на позовну заяву від 03.09.2025 Яворський І.Р. просив справу розглядати без участі представника відповідача. Третя особа приватний нотаріус Кучеренко Т.О. в судове засідання не з`явилася. У листі від 29.08.2025 №128/01-16 просила розглядати справу без її участі. Відповідно до вимог ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Відповідно до частин 1, 2, 3\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 1 ч. 1\~статті 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [INFO] у місті Бориславі Львівської області померла тітка позивача - [PERSON] , що підтверджується світлокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Бориславським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис №96. Згідно заповіту\~від 09.09.2020,посвідченого приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Кучеренко Тетяною Олександрівною, зареєстрованого в реєстрі за №682, [PERSON] на випадок смерті зробила таке розпорядження: усе її майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого не складалося, а також все те, на що вона за законом буде мати право заповіла позивачу [PERSON] , [INFO] . 21.02.2025 року листом приватного нотаріуса Бориславського міського нотаріального округу Кучеренко Т.О. №22/02-14 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті [PERSON] оскільки відсутні підстав для вчинення нотаріальної дії, а саме: відповідно до відомостей, наданих Сектором реєстрації Центру надання адміністративних послуг Бориславської міської ради Львівської області (вих. № 113/17-59 від 17.02.2025 р.) на час відкриття спадщини позивач не була зареєстрована разом з померлою за однією адресою. Також позивач не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини до спливу шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини. Відповідно до спадкової справи за №6/2025, заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що спадкова справа заведена за зверненням позивача [PERSON] . Інших осіб, які б претендували на спадщину не встановлено. \~ \~ \~ \~На час смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою місце проживання інших фізичних осіб не зареєстровано, що підтверджується листом № 113/17-59 від 17.02.2025 завідувача сектору реєстрації відділу надання адміністративних послуг Бориславської міської ради Львівської області Я. Раєвої, долученого до спадкової справи. Із медичних документів, доданих позивачем до позовної заяви вбачається, що позивач у вересні 2021 року хворіла на Covid -19 та перебувала на карантинних обмеженнях, неодноразово хворів син позивача, якому у листопаді 2022 року проведено оперативне втручання, також хворів чоловік позивача, яких позивач забезпечувала постійним доглядом та супроводжувала до медичних установ. Статтею 81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно\~статті 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1220, 1222 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (частина 1 статті 1221 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з частиною 1, 2 статті 1269, частиною першою статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, згідно з цією статтею поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Тобто суд, розглядаючи такі позови встановлює саму по собі наявність причин, що унеможливили своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини, та оцінює їх з точки зору поважності. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17 грудня 2021 року у справі № 369/6254/19-ц, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. З викладеного вбачається, що причиною несвоєчасного звернення до нотаріальної контори було те, що позивач [PERSON] після смерті тітки [PERSON] не була обізнана про існування заповіту, а також жодних правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове майно у неї не було. Про наявність заповіту їй стало відомо у лютому 2025 , коли вона з донькою прибирали у квартирі тітки. Крім того, син та чоловік позивача [PERSON] із 2022 року часто хворіють та постійно перебувають під наглядом лікарів, що підтверджується копіями медичних документів, долучених до позову, у зв`язку з чим позивач постійно здійснює за ними догляд. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем. Суд вбачає наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її тітки [PERSON] з тих обставин, що позивач не проживала спільно з тіткою, до лютого 2025 року не знала про наявність спадкового майна та не мала відповідних правовстановлюючих документів, а також мала необхідність здійснювати догляд за хворим чоловіком та сином. \~ \~ \~ \~Отже, всі зазначені обставини у сукупності, на думку суду, мали своїм наслідком пропущення строку для подачі позивачем заяви про прийняття спадщини в період строку, визначеного законом, тобто існували об`єктивні істотні труднощі, які слід вважати непереборними, що перешкоджали їй своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Твердження відповідача про відсутність у позивача підстав для поновлення строку для подання заяви про прийняття спадщини спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами, які наявні в матеріалах справи. При цьому, суд також враховує, що згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, необхідно визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 01 червня 2020 року у справі № 185/777/17. З урахуванням викладеного, виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи та норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позивачем [PERSON] наведено причини, які пов`язані з об`єктивними, істотними труднощами для неї щодо подачі заяви про прийняття спадщини, а тому суд вважає\~ такі причини поважними та\~визначає позивачу додатковий строк\~для подання заяви про прийняття спадщини. \~\~\~\~ Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, підтверджений матеріалами справи та підлягає задоволенню. Судові витрати залишити за позивачем, з огляду на те, що спір виник внаслідок дій позивача.

Outcome: approved