Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

22.09.2025 від ТОВ "КОШЕЛЬОК" через систему "Електронний суд" до суду надійшла позовна заява до [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 3331312845-623719 від 21.02.2022 у загальному розмірі 20 869 грн 80 коп., яка складається з: заборгованість за сумою кредиту - 7 000 грн 00 коп., заборгованість за відсотками за користування позикою - 13 869 грн 80 коп.; - стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір 2 422 грн 40 коп.; - стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу розмірі 10 000 грн 00 коп. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.02.2022 між ТОВ "КОШЕЛЬОК" та [PERSON] укладений договір № 3331312845-623719 про надання коштів у позику. Зазначений договір укладено згідно статей 207, 639 Цивільного кодексу України та із застосуванням норм Закону України "Про електронну комерцію", Закону України "Про електронний цифровий підпис", Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", Закону України "Про споживче кредитування", Правил надання позики на умовах фінансового кредиту ТОВ "КОШЕЛЬОК". Відповідно до ст. 3 ЗУ "Про електронну комерцію" визначено , що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Зазначений кредитний договір, як вбачається з його змісту, разом із правилами надання кредитів (надалі Правила) складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та за якими позичальник був попередньо ознайомлена. У відповідності до норм ч. 1 ст. 13 ЗУ "Про споживче кредитування" був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створено згідно з вимогами, визначеними ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ "Про електронну комерцію". Електронний правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторін та його змістом. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волі сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину, воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 ЗУ "Про електронну комерцію", електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На виконання зазначених вимог, позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор - 1859 -, для підписання кредитного договору № 3331312845-623719 від 21.02.2022, шляхом направлення позичальнику на номер телефону [NUMBER] (вказаного Позичальником під час реєстрації в особистому кабінеті) електронного повідомлення СМС-повідомлення. Відповідно до вище наведено, обґрунтованим є висновок, що без отримання SMS-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт кредитора до особистого кабінету, без отримання SMS повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, кредитний договір між ТОВ "КОШЕЛЬОК" та [PERSON] не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані Відповідачеві. Відповідно до умов кредитного Договору, ТОВ "КОШЕЛЬОК" взяло на себе зобов`язання надати [PERSON] кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах:- - сума кредиту, становить 7 000 грн 00 коп. (п. 1.1. договору, р. 3., паспорту кредиту); початковий строк кредитування, становить 14 днів, (п. 2.1. договору, р. 3., р. 4 паспорту кредиту, п. 1. графіку розрахунків); - Дисконтна відсоткова ставка, становить 0,01% на добу за початковий строк кредитування (Лояльний період) визначений п. 3.6. п. 3.7. п. 3.7. договору (р. 4. паспорту кредиту, п. 1. п. 2. графіку розрахунків); - Базова процентна ставка, становить 2.2% на добу за продовжений строк користування кредитом визначений п. 3.5., п. 3.6., п. 3.7., п. 3.8. договору (р. 4. паспорту кредиту, п. 4. графіку розрахунків). Кредитодавець, виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов та перерахував грошові кошти на банківську картку № [NUMBER] , яку [PERSON] вказала в особистому кабінеті як банківська картка на яку кредитодавець повинен перерахувати кошти згідно договору № 3331312845-623719 від 21.02.2022. Відповідач не виконала свої зобов`язання за укладеним договором - не повернула кредит та не сплатила проценти, у зв`язку з чим, станом на час звернення до суду у виникла заборгованість у розмірі 20 869 грн 80 коп., яка складається з: 7 000 грн 00 коп. - заборгованість за сумою кредиту; 13 869 грн 80 коп. - заборгованість за відсотками за користування позикою. Невиконання відповідачем умов кредитного договору стало підставою для пред`явлення в суді цього позову. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 29.09.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 27.10.2025. 07.10.2025 представник відповідача [PERSON] ознайомлений з матеріалами справи. 20.10.2025 представник відповідача [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому просив позовну заяву задовольнити частково, а саме в частини стягнення суми позики - 7 000 грн 00 коп., та відсотків - 9 грн 80 коп., що було передбачено умовами договору про надання коштів. 24.10.2025 представник позивача Гурський Г. Ю. надіслав додаткові пояснення по справі, де підтримав позовні вимоги та зазначив, що відповідач не надає на підтвердження своїх заперечень жодних доказів, що могли б спростувати позовні вимоги ТОВ "КОШЕЛЬОК", а наведене відповідачем не відповідає матеріалам справи, є власними (хибними) припущеннями, що мають на меті уникнення від виконання умов кредитного договору. 27.10.2025 належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися. Представник позивача Гурський Г. Ю. у позовній заяві просив проводити судовий розгляд за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] подав заяву, в якій просив проводити судовий розгляд за його відсутності та за відсутності відповідача, з урахуванням доводів, викладених у відзиві. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Повноваження позивача щодо надання послуг кредитування підтверджуються відомостями, що містяться у Свідоцтці про реєстрацію фінансової установи, витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а. с. 31-35). Даними договору № 3331312845-623719 від 21.02.2022 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, паспорта споживчого кредиту, графіку розрахунків до договору, листа про підтвердження платежу АТ "Таскомбанк", повідомлення ТОВ "ТАС ЛІНК", Правил надання коштів у позику, підтверджується, що 21.02.2022 між ТОВ "КОШЕЛЬОК" та [PERSON] був укладений кредитний договір, за умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 7 000 грн 00 коп., строком на 14 днів. Загальна вартість кредиту між сторонами обумовлена на суму 7 009 грн 80 коп., яка складається з: 7 000 грн 00 коп., 9 грн 80 коп. - проценти (а. с. 8-15, 20-30). Згідно детального розрахунку заборгованості за Договором № 3331312845-623719 від 21.02.2022 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідач має заборгованість, станом на 04.06.2022 у розмірі 20 869 грн 80 коп., яка складається з: 7 000 грн 00 коп. - заборгованість за сумою кредиту; 13 869 грн 80 коп. - заборгованість за відсотками за користування позикою (а. с. 16, 17). Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц). За умовами договору № 3331312845-623719 від 21.02.2022 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту сторони встановили строк кредитування до 06.03.2022. На час закінчення строку кредитування (06.03.2022) розмір заборгованості за договором № 3331312845-623719 від 21.02.2022 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, склав 7 009 грн 80 коп., із яких: 7 000 грн 00 коп. - сума основного боргу, 9 грн 80 коп. - нараховані відсотки. Таким чином, лише наведений розмір нарахованих відсотків може бути стягнутий з [PERSON] на користь ТОВ "КОШЕЛЬОК" оскільки після спливу строку кредитування, відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, товариство не мало правових підстав нараховувати відсотки за договором про споживчий кредит. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку укладанням 21.02.2022 між ТОВ "КОШЕЛЬОК" та [PERSON] договору № 3331312845-623719 від 21.02.2022 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, та не виконаних відповідачем зобов`язань за вказаним договором на суму 7 009 грн 80 коп., яка складається з: 7 000 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 9 грн 80 коп. - заборгованість за відсотками. За таких обставин, позовні вимоги ТОВ "КОШЕЛЬОК" підлягають частковому задоволенню. З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне. У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії: договору про надання правничої (правової) допомоги від 12.02.2025, Додатку до договору, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а. с. 36-38). Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial