Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

[PERSON] , [INFO] , мешканка [ADDRESS] звернулася до Берегівського районного суду Закарпатської області суду із позовом до [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] , про стягнення додаткових витрат на утримання дітей. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 25.02.2016 року у справі №297/3145/15-ц, було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Під час перебування у шлюбі з відповідачем у них народилось дві доньки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.05.2019 року у справі №303/2588/19 присуджено до стягнення з відповідача [PERSON] аліменти на користь позивачки на дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1500 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.04.201 року та до досягнення ними повноліття. У зв`язку із лікуванням дітей, позивачкою [PERSON] понесені значні витрати. Так як старша донька лікується у офтальмолога, [PERSON] встановлено діагноз: кератоконус ІІ ступеню і вроджена катаракта правого ока, міопія слабкого ступеню, сіопічний асигматизм обох очей. Лікування потребує значних витрат, зокрема [PERSON] потрібно було провести процедуру крослінкінгу, яку проведено у м. Одеса. Проїзд до м. Одеса також зумовив додаткові витра. Крім того, для лікування [PERSON] виписувались медикаменти, які були придбані в аптеках та лінзи, які купувались у ФОП [PERSON] .. Також, дочка [PERSON] проходить тривале лікування у ортодонта, що зумовило додаткові витрати. Було встановлено апарат для розширення РЕП, брекет система на дві щелепи, здійснювався щомісячний контроль. Таким чином, тільки документально підтверджені додаткові витрати, за останні два роки склали суму 100\~000 гривень. З огляду на вищевикладене, позивачка [PERSON] просить стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання доньок у розмірі 50\~000 гривень, та судові витрати Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 28.03.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. 16.04.2025 року до Берегівського районного суду Закарпатської області надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача [PERSON] , згідно якого відповідач [PERSON] частково визнає позов у розмірі 6565 гривень. 22.05.2025 року позивачка [PERSON] надала до суду письмові пояснення відповідно до яких просить задовольнити позов та долучила виписки з історії хвороби доньок та інші документи для підтвердження понесення додаткових витрат. Представником відповідача [PERSON] 22.05.2025 року подано до Берегівського районного суду Закарпатської області заперечення на відповідь на відзив. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, при цьому подали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, однак згідно поданої заяви просили розглянути справу без їх участі, позов просили частково задовольнити з підстав наведених у відзиві та поясненнях. Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено,\~що між\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] \~було укладено\~шлюб,\~згідно свідоцтва\~про шлюб\~серія [NUMBER] \~виданого Виконкомом\~Великодобронської сільської\~ради Ужгородського\~району,\~Закарпатської області,\~актовий запис\~№10. 25.02.2016 року Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області у справі №297/3145/15-ц, було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . У Позивача та Відповідача від шлюбу народилося двоє доньок: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження Серія [NUMBER] . Діти після фактичного припинення шлюбу між сторонами залишились проживати із матір`ю за адресою [ADDRESS] , де зареєстровано місце проживання позивача та дітей. Згідно Заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.05.2019 року у справі №303/2588/19 присуджено до стягнення з відповідача [PERSON] аліменти на користь позивачки на дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1500 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.04.201 року та до досягнення ними повноліття. Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини; вони необхідні для того, щоб за певних обставин можна було забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину та обґрунтовуватись відповідними документами, а відтак і підтверджувати наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати і свідчать про їх необхідність. У п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). В постанові Верховного Суду від 14.01.2019 р. (справа №751/4312/16-ц) зазначено, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Доказами на підтвердження додаткових витрат на утримання дітей, позивачем надані копії документів та квитанцій, а саме: виписка із медичної карти [PERSON] від 13.03.2025 року; виписка із медичної картки [PERSON] від 18.01.2024 року; термінальний рахунок про сплату 3600 гривень від 17.01.2025 року №1696, план лікування [PERSON] від 06.03.2025 року, згідно якого загальна сума витрат становить 36\~500 гривень, платіжними інструкціями за придбання лінз [PERSON] №8368-8590-3408-2012 від 06.02.2023 року, №9363-6362-5792-2637 від 25.11.2024 року, №9343-5489-9420-9955 від 28.05.2024 року, №9363-3554-0534-4165 від 03.09.2024 року. Окрім того, згідно поданого відзиву, вбачається, що відповідач [PERSON] частково визнав позов, а саме в розмірі 6565 гривень. Щодо інших заявлених сум позивачем, відповідач заперечує, зазначаючи, що не надано належних та допустимих доказів, які б стверджували прямий зв`язок витрат із лікуванням дітей, зокрема у вигляді медичних документів, призначень лікаря, розшифровок чеків та підтвердження фактичної сплати. Також, суд враховує письмові пояснення позивача, надані 22.05.2025 року, в яких зазначає, що витрати понесені нею на лікування дітей, підтверджуються виписками з медичних послуг, квитанціями та чеками, а також обґрунтовуються реальним медичним станом дитини, що вимагає регулярного лікування, включно з перебуванням у медичних закладах. Зокрема позивачкою надані додаткові докази по справі, а саме: виписка із медичної картки від 14.05.2024 року [PERSON] , [INFO] , виписка з медичної картки від 24.01.2025 року [PERSON] , акт надання послуг №25 від 06.02.2024 року, акт надання послуг 59 від 15.09.2023 року, акт надання послу №56 від 19.04.2023 року, акт надання послуг від 24.01.2025 року, акт надання послуг №27 від 28.08.2024 року, акт надання послуг № 16 від 11.03.2025 року, акт надання послуг №24 від 18.01.2024 року, акт надання послуг №17 від 13.03.2025 року, акт надання послуг №58 від 16.06.2023 року, акт надання послуг №15 від 17.01.2025 року, акт надання послуг №28 від 07.02.2024 року, акт надання послуг №26 від 14.05.2024 року, акт надання послуг №57 від 22.08.2023 року, які суд вважає належними та допустимими доказами. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Суд зазначає, що участь у додаткових витратах на дитину\~є не правом, а обов`язком\~батьків незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України\~№\~789ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 у справі № 320/383/19. Оскільки тягар доказування покладено на позивача, то заявляючи вимоги про стягнення додаткових витрат, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати та надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Такі додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами. Тобто, якщо стягнення аліментних зобов`язань викликане необхідністю дитини у харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя, то додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком здібностей дитини. Тому, заявляючи вимоги про одноразове стягнення додаткових витрат на дитину, необхідно надати докази усієї суми фактично понесених витрат, в той час, як заявляючи про періодичні або постійні витрати, позивач повинен довести їх необхідність. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба,каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо) (постанова Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19). Так, позивачем на обґрунтування своїх вимог про стягнення додаткових витрат на дитину зазначено про те, що нею понесені витрати в зв`язку із захворюванням дітей. Вона самостійно несе витрати на придбання необхідних ліків для дітей, відвідує з ними лікарів, здає аналізи. Дослідивши надані суду докази, які містяться в матеріалах справи, суд доходить висновку, що загальна вартість поданих позивачем витрат на дітей становлять 100 000 гривень. З огляду на вищезазначене, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути половину суми додаткових витрат в розмірі 50 000 гривень. Судом встановлено, що позивачка уклала договір про надання правничої допомоги на суму 6000 гривень, однак не надала доказів фактичної сплати, а саме відсутня квитанція про сплату понесених витрат. Відповідно до позиції ВС постанова від 24.09.2020 року у справі №760/12187/18, лише документально підтверджені витрати можуть бути компенсовані. Отже, в задоволенні вимоги позивача про компенсацію судових витрат слід відмовити. Окрім того, відповідач просив стягнути в свою користь витрати на правничу допомогу у розмірі 6949, 60, однак суд не може взяти до уваги дану вимогу, оскільки вона є нічим необґрунтована та безпідставна. У зв`язку з тим, що позивачка відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved