Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

Позиція позивача та відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі. Представник ТОВ "Споживчий центр" за допомогою підсистеми "Електронний суд" звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 25.09.2023 між позивачем ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] у електронній формі укладено кредитний договір (оферту) № 25.09.2023-100000584. Відповідно до умов договору позичальнику шляхом перерахування коштів на банківську картку надано кредит в розмірі 9000,00 грн, строком на 70 днів дні. Дата повернення (виплати) кредиту - 03.12.2023; процентна ставка - фіксована незмінна у розмірі 1,3 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується на весь період строку дії договору, одноразова комісія за надання кредиту - 1350,00 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав повністю. У зв`язку із невиконанням [PERSON] своїх зобов`язань по вказаному договору, станом на момент звернення позивача до суду утворилася заборгованість у розмірі 18540,01 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту - 9000,00 грн, по процентах - 8190,01 грн, по комісії - 1350,00 грн, яку позивач прохав стягнути з разом із судовими витратами із відповідачки. Ухвалою судді Хорольського районного суду Полтавської області від 06.10.2025 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження по справі з повідомленням та викликом сторін у судове засідання, зокрема відповідачки [PERSON] - шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, оскільки остання згідно з отриманою судом інформацією остання не має зареєстрованого місця проживання. Відповідачці визначено п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали суду на подання відзиву на позов і всіх письмових та електронних доказів. Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзив від відповідачки не надходив. У судове засідання сторони не з`явилися, належним чином були повідомлені про час та місце його проведення. У позовній заяві представник позивача прохав про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка заяв та клопотань до суду щодо причин своєї неявки не надіслала. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 25.09.2023 між позивачем ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] у електронній формі укладено кредитний договір (оферту) № 25.09.2023-100000584, що підтверджується копіями пропозиції про укладення кредитного договору, заявки кредитного договору від 25.09.2023, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору від 25.09.2023, додатку до анкети позичальника, підтвердження укладення кредитного договору, паспорта споживчого кредиту, доданих до позовної заяви. Згідно з копією квитанції від 25.09.2023, на банківську картку відповідачки, вказану у договорі, було перераховано кошти в сумі 9000,00 грн в якості швидкого кредиту за договором № 25.09.2023-100000584. Відповідно до умов договору позичальниці шляхом перерахування коштів на банківську картку надано кредит в розмірі 9000,00 грн, строком на 70 днів дні. Дата повернення (виплати) кредиту - 03.12.2023; процентна ставка - фіксована незмінна у розмірі 1,3 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується на весь період строку дії договору, одноразова комісія за надання кредиту - 1350,00 грн. Згідно з довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 25.09.2023-1000000584 від 25.09.2023 заборгованість відповідачки по цьому договору складає 18540,01 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту - 9000,00 грн, по процентах - 8190,01 грн, по комісії - 1350,00 грн. Проценти по кредиту нараховані за період з 25.09.2023 по 03.12.2023 (дату закінчення строку дії договору). Норми права, застосовані судом. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3\~статті 12 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 526, 612, 625 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію"). Статтею 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"). Згідно із ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч.1ст. 642 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Мотивована оцінка аргументів сторін та висновки суду. Суд вважає доведеним факт підписання та укладення кредитного договору № 25.09.2023-100000584 від 25.09.2023 між позивачем та відповідачкою [PERSON] та погодженого на умовах, викладених у ньому. На доведення факту укладення цього договору позивачем надано суду письмові докази, які суд вважає належними та достатніми. Судом встановлено, що у цьому випадку підлягають застосуванню положення Закону України ''Про електронну комерцію'', оскільки договір був підписаний з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі за допомогою електронного підпису відповідачки одноразовим ідентифікатором. Зважаючи на викладене, суд вважає, що стороною позивача доведено факт погодження між сторонами всіх суттєвих умов договору та належної інформації про підстави та розмір відповідальності позичальника за прострочення виконання зобов`язання. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України ''Про електронну комерцію'', містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Отже, виходячи з принципу правомірності даного правочину, який не визнано судом недійсним, у позичальниці [PERSON] виникло зобов`язання з повернення одержаного кредиту. Аналізуючи зазначені норми права та встановлені обставини, суд доходить висновку, що, оскільки фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу у повному об`ємі не повернуті, що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості за вищевказаним договором, укладеним між позивачем та відповідачкою, а також враховуючи вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання відповідачем обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, позивач має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати відповідачем обов`язку з повернення, зокрема, фактично отриманої суми кредитних коштів. Як убачається з матеріалів справи, зокрема, довідки-розрахунку про стан заборгованості, станом на момент звернення з позовом до суду 29.09.2025 заборгованість відповідачки перед позивачем становить 18540,01 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту - 9000,00 грн, по процентах - 8190,01 грн, по комісії - 1350,00 грн. Надана позивачем довідка-розрахунок заборгованості за договором від 25.09.2023 відомостей про включення до розміру заборгованості за тілом кредиту, процентами та комісією неправомірно нарахованих сум не містить, відповідачкою не спростована, нарахування, проведені позивачем, здійснені згідно умов вищевказаного кредитного договору, які погоджені між сторонами. З огляду на встановлені обставини, суд вважає доведеним існування між сторонами по справі договірних зобов`язань та невиконання обов`язку відповідачки з повернення кредитних коштів, внаслідок чого у [PERSON] виникла вищевказана заборгованість, яка підлягає стягненню із останньої на користь позивача в розмірі 18540,01 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту - 9000,00 грн, по процентах - 8190,01 грн, по комісії - 1350,00 грн. Зважаючи на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позов задоволено в повному обсязі, позивач у позовній заяві прохав стягнути з відповідачки понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 25.09.2025, тому ці витрати підлягають стягненню з відповідачки. На підставі викладеного і

Outcome: approved