Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що позивачу на праві приватної власності належить транспортний засіб - загальний легковий пасажирський «Mercedes-Benz Vito 115 CDI», реєстраційний номер [NUMBER] . 27.05.2023 о 16:00 годині водій [PERSON] у місті Дніпрі по вул. Новочеркаська, 2, на перехресті нерівнозначних доріг вул. Солончакової та вул. Вітчизняної, керуючи авто «ВАЗ 21063», н.з. [NUMBER] , рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу авто «Mercedes-Benz Vito 115 CDI», н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху України та ст. 124 КУпАП, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеного вище транспортного засобу, що підтверджується, постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.06.2023 року винесеною у справі № 199/4997/23. Експерт автотоварознавець [PERSON] за заявою [PERSON] склав висновок експерта № 9598 від 9 червня 2023 року, яким визначено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mercedes-Benz Vito 115 CDI» - 109 064,05 грн. Страхова компанія позивача ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплатила компенсацію в розмірі 74 946,04 грн., яка була здійснена 10 жовтня 2023 року. Додаткова виплата страховою компанією позивача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за договором страхування № ЕР 214779085 здійснена не була. Позивач наголошує на тому, що відповідно до умов договору страхування та розрахунку суми збитків страхова компанія зобов`язана компенсувати повну суму збитків, яка становить 109 064,05 грн. Таким чином, ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не доплатило позивачу 34118,01 грн., що є порушенням його договірних зобов`язань. Також позивач зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 27.05.2023 о 16:00 годині автомобіль, який належить позивачу [PERSON] , отримав механічні пошкодження, що спричинило матеріальні збитки. У дорожньо-транспортній пригоді постраждав чоловік позивача. Ці обставини спричинили значний моральний стрес та психологічні страждання для неї, як власниці пошкодженого автомобіля, а також викликали сильне хвилювання за життя та здоров`я її чоловіка. Крім того, Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не виконало своїх зобов`язань згідно із законодавством у встановлені строки та не здійснило своєчасну виплату повної суми страхового відшкодування. Це змусило [PERSON] переживати додатковий стрес, пов`язаний із затримкою компенсації та необхідністю вирішення питання ремонту автомобіля. Через затримку виплати страхового відшкодування [PERSON] була змушена самостійно шукати кошти для покриття витрат на відновлення автомобіля, що стало причиною ще більшого морального тиску та хвилювань. Неможливість швидко вирішити цю ситуацію суттєво погіршила її емоційний стан, змусивши її почуватися безпорадною. З огляду на зазначене, позивач вважає, що справедливим розміром відшкодування моральної шкоди є сума 20000 гривень, яка відповідає ступеню завданих незручностей та переживань. У зв`язку з викладеним просила суд стягнути з відповідачів на її користь 54118,01 грн. матеріальної шкоди, а також судові витрати по справі, що складаються з витрат на проведення товарознавчої експертизи автомобіля в розмірі 4500,00 грн., 1211,20 грн. судового збору та 20000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2025 року було відкрито провадження по даній справі. Представником відповідача приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» надано відзив на позов, де ним зазначено, що страховою компанією не порушені права позивача, оскільки позивач повинна була заявляти позов про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування не до приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», а до ТДВ «СК «Гардіан», де була застрахована цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП [PERSON] , оскільки приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно полісу зобов`язується відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третім особам саме коли позивач завдав шкоду своїми діями третім особам. У даній ситуації, позивач є потерпілим, тому ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» немає зобов`язання у виплаті страхового відшкодування позивачу через відсутність відповідних цивільно-правових відносин. [PERSON] правом на подачу відзиву на позов не скористався. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить транспортний засіб - загальний легковий пасажирський «Mercedes-Benz Vito 115 CDI», реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 24.05.2023 року. 27.05.2023 о 16:00 годині водій [PERSON] у місті Дніпрі по вул. Новочеркаська, 2, на перехресті нерівнозначних доріг вул. Солончакової та вул. Вітчизняної, керуючи авто «ВАЗ 21063», н.з. [NUMBER] , рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу авто «Mercedes-Benz Vito 115 CPI», н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.06.2023 \~року на \~ [PERSON] накладено адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Експерт автотоварознавець Крутінь Володимир Ігорович за заявою [PERSON] склав висновок експерта № 9598 від 9 червня 2023 року, яким визначено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mercedes-Benz Vito 115 CDI» - 109 064,05 грн. Цивільно-правова відповідальність позивача на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» згідно поліса ОСЦПВВНТЗ № ЕР-214779085. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ВАЗ 21063», н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ТДВ «СК «ГАРДІАН» згідно поліса ОСЦПВВНТЗ № АР3109201, яке сплатило [PERSON] 74946,04 грн. матеріальної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками в свою чергу є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України, передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до п. 2.1 статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Вирішуючи питання про стягнення матеріальної шкоди з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», суд приходить до наступного. Згідно п. 1.1. Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу. Згідно п. 1.2. Закону, страховики - страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України "Про страхування". Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників, (ст. 3 Закону). Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (ч.1 ст. 35 Закону). Таким чином, саме на страховика, винуватця у ДТП, покладається обов`язок у виплаті страхового відшкодування потерпілому за завдання шкоди майну, життю та здоров`ю потерпілому (третім особам). Тобто у порядку Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик винуватця у ДТП зобов`язується виплатити потерпілому (третім особам) страхове відшкодування. Цивільно-правова\~відповідальність [PERSON] \~ на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ТДВ "СК "ГАРДІАН", яка і виплатилпа позивачу страхове відшкодування у розмірі 74\~946,04 грн., що підтверджується випискою з банківської карти позивача. Тобто, позивачу у разі незгоди з розміром страхового відшкодування необхідно заявляти вимоги про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування саме до ТДВ «СК «Гардіан», оскільки ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № ЕР-214779085 зобов`язується відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третім особам, у тому випадку коли позивач, як водій застрахованого транспортного засобу, завдав шкоду своїми діями третім особам. У даному випадку позивач є потерпілою особою, тому ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не має зобов`язання у виплаті страхового відшкодування позивачу через відсутність відповідних цивільно-правових відносин. Що стосується вимог про стягнення матеріальної шкоди з [PERSON] , суд приходить до висновку про недоведеність заявлених вимог, оскільки матеріали справи не містять відомостей щодо ліміту страхового відшкодування за полісом ОСЦПВВНТЗ № АР3109201, перевищення якого є підставою для звернення з позовними вимогами про стягнення недоплаченої матеріальної шкоди до [PERSON] . Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи. Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Що стосується позовним вимог про стягнення моральної шкоди, то суд їх також вважає необгрунтованими з огляду на той факт. Згідно із ч.1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч.3, 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. У той же час позивач зазначає в мотивувальній частині позову про моральну шкоду, проте в прохальній частині визначає цю шкоду як матеріальну. Суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених вимог Отже, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не визначено розмір грошового відшкодування завданої моральної шкоди.

Outcome: dismissed