Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] , у якому просить стягнути із [PERSON] аліменти на її утримання, як повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи із 01.09.2025 року (дата початку навчання) і до закінчення нею навчання (червень 2027 року), а також просила стягнути грошові кошти в сумі 8000 грн. у якості відшкодування витрат за її проживання в гуртожитку та покласти на відповідача судові витрати. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що із 01.09.2025 року вона була прийнята на навчання у «Педагогічний фаховий коледж Львівського національного університету імені Івана Франка» за спеціальністю «Дошкільна освіта» денної форми навчання, яке закінчується у червні 2027 року, що підтверджується довідкою №149 від 05.09.2025. Шлюб між її батьками було розірвано та вона перебуває на одноосібному утриманні своєї матері [PERSON] . Натомість її батько [PERSON] сплачував аліменти на утримання доньки згідно судового наказу від 07.02.2020 року. Проте, [INFO] позивачці виповнилося 18 років, і відповідно припинилося стягнення аліментів на її утримання, а тому тому позивачка вирішила звернутися до суду із даним позовом про стягнення із відповідача аліментів на навчання позивачки та оплату за проживання її в гуртожитку, оскільки батько не надає їй матеріальної допомоги для навчання позивачки. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подавши до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності, позов підтримує, а згідно поданої заяви про зміну позовних вимог, просила стягнути із відповідача аліменти на її утримання як повнолітнью доньку, яка продовжує навчання, у розмірі 3500 грн. щомісячно, починаючи із 01.09.2025 року та до закінчення нею навчання, а також просила стягнути із відповідача в порядку відшкодування частини суми оплати за гуртожиток від 8000 грн., що становитиме 4000 грн. Представник відповідача [PERSON] адвокат Межвінський С.Д. в судовому засіданні проти задоволення зменшених позовних вимог не заперечив та просив задовольнити заяву про зміну розміру позовних вимог щодо стягнення із відповідача аліментів на утримання доньки у розмірі 3500 грн. щомісячно та одноразового стягнення із відповідача частини суми оплати за гуртожиток у розмірі 4000 грн. Заслухавши доводи представника відповідача, дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи із таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01 серпня 2007 року, виданого Ожидівською сільською радою Буського району Львівської області, підтверджено, що позивачка [PERSON] , [INFO] є донькою відповідача [PERSON] . Згідно судового наказу Буського районного суду Львівської області від 07.02.2020 року, підтверджено, що із відповідача [PERSON] стягувалися на користь [PERSON] (мати позивачки) аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (позивачка), у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно до їх повноліття, починаючи з 23 січня 2020 року (із дня подачі заяви до суду), до досягнення дітьми повноліття. Оскільки, згідно свідоцтва про народження позивачки [PERSON] вбачається, що [INFO] їй виповнилося 18 років, а тому на даний час виплата їй аліментів за вищевказаним судовим наказом від 07.02.2020 року припинилася. Відповідно до довідки від 05.09.2025 року №149, виданої відокремленим структурним підрозділом «Педагогічний фаховий коледж Львівського національного університету імені Івана Франка» підтверджено, що [PERSON] є студенткою першого курсу, спеціальність А 2 Дошкільна освіта денної бюджетної форми навчання відокремленого структурного підрозділу «Педагогічний фаховий коледж Львівського національного університету імені Івана Франка», де закінчує навчання у червні 2027 року. Згідно копії квитанції №ТВБВ 10013/0292 від 25.08.2025 року вбачається про здійснення оплати позивачкою [PERSON] за гуртожиток №3, де отримувач платежу Львівський Національний Університет ім. І. Франка, сума оплати 8000,00 грн. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язку щодо дитини. За рішенням суду кошти на дитину (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України). Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (ч. 1 ст. 198 СК України). Згідно частини першої статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні\~дочка,\~син продовжують\~навчання і\~у зв`язку\~з цим\~потребують матеріальної\~допомоги,\~батьки зобов`язані\~утримувати їх\~до досягнення\~двадцяти трьох\~років за\~умови,\~що вони\~можуть надавати\~матеріальну допомогу. Право\~на утримання\~припиняється у\~разі припинення\~навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У відповідності до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання) виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3)існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4)наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч. 1 ст. 18 цієї Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Вказане в сукупності свідчить про те, що суть аліментних зобов`язань полягає не в покладенні обов`язку на одного з батьків брати участь в утриманні дитини, а в забезпеченні дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її розвитку та виховання. За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, визначаючи час з якого слід присудити аліменти, приймає до уваги, що відповідно до ст.ст. 191, 200 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 року в справі №208/3075/16 викладена правова позиція, відповідно до якої витрати на навчання дітей після досягнення ними повноліття покладаються на обох батьків незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Також відповідно до Постанови КЦС ВС від 04 грудня 2019 року в справі №320/383/19 додаткові витрати у вигляді щомісячних платежів, пов`язані з хворобою дитини, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Крім того, у своїй постанові від 29 січня 2018 року по справі №622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст. 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.\~199,\~200,\~201\~цього\~Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Так, відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, і хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач як батько зобов`язаний приймати участь в утриманні своєї дитини на рівні із матір`ю, суд вважає обґрунтованими заявлені позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, а також враховуючи обов`язок обох батьків брати участь в утриманні дитини, яка продовжує навчання, але не більше до 23 років, суд приходить до переконання про часткове задоволення позовних вимог шляхом стягнення із відповідача на користь повнолітньої дочки аліментів на період її навчання (вересень 2025 червень 2027) у розмірі 3500 грн. щомісячно, а також, зважаючи на оплату позивачкою вартості її проживання в студентському гуртожитку в сумі 8000 грн. (згідно квитанції №ТВБВ 10013/0292 від 25.08.2025), беручи до уваги законодавчий обов`язок обох батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, яка продовжує наавчання, а тому суд вважає доцільним стягнути із відповідача на користь позивачки половину витрат зі сплати на проживання у гуртожитку, що становить суму в розмірі 4000 грн. ( від 8000). Більше того, оскільки визнання цього позову відповідачем по справі, не суперечить закону, і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд, в силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відтак, суд приходить до переконання про часткове задоволення цього позову. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду не було сплачено судовий збір, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» щодо пільги щодо сплати судового збору відомо, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Таким чином, із відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становитиме 698,77 грн (7500/13000*1211,20 грн). Ураховуючи наведене та

Outcome: partial