Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

Стислий виклад обставин справи ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернулось до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 11\~500,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 13.02.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір про надання коштів у кредит № 78748561 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 11500,00 грн, строк позики 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 0,875 % в день. Позивач вказує, що відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення суми боргу за договором позики не виконав ні перед первісним кредитором, ані перед позивачем/фактором ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», що набуло право вимоги за договором позики №78748561 на підставі договору факторингу за № 26/06/25 від 26.06.2025.. Позикодавець свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач кредит, не сплачує, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути. Таким чином, [PERSON] станом на день подання позовної заяви до суду має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» в загальній сумі 11 500,00 грн, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за договором та понесені судові витрати. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі Ухвалою судді Яремчанського міського суду Ковалюк О.М. від 01.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову та витребувано у АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» інформацію щодо емітування на ім`я [PERSON] платіжної картки, виписку по номеру рахунка, інформацію про зарахування коштів на картковий рахунок за період з 13.02.2023 до 16.02.2023. 08.09.2025, на виконання ухвали суду від 01.09.2025, АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надано суду витребувану інформацію, а саме: лист від 04.09.2025 № БТ/Е-12438 про те, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] та додано рух коштів по картці від 03.09.2025 за період з 13.02.2023 по 16.02.2023, яка містить зарахування на суму 11 500,00 грн 13 лютого 2023 об 23:11:30. 16.10.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач визнає отримання ним 11\~500,00 грн кредиту, які він до цього часу не повернув, просить суд розстрочити сплату боргу на 6 місяців, та заперечив щодо суми витрат на правову допомогу, вважає, що справедливим було б оплата в сумі 1000,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в заяві від 30.09.2025 просить розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтримав свою позицію, висловлену у відзиві, просив суд розстрочити виплату суми боргу на 6 місяців, оскільки його щомісячний дохід складає близько 12\~000,00 грн. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що 13.02.2023 [PERSON] уклав з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» договір позики № 78748561 (а.с. 18-21). Згідно з п.1 Договору позики, за цим договором Позикодавець зобов`язався передати Позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язався повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми позики. В розділі 5 договору позики зазначено, що підписанням цього договору позики, відповідач підтверджує, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". А також погодився, що до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, що розміщені на сайті https://mycredit.ua, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. Відповідно до пункту 2 Договору, сума позики становить 11500,00 грн, строк позики - 30 днів із процентною ставкою за день - 2,5 %, орієнтовною реальною річною процентною ставкою 1604.7% . За пунктами 22 та 23 договору, позичальник ідентифікований та верифікований за допомогою системи BankID НБУ, а договір укладено із використанням мобільного застосунку MyCredit, що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с.21 на звороті). Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора NHduwy17JV, про що свідчить пункт 28 договору: «Юридичні адреси та реквізити сторін». Згідно з Додатком №1 до договору позики з фіксованою процентною ставкою № 78748561 від 13.02.2023, загальна вартість кредиту за період з 13.02.2023 по 15.03.2023 становить 14518.75 грн, з яких 11 500,00 грн сума кредиту за договором, 3018.75 проценти за користування кредитом (а.с. 21). 13.02.2023 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» через АТ «ТАСКОМБАНК» в рамках договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам № 74 від 03.08.2020 здійснено об 23:11:29 переказ коштів [PERSON] у сумі 11 500,00 грн на картку [NUMBER] , що підтверджується листом від 22.07.2025 за № 29474/47.1 та рухом коштів по цій картці від 03.09.2025 (а.с.22, 63-64). Листом від 04.09.2025 № БТ/Е-12438 АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» підтверджено, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (а.с.61). 26.06.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу №26/06/25, відповідно до умов якого, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за плату відступило позивачеві своє право грошової вимоги до боржників, в тому числі право вимоги до [PERSON] за договором позики №78748561 від 13.02.2023 (а.с.23-30). Згідно з Витягом з Реєстру боржників № 27/06/25 та розрахунком заборгованості станом на 10.07.2025, заборгованість [PERSON] за договором позики № 78748561 від 13.02.2023 склала: 11 500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу (а.с. 13-18, 30-35). Всупереч умовам договору, відповідач не виконав зобов`язання, відтак заборгованість відповідачем на даний час не погашена. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Судом встановлено, що між сторонами виникли цивільно-правові зобов`язання на підставі договору кредиту, які регулюються ЦК України. Вирішуючи даний спір суд виходить з таких мотивів та правових норм чинного законодавства. Відповідно статті 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних праві та обов`язків. Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному чи кількох документах (в тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Це кореспондується зі змістом ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами та моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 цього закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ст. 11 зазначеного закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 зазначеного вище закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається. У частині 1 статті 530\~ЦК України зазначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 512 ЦК України регламентує, що кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги (ст. 1084 ЦК України). За змістом статті 1056-1\~ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, враховуючи достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про укладеність відповідачем договору позики, згідно якого ним отримано фінансові послуги з надання коштів у позику (кредит), та невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення отриманих в борг коштів, що призвело до виникнення в нього заборгованості перед позивачем, на стягнення якої останній набув право за договором факторингу. Будь-яких доказів, які б спростовували проведені позивачем розрахунки заборгованості за вказаними кредитними договорами відповідачем не надано суду, відтак позовні вимоги на загальну суму 11 500,00 грн є обґрунтованими з огляду на наявність порушення права позивача відповідачем. Розподіл судових витрат Відповідно до ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1 ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). В даному випадку позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн надано Договір про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024, витяг з Акту №16-п від 11.07.2025 та Акт прийому - передачі наданих послуг від 01.11..2024, який є невід`ємною частиною до цього Договору, на суму 3500,00 грн, та платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 579937082.1 від 11.07.2025 на загальну суму 350\~000,00 грн. Згідно з\~ст. 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved