Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, після уточнення позовних вимог, просить визнати за нею право користування квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що першими користувачами вище вказано квартири були родичі її чоловіка, так як ордер на вселення у квартиру був виданий його матері. Після смерті матері чоловіка оригінал ордеру не зберігся. Вона з чоловіком, дітьми, онуками та правнуками постійно зареєстровані та проживають за цією адресою, оплачують комунальні послуги та доглядають за квартирою. У 2005 році її чоловік звертався із заявою про передачу квартири у приватну власність, однак йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналу ордеру на вселення. Окрім цього, 23.09.2020 її онука [PERSON] зверталась із заявою до Державного архіву Львівської області про видачу копії ордеру, який був виданий управлінням Львівської залізної дороги у період з 1956 року по 1960 рік, проте отримала інформаційний лист про відсутність інформації. 05.08.2024 ЛКП «Сяйво» видало їм довідку про те, що будинок знятий з балансу з 01.03.2019. Також, 28.08.2024 вона подала документи в Управління адміністрування послуг Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про надання дозволу на переоформлення договору найму жилого приміщення, проте отримала відмову у зв`язку з відсутністю оригіналу ордеру чи рішення, які надавали їм право на зайняття квартири [ADDRESS] . Оскільки вона та її сім`я є зареєстрованим та проживають за цією адресою більше 49 років, не мають іншого житла, дана квартира належить до державного житлового фонду, відтак відмова у переоформленні договору найму є безпідставною. За наведеного просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач та її представник заяву підтримали із підстав, аналогічно викладеним у позовній заяві та заяві про внесення змін до позовної заяви. Просили заяву задовольнити та визнати за [PERSON] право користування квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення позову не заперечила, зазначила, що вирішити даний спір у позасудовому порядку не можливо, оскільки у позивача відсутні оригінали документів, які надають право користування даним житлом. Третя особа - [PERSON] у судовому засіданні щодо задоволення заяви на заперечила, зазначила, що вона є онукою позивачки. Вона та члени її сім`ї зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , оплачують комунальні послуги, здійснюють поточний ремонт приміщення, утримують у належному стані, відтак мають право на користування цією квартирою. Треті особи - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не прибули, проте надіслали заяву, у якій просили розглядати справу без їх участі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. ст.\~15,\~16 ЦК України,\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла. У\~статті 47 Конституції України\~передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Судом встановлено, що [PERSON] з 1979 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується карткою прописки /а.с.9/ та витягом з реєстру територіальної громади /а.с.7/. [PERSON] дочка [PERSON] , [PERSON] онучка [PERSON] , [PERSON] -онучка [PERSON] , [PERSON] правнук [PERSON] , з народження зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] /а.с.13-14, 17-18, 20, 23, 26-27, 29/. Із відомостей з Реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб №199377 від 11.08.2025 встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровано 5 осіб /а.с.29/. 09.02.2005 [PERSON] звертався до органу приватизації із заявою про оформлення передачі в приватну спільну сумісну власність квартири, що він займає разом із членами сім`ї на умовах найму /а.с.30/. 23.09.2020 [PERSON] зверталась до Державного архіву Львівської області із заявою про видачу їй архівного витягу, копії рішення про видачу ордеру, який був виданий управлінням Львівської залізної дороги у період з 1956 по 1960 роки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] /а.с.31/. 29.09.2020 директром Державного архіву Львівської області Бецькій А.В. надано інформаційний лист-відповідь №Б-2205/07-12, згідно з яким їй повідомлено, що підтвердити надання квартири [PERSON] неможливо у зв`язку з відсутністю необхідної інформації: в якому році видавався ордер. Для одержання інформації рекомендовано звернутись до ЛКП, яке обслуговує будинок по [ADDRESS] /а.с.32/. 05.08.2024 ЛКП «Сяйво» видало довідку №2-584 про те, що будинок за адресою: [ADDRESS] знятий з балансу ЛКП з 01.03.2019 /а.с.33/. Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] помер [INFO] /а.с. 51/. У зв`язку із смертю [PERSON] , позивач [PERSON] 28.08.2024 звернулася до Управління адміністрування послуг Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради із зверненням №3-3-14939/АП-3-32 із проханням про надання дозволу на переоформлення договору найму жилого приміщення /а.с.34/. Цього ж дня, [PERSON] надано відповідь за №32 вих-122871, якою її повідомлено, що у районної адміністрації відсутні підстави для задоволення вимог, викладених у зверненні, подані документи повертаються без вирішення, оскільки у поданих нею документах відсутні ордер або рішення, на підставі якого була зайнята квартира [ADDRESS] /а.с.35/. Частинами 4\~та 5\~ст.9\~Житлового кодексу\~України передбачено,\~що ніхто\~не може\~бути виселений\~із займаного\~жилого приміщення\~або обмежений\~у праві\~користування жилим\~приміщенням інакше\~як з\~підстав і\~в порядку,\~передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських об`єднань. Відповідно до ст. 18 Житлового кодексу України управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. Відповідно до ст. 52 Житлового кодексу України жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради, а у випадках, передбачених Кабінетом Міністрів України, - за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідної ради про надання жилих приміщень для заселення. Згідно ст. 58 Житлового кодексу України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Відповідно до\~ст. 61\~Житлового кодексу\~України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Згідно ст. 65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно ст. 106 ЖК України, повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. Приписами ст. 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою ст. 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Рішенням ЄСПЛ у справі «Прокопович проти Росії» № 58255/00 встановлено, що тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції, а тому наступне виселення її з відповідного житла є невиправданим втручанням в приватну сферу особи, порушенням прав на повагу до житла. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 липня 2012 року № 6-60цс12, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини перша та друга статті 64 ЖК Української РСР). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (частина друга статті 65 ЖК Української РСР). Таким чином, судом встановлено, що позивач була членом сім`ї померлого наймача квартири [ADDRESS] , з 1976 року вона постійно проживає у вказаній квартирі, а тому має законне право на користування нею. З огляду на наведене, на підставі належних та допустимих доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права користування квартирою [ADDRESS] є підставними і підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved