Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

Адвокат Ткачук Т.А. в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, що зареєстрований 05 травня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 488. Обґрунтовуючи заявлені вимоги представник позивача вказує, що позивач та відповідач мають різні інтереси, погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, проживають окремо, не ведуть спільного господарства, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Ухвалою суду від 11 вересня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення [PERSON] про розгляд цієї справи, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі за зареєстрованим місцем його проживання, проте рекомендовані відправлення повернулись на адресу суду не врученими. Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву і доказів, на підтвердження своїх заперечень. На підставі викладеного та відповідно до ч. 5 ст. 279\~ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного. Судом встановлено, що 05 травня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 488, що підтверджується змістом копії свідоцтва про шлюб (а. с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . (а.с. 5,6) Спір щодо визначення місця проживання дітей між подружжям відсутній. Згідно статтею 51\~Конституції України та статті 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. В силу ч. 3\~ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Положеннями ч. 2 ст.\~112\~Сімейного кодексу\~України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад, позивач скористалася своїм правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, сторони подружні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що відповідно до ст.\~112\~Сімейного кодексу\~України є підставою для розірвання шлюбу. Крім того, суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України та стягує з відповідача на корись позивача сплачений судовий збір у сумі 1211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved