Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн» звернулося до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] згідно якої прохає суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №2689604488/187265 від 19.12.2019 року у розмірі 5108,60 грн. та судові витрати у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтуванні позовних вимог вказали, що 19.12.2019 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] укладено кредитний договір №2689604488/187265 про надання коштів на умовах споживчого кредиту який був укладений в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) та надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Згідно умов кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 2000,00 гривень; дата надання кредиту: 19.12.2019 року; строк кредиту: 30 днів; валюта кредиту: UAH; відсоткова ставка 1,85% (процентів) на добу; кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Всупереч умовам кредитного договору №2689604488/187265 від 19.12.2019 року відповідач не виконала своїх зобов`язань, у зв`язку з чим, згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 26.05.2025 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 5108,60 грн., яка складається з такого: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 2000, 00 грн.; прострочена заборгованість за процентами в розмірі 3108,60 грн. 31.05.2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-31/05/21 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників в тому числі право вимоги за кредитним договором №2689604488/187265 від 19.12.2019 укладеним з [PERSON] . 03.06.2021 року ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги №1-03/06/2021, відступив право вимоги за кредитним договором №2689604488/187265 від 19.12.2019 до ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до відповідача. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28.08.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 30.09.2025 року від представника позивача надійшла заява про розподіл судових витрат, згідно якої прохав суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10 500,00 грн. Вказує, що підчас подання позовної заяви позивач заявив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи у розмірі 12 922,40 грн., які складаються з витрат на судовий збір ( 2 422,40 грн) та витрат на професійну правову допомогу, яка орієнтовно становили 10 500,00 грн. Фактичний розмір винагороди (гонорару) за надані послуги професійної правничої допомоги в рамках розгляду справи № 537/5301/25 в суді першої інстанції становить 10 500,00 грн., що підтверджується Актом про отримання правової допомоги від 15.09.2025 та квитанцією про оплату зазначеної правової допомоги від 15.09.2025 , які просить стягнути. В судове засідання позивач - ТОВ «ФК «Дебт Коллекшн» свого представника не направив, згідно позовної заяви прохав провести розгляд справи без участі представника позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове за сідання не з`явилася, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, відзиву, будь-яких заяв, клопотань до суду не подала. Враховуючи, що відповідач, яка була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин своєї неявки, відзиву до суду не подала та з урахуванням клопотання сторони позивача, суд вирішив на підставі ст. 247, 280 ЦПК України, провести розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, дослідивши та проаналізувавши представлені докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що 19.12.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №2689604488/187265. Згідно договору відповідачу надано кредит у розмірі 2000,00 грн строком на 30 днів з дати отримання, тобто до 17.01.2020 року, але в будь-якому разі договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань, процентна ставка - фіксована у розмірі 1,85% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Як вбачається з Договору №2689604488/187265 від 19.12.2019 року, останній підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Згідно п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч.1 ст.\~5\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст.\~5\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ч. 1 ст.\~7\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Статтею 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу ст.\~12\~цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст.\~638\~ЦК України,\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.\~640\~ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст.\~642\~ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Відповідно до\~статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст. 1054\~та ч.2 ст.\~1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог\~статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно\~статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є й невиконання або виконання, порушення умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч.2\~ст.\~625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів, встановлений договором. Відповідно до ч.1\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання. На підтвердження видачі первісним кредитором кредитних коштів, позивач надає інформаційну довідку, відповідно до якої 19.12.2019 року на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 2000,00 грн. за реквізитами платіжної картки №4149-43xx-xxxx-5653. Як вбачається з кредитного договору №2689604488/187265 від 19.12.2019 року, картка з реквізитами №4149-43xx-xxxx-5653 вказана відповідачем [PERSON] для перерахування на її рахунок коштів кредиту. Таким чином судом встановлено, що позивачем надано належні і допустимі докази укладення первісним кредитором із [PERSON] кредитного договору №2689604488/187265 від 19.12.2019 та отримання позичальником кредитних коштів в сумі 2000,00 грн. Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору (ст. 638 ЦК України). Відповідач з умовами договору була ознайомлена, про що свідчить її електронний підпис у кредитному договорі №2689604488/187265 від 19.12.2019 року та додатку до нього, які містять усі умови кредитування та отримала кредит у вказаному розмірі. Однак, всупереч умовам кредитного договору №2689604488/187265 від 19.12.2019 року відповідач не виконала своїх зобов`язань у зв`язку з чим, згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 26.05.2025 року має заборгованість за кредитним договором яка становить 5108,60 грн. та складається з такого: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 2000, 00 грн.; прострочена заборгованість за процентами в розмірі 3108,60 грн. Судовим розглядом встановлено, що 31.05.2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-31/05/21 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників в тому числі право вимоги за кредитним договором №2689604488/187265 від 19.12.2019 укладеним з [PERSON] . В подальшому 03.06.2021 року ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги №1-03/06/2021, відступив право вимоги за кредитним договором №2689604488/187265 від 19.12.2019 до ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до відповідача. Відповідно до ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини третьої статті\~12, частини першої статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (частини друга, четверта\~статті 77 ЦПК України). Суд дослідивши надані позивачем докази вважає їх належними та допустимими доказами та такими, що доводять факт укладення кредитного договору, отримання та користування кредитними коштами, наявність та розмір заборгованості відповідача. Тож, враховуючи, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, заборгованість не сплатила, не спростувала наявність вказаної заборгованості та її розміру, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно п. 6 ч. 1\~ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141\~ЦПК України судовий\~збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає до задоволення, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачені останнім судові витрати у сумі 2422,40 грн. Відповідно до\~п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Частина 8 ст. 141 ЦПК України визначає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази\~подаються до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі або\~протягом п`яти\~днів після\~ухвалення рішення\~суду за\~умови,\~що до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі сторона\~зробила про\~це відповідну\~заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 30.09.2025 року позивачем подано до суду заяву про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правову допомогу, де вказує, що подаючи позовну заяву позивач заявив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи у розмірі 12 922,40 грн., які складаються з витрат на судовий збір (2 422,40 грн) та витрат на професійну правову допомогу, яка орієнтовно становила 10 500,00 грн. Фактичний розмір винагороди (гонорару) за надані послуги професійної правничої допомоги в рамках розгляду справи № 537/5301/25 в суді першої інстанції становить 10 500,00 грн., що підтверджується Актом про отримання правової допомоги від 15.09.2025 та квитанцією про оплату зазначеної правової допомоги від 15.09.2025, які просить стягнути. Згідно матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом позивач долучив договір про надання правової допомоги №11/07/2025 від 11.07.2025 року укладений між ТОВ ФК «ДЕБТ КОЛЛЕКШН» та адвокатом Пархомчук С.В. де у п.3.1 вказано, що вартість послуг з правничої допомоги (гонорар) обчислюється виходячи з фактично затрачених годин роботи адвоката виходячи з вартості години роботи 2000,00 грн. В подальшому позивач долучив акт про отримання правової допомоги від 15.09.2025 року, згідно якого сума наданих послуг за договором №11/07/2025 від 11.07.2025 року складає 10500,00 грн (витрачено 5 годин часту та 500 грн на канцелярські витрати), рахунок на суму 10500,00 грн та платіжне доручення №9542 від 15.09.2025 року. Положеннями\~статті 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (п.268). У додатковій Постанові від 19 лютого 2020 року\~справі № 755/9215/15-ц, Велика Палата Верховного суду, наголосила, що\~при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У Постановах Верховного Суду у\~справі №\~905/1795/18 від \~24 жовтня 2019 року та у\~справі №\~922/2685/19 від 08 квітня 2020 року визначено, що\~суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial