Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс» звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за Кредитним договором №1336098 від 17.03.2020 року в розмірі 20440,00 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та 6 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 17.03.2020 року за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на офіційному вебсайті ТОВ «МІЛОАН», відповідачем подано заявку на отримання кредиту №1336098. Законодавством України передбачено, що оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. ТОВ «МІЛОАН» направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого він підтвердив прийняття умов кредитного договору №1336098 від 17.03.2020 року, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному вебсайті. Таким чином, відповідач уклав договір про споживчий кредит №1336098 від 17.03.2020 року з ТОВ «МІЛОАН» та на підставі платіжного доручення відповідачу перераховано кредитні кошти на його картковий рахунок в сумі 7000,00 грн. 09.10.2020 року згідно умов договору відступлення прав вимоги № 03/10 ТОВ «МІЛОАН» відступлено право вимоги за Кредитним договором № 1336098 від 17.03.2020 року на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», яке, відповідно, набуло права вимоги до відповідача. В свою чергу, 24.01.2022 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та позивачем укладено Договір факторингу №1/15, відповідно до умов якого та згідно додатку №1 до договору факторингу, він набув право грошової вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит №1336098 від 17.03.2020 року. Згідно договору факторингу, сума боргу перед новим кредитором є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 20440,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 7000,00 грн; заборгованість за відсотками 12600,00 грн., заборгованість за комісією становить 840,00 грн., заборгованість за пенею становить 0,00 грн. Представник позивача в позовній заяві позовні вимоги просив суд задовольнити в повному обсязі, справу розглянути в спрощеному провадженні, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, у встановлений судом строк, надав відзив на позовну заяву, згідно якого просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач не довів суду беззаперечність заявлених вимог, а отже позовні вимоги є безпідставними та недоведеними, що є підставою для відмови у їх задоволенні. Представник відповідача надав відповідь на відзив в якому просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, в зв`язку з тим, що відповідач не заперечує факт укладення кредитного договору з первісним кредитором. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. За правилом ч. 1ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннямист. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначенимст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно достатті 12 ЗУ «Про електронну комерцію» в редакції на дату договору якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст. 1077 ЦК України). Згідно з ч. ч. 3, 4 ст.12, ч. ч. 1, 3 ст.13, ч. ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. На обґрунтування позову ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» долучило до позову кредитний договір №1336098 (індивідуальна частина) від 17.03.2020, за умовами якого позикодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у розмірі 7000,00 грн, строком на 30 днів з 17.03.2020, термін повернення кредиту 16.04.2020, загальні витрати за кредитом без врахування тіла кредиту складають 5040,00 грн, орієнтовна реальна процентна ставка 876 відсотків і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту складає 12040,00 гривень. Проценти за користування кредитом 4200,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,00 відсотків фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2. договору). Тип процентної ставки за договором - фіксована. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2,00 відсотків фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6. договору). Комісія за надання кредиту 840,00 грн, яка нараховується за ставкою 12, 00 відсотків від суми кредиту одноразово. (п. п. 1.5.1 договору). Пролонгація кредиту: позичальник за наявності відповідної пропозиції позикодавця має право на продовження користування/повернення кредиту на таких самих умовах, на певну кількість днів доступну у пропозиції відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження строку користування кредитом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 правил, у т.ч. сплатити комісію за продовження кредиту та певну частину заборгованості по кредиту. За наявності між сторонами відповідної домовленості (акцептованої Позичальником пропозиції Пози відповідно до розділу 6 Правил), а також на підставі п.3.2.7 Договору, пролонгація може здійснюватися на інших умовах ніж передбачено цим пунктом (п. 2.3.1. договору). Волевиявлення позичальника продовжити строк користування/повернення кредиту та укладення угоди про це, згідно п.6.14. правил, підтверджується здійсненням ним відповідного платежу у спосіб з п. 2.5 договору. (п. 2.3.2 договору). Цей кредитний договір укладався в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства(п. 6. 1 Договору). Відповідно до п. 6.2. розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідно про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальнику шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленнях (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Водночас із пункту 6.2 кредитного договору вбачається відсутність електронного підпису відповідача одноразовим ідентифікатором. Доказів підписання договору відповідно достатті 12 ЗУ«Про електронну комерцію» матеріали справи не містять. Графік розрахунків, що є додатком №1 до цього кредитного договору також не містить електронного підпису відповідача одноразовим ідентифікатором Анкета-заява на кредит №1336098 від 17.03.2020 містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачем у ТОВ «МІЛОАН». Разом з тим, вказана анкета-заява також не містить електронного підпису відповідача одноразовим ідентифікатором. Вказаний вище кредитний договір не містить відомостей про його підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який би відповідав вимогамзакону «Про електронну комерцію`тазакону «Про електронні документи та електронний документообіг», тобто в договорі відсутня відмітка про скріплення електронним підписом і його укладення дистанційно. Таким чином, позивач не надав доказів укладення договору шляхом обміну електронними повідомленнями та прийняття (акцепту) умов договору, а надані докази не доводять факту підписання та відповідно укладання сторонами договору. Із платіжного доручення №16719327 від 17.03.2020 вбачається, що ТОВ «МІЛОАН» на виконання умов договору № 1336098 перерахувало на платіжну карту 516749ХХХХХХ671, отримувач [PERSON] кредитні кошти за договором у розмірі 7000,00 грн. Проте, додане до позовної заяви платіжне доручення, що завірене лише підписом уповноваженої особи і печаткою ТОВ «МІЛОАН», із зазначенням неповного номера банківської картки, належність якої не встановлено, не є достатнім доказом надання відповідачу кредитних коштів на виконання умов кредитного договору № 1336098. У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року (справа № 372/223/17, провадження № 61-10667св18) міститься правовий висновок, згідно з яким факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки, тощо. Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, містять записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 15 січня 2025 року у справі 753/16762/15-ц. Аналогічна позиція відображена в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.02.2025 р. у справі № 522/18779/15. Виходячи зі змісту ст.22 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», документами, які можуть підтвердити факт проведення розрахункових операцій, є такі види розрахункових документів, як: платіжне доручення, платіжна вимога-доручення, розрахунковий чек, платіжна вимога, меморіальний ордер. Крім того, банківські виписки з рахунків позичальника, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Дана позиція суду узгоджується з висновками ВС від 24 травня 2018 року у справі №630/366/16-ц та від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц. Відповідно до наданої АТ «Ощадбанк» виписки про рух грошових коштів за вказаний період часу по банківському рахунку до якого емітовано банківську платіжну картку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , не вбачається надходження коштів від ТОВ «МІЛОАН» в розмірі 7000 грн. За таких обставин, суд приходить висновку про недоведеність позивачем виникнення між ним та відповідачем зобов`язальних правовідносин на відповідних договірних умовах, які б були прийняті відповідачем, не доведення самого факту надання відповідачу споживчого кредиту, а отже і не доведення наявності простроченого грошового зобов`язання у відповідача перед позивачем та його розмір, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог повністю. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Приймаючи до уваги викладене та,

Outcome: dismissed