Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Вимоги мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 02 вересня 1981 року. Від даного шлюбу дітей не мають. Вказує на те, що спільне життя між ними не склалося. В даний час шлюб існує лише формально, подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам кожного з них. В період перебування у шлюбі подружжям набуто трикімнатну квартиру за адресою [ADDRESS] та однокімнатну квартиру за адресою [ADDRESS] . Між ними склався сталий порядок окремого користування квартирами (позивач використовує квартиру [ADDRESS] , а відповідач - квартиру [ADDRESS] ). Збереження вищевказаного порядку використання майна слугуватиме найбільш ефективному вирішенню спору між колишнім подружжям та в цілому забезпечить їх особисті потреби, а також відповідатиме принципу процесуальної економії. На підставі наведеного просить розірвати шлюб та в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на однокімнатну квартиру за адресою [ADDRESS] , визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на трикімнатну квартиру за адресою [ADDRESS] , припинивши за сторонами право спільної власності на вказані квартири, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 46 523,00 грн. грошової компенсації за різницю у вартості виділеної частки у спільному сумісному майні подружжя, а також суму судових витрат у справі. Ухвалою суду від 03 вересня 2025 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. 21 жовтня 2025 року на адресу суду надійшла спільна заява сторін про затвердження мирової угоди щодо вимог про поділ майна подружжя. Зазначені заява та мирова угода приєднані до справи. Крім того, в письмовій заяві від 21 жовтня 2025 року представник позивача просить здійснювати розгляд справи без його участі, зазначає про підтримання позивачем вимог щодо розірвання шлюбу та просить затвердити мирову угоду щодо поділу майна. Представник відповідача у письмовій заяві не заперечує проти розірвання шлюбу та затвердження мирової угоди в частині поділу майна. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступних висновків. З огляду на встановленні обставини справи, суд вважає за необхідне зауважити на тому, що вирішення вимог позову передбачає винесення двох процесуальних рішень різної форми (рішення суду щодо вирішення вимог про розірвання шлюбу та ухвали суду про затвердження мирової угоди). Оскільки розгляд вимог щодо поділу майна подружжя буде здійснено в ухвалі суду про затвердження мирової угоди, надалі суд перевіряє підставність вимог щодо розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 02 вересня 1981 року, який зареєстровано Бокіймівською сільською радою Млинівського району Рівненської області, актовий запис № 13 (а.с.11). Від даного шлюбу дітей не мають. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими. Як встановлено судом, сторони втратили почуття взаємної любові, поваги, шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім`ї, а також беручи до уваги заперечення позивача щодо збереження сім`ї, визнання позову відповідачем та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог в частині розірвання шлюбу. За змістом частини другої статті 114, статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі наведеного та

Outcome: partial