Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

У лютому 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики №\~6750621 від 11\~січня 2024\~року у розмірі 18\~200,00\~грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11\~січня 2024\~року ТОВ «Маніфою» та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики № 6750621, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 7\~000 грн. Первісний кредитор свої зобов`язання за договором позики виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами договору, однак відповідач, у свою чергу, умов договору не виконав. 13 червня 2024 року ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали Договір відступлення права вимоги № 13-06/2024, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Маніфою», включно і до [PERSON] за договором позики № 6750621 від 11\~січня 2024 року. Станом на дату подання позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем становить 18\~200,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 7\~000 грн., заборгованість за відсотками 11\~200,00 грн. Тому, позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати. 10\~квітня 2025 року через канцелярію суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, яка передана судді 11 квітня 2025 року. Ухвалою суду від 11 квітня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Цією ж ухвалою витребувано письмові докази, копія ухвали направлена відповідачеві. Відзив на позов на адресу суду не надходив. Представник позивача у судове засідання не з`явився, через підсистему «Електронний суд» направив на адресу суду заяву, у якій просив про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] та його представника адвокат Савченко Л. В. у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили. Адвокатом Савченко Л. В. повторно направлено на адресу суду заяву про відкладення розгляду справи, у той же час, станом на день розгляду справи відзиву на позовну заяву відповідачем та/або його представником не подано. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 04 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11 вересня 1997\~року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації №\~R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що 11\~січня 2024 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] було укладено договір позики № 6750621. Відповідно до п.2.1 зазначеного договору, позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти за користування позикою та всі інші платежі відповідно до умов цього договору. Згідно з п.2.2 зазначеного договору позика надається на умовах повернення, платності та строковості в національній валюті України - гривні. Згідно з п.п.2.3.2 зазначеного договору, мета отримання позики: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Як вбачається з п.п.2.3.3-2.3.6 сума позики: 7000,00 грн. Строк позики: загальний строк - до 15 березня 2024 року (64 дні). Строк позики складається з розрахункових періодів, визначених розрахунком. Дата надання позики: 11\~січня 2024 року. Дата повернення позики: 15 березня 2024 року. Пунктом 2.4 зазначеного договору визначено процентні ставки, що застосовуються в межах строку позики: - акційна процентна ставка, фіксована: 2,50000% на день - застосовується протягом першого розрахункового періоду у разі наявності акційних пропозицій та діє лише за умови дотримання позичальником умов оплати заборгованості за цією ставкою відповідно до п.3.1.1 цього договору; - базова процентна ставка, фіксована: 2.50000% на день - застосовується протягом першого розрахункового періоду відповідно до п.3.1.2 цього договору, а також у разі продовження строку позики протягом першого розрахункового періоду згідно з умовами відповідної додаткової угоди, укладеної сторонами цього договору; - основна процентна ставка, фіксована: 2.50000% на день - застосовується протягом усього строку позики, окрім першого розрахункового періоду. Особливості нарахування процентів за основною процентною ставкою визначено розділом 3 цього договору. Відповідно п.2.5 зазначеного договору, позика надається позичальнику в день підписання сторонами договору позики шляхом безготівкового перерахування на рахунок позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської картки) [NUMBER] , зареєстрованого позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства (а.с. 19-23). Разом з договором позики №6750621 від 11\~січня 2024 року, сторони погодили графік платежів за договором, відповідно до якого: сума позики 7000,00 грн., проценти за користування позикою 3325,00 грн., що разом складає 10325,00 грн., реальна річна процентна ставка 172788%, а також паспорт позики (а.с. 25, 16-18). Довідкою про ідентифікацію, виданою ТОВ «МАНІФОЮ» підтверджуються, що [PERSON] , з яким укладено договір позики №6750621 від 11\~січня 2024 року, ідентифікована товариством (а.с. 26). З квитанції до платіжної інструкції № 19733-1358-81336205, виданої ВПС «Фінансовий світ» від 11 січня 2024 року убачається, що 11 січня 2024 року о 17.30 год. відбувся успішний переказ коштів у сумі 7000,00 грн. на банківську картку № [NUMBER] (а.с. 28). 13 червня 2024 року між ТОВ «МАНІФОЮ» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» (фактор) укладено договір факторингу №13-06/2024, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в у майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком №1 та є невід`ємною частиною договору (а.с. 29-32). З витягу з реєстру боржників №1 до договору факторингу №13-06/2024 від 13\~червня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики №6750621 від 11\~січня 2024 року у розмірі 18\~200,00 грн., яка складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу - 7000,00 грн., суми заборгованості за процентами за користування позикою 11200,00 грн. (а.с. 34). Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України). Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006\~року). Суд звертає увагу, що відповідачем не були надані докази того, що він повернув кредитні кошти позичальнику або його правонаступнику в повному обсязі, а також не було надано відповідного контрозрахунку заборгованості. Також вказаний кредитний договір сторонами у встановленому законом порядку не визнавався недійсним. Крім того, слід звернути увагу, що незважаючи на те, що відповідач достеменно обізнаний про розгляд у суді справи за позовом про стягнення з нього заборгованості, тричі не з`явився в судове засідання, у той же час відзиву на позов не подав, не вчинив будь-яких дій які б свідчили про звернення ним до позивача для вирішення спору мирним шляхом, що може свідчити про намір затягування розгляду справи. Крім того, суд критично оцінює подану повторно адвокатом Савченко Л. В. заяву про відкладення розгляду справи, оскільки судові засідання призначаються з урахуванням наданого процесуальним законом часу для вчинення сторонами передбачених Цивільним процесуальним кодексом України процесуальних дій. Разом з тим, станом на день розгляду цієї цивільної справи відзив на позов адвокатом не подано, що свідчить про невиконання стороною свого процесуального обов`язку та відсутність належних підстав для відкладення розгляду справи. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №6750621 від 11\~січня 2024\~року в розмірі 18200,00 гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту 7\~000,00 грн.; заборгованість за відсотками 11\~200,00 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved