Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

[PERSON] в особі представника - адвоката Фідірко Я.С. звернулася до суду з вказаним позовом до АТ «ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД «ОРЕГОН» (далі АТ «ЗНВКІФ «ОРЕГОН») та свої вимоги мотивує тим, що 09 лютого 2022 року між АТ «ЗНВКІФ «ОРЕГОН», від імені та в інтересах якого на підставі Договору доручення №2 від 05 жовтня 2016 року діяло ТОВ «СІБІЕС СЕЙЛЗ» та позивачкою укладено попередній договір №СЗ.06.1.037 купівлі-продажу квартири, згідно якого сторони зобов`язуються в майбутньому, в чіткій відповідності до умов та положень Попереднього договору, укласти договір (Основний договір) купівлі-продажу квартири з наступними характеристиками: квартира по [ADDRESS] , проектний помер 24, 2 кімнати, 77,12 кв.м., 4 поверх. Згідно п.2.1. Попереднього договору сторонами узгоджено, що орієнтовна загальна вартість квартири, за яку вона буде продана Покупцю згідно основного договору, становитиме 1 182\~947,54 грн. без ПДВ. Пунктом 2.6. Переднього договору сторони погодили наступний порядок та строки внесення Забезпечувального платежу: 2.6.2. Першу частину Забезпечувального платежу в розмірі 550000,00 грн. покупець зобов`язується сплатити протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання сторонами Попереднього договору, а саме до 11.02.2022 включно, в безготівковій формі, в національній валюті - гривні, шляхом перерахування коштів на банківські реквізити. 2.6.3 Залишкову частину забезпечувального платежу в розмірі 632947,54 грн. Покупець зобов`язався сплачувати частинами у розмірі та у терміни, що визначені у п.2.6.4. Попереднього договору. Наступна сплата забезпечувального платежу, згідно п. 2.6.4. припадала на 28 березня 2022 року. На виконання Попереднього договору Позивач внесла платіж у розмірі 550000,00 грн. за квартиру в ЖК Зарічний, будівельна адреса: по [ADDRESS] , проектний номер 24, 2 кімнати, 77,12 кв.м., 4 поверх, що підтверджується платіжним дорученням №21943752 від 14 лютого 2022 року. 24 лютого 2022 року в результаті повномасштабного вторгнення російської федерації на території України та тимчасової окупації м. Суми оплата подальшого забезпечувального платежу, призначеного на 28 березня 2022 року, позивачкою не здійснена. У подальшому з метою уточнення реквізитів рахунку та подальшої співпраці з відповідачем позивачка намагалася зв`язатися з відповідачем. Проте на телефонні дзвінки відповідач не відповідає, зв`язку з ним немає. Згідно п. 4.1.9. Попереднього договору, Продавець зобов`язується дотримуватися строків закінчення монтажно-будівельних робіт у Житловому будинку не пізніше термінів, визначених у розділі 3 «Строки та терміни». На даний час зобов`язання, передбаченого розділом 4 Попереднього договору, Продавцем (Відповідачем), визначені Попереднім договором, у строк, встановлений вказаним Попереднім договором, не виконано. Будівельно-монтажні роботи 7 секції не завершені, основний договір сторонами не укладено. Сторони погодили, що під невиконанням або неналежним виконанням Стороною умов Попереднього договору вони мають на увазі: а) \~ \~ \~ \~відмову або ухилення від укладення Основного договору на визначених Попереднім договором умовах: б) \~ \~ \~ \~будь-які дії чи бездіяльність, що спричинюють за наслідок наявність у нотаріуса зобов`язання відмовити у посвідченні Основного договору; в) \~ \~ \~ \~невиконання або неналежне виконання будь-якого зобов`язання, вказаного у Попередньому договорі. У випадку односторонньої безпідставної відмови або ухилення Продавця від укладення Основного договору на визначених Попереднім договором умовах, або будь-яких дій чи бездіяльності Продавця або Повіреного продавця, що спричинюють за наслідок наявність у нотаріуса зобов`язання відмовити у посвідченні Основного договору, Покупець має право відмовитись від виконання Попереднього договору та від укладення Основного договору, а також вимагати розірвання Попереднього договору, шляхом укладення між Сторонами та нотаріального посвідчення відповідного Договору про розірвання (п.п. 6.2., 6.3. Попереднього договору). Наразі Відповідачем безпідставно використовуються кошти у сумі 550000,00 грн., що є власністю [PERSON] як Покупця, отриманих Відповідачем на підставі недійсного правочину. А тому, до спірних правовідносин застосовуються норми ч.1 ст. 216 ЦК України та положення ч.1 ст. 1212 ЦК України. Враховуючи той факт, що Відповідачем не повернуті кошти, які сплачені Позивачем за Попереднім договором, відсутності зв`язку з Відповідачем, а також знецінення гривні на даний час. позивач не має можливості придбати інше житло. Відсутність сплачених коштів, ставить Позивача у скрутне фінансове становище, завдає душевних переживань, що негативно впливає на емоційний стан Позивача та членів його сім`ї. Враховуючи дані обставини, позивач вважає що заслуговує на стягнення моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача грошові\~кошти у\~розмірі 570000,00\~грн., у тому числі кошти, сплачені за Попереднім договором 550000,00 грн., моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн. та 5700,00 грн. судового збору, 15000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 24 березня 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 02 липня 2025 року о 09 год. 00 хв. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 24 березня 2025 року в порядку забезпечення позову накладено арешт на грошові кошти, на грошові кошти, що належать відповідачу, які знаходяться на всіх рахунках відповідача в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно, яке належить відповідачу у межах суми позову 570000 грн. 00 коп., крім коштів, що містяться рахунках накладення та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02 липня 2025 року закрите підготовче провадження у справі за вказаним позовом, призначено справу для розгляду по суті на 09 год.30 хв. 22 жовтня 2025 року з викликом сторін у справі. Відзив на позовну заяву від відповідача не надійшов. В зазначене судове засідання сторони не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Зі згоди представника позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Норми ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлюють обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 09 лютого 2022 року між АТ «ЗНВКІФ «ОРЕГОН», від імені та в інтересах якого на підставі Договору доручення №2 від 05 жовтня 2016 року діяло ТОВ «СІБІЕС СЕЙЛЗ» та [PERSON] , укладено попередній договір №С3.06.1.037 купівлі-продажу квартири, згідно якого сторони зобов`язуються в майбутньому, в чіткій відповідності до умов та положень Попереднього договору, укласти договір (Основний договір) купівлі-продажу квартири з наступними характеристиками: квартира по [ADDRESS] , проектний помер 24, 2 кімнати, 77,12 кв.м., 4 поверх. Згідно п.2.1. Попереднього договору сторонами узгоджено, що орієнтовна загальна вартість квартири, за яку вона буде продана Покупцю згідно основного договору, становитиме 1182 947,54 грн. без ПДВ. Пунктом 2.6. Переднього договору сторони погодили наступний порядок та строки внесення Забезпечувального платежу: 2.6.1.Покупець зобов`язується сплатити частину Забезпечувального платежу в розмірі 14010 грн. 00 коп., що є еквівалентом 500 дол. США згідно Комерційного курсу валют станом на дату укладення цього Попереднього договору, в день підписання попереднього договору Сторонами. 2.6.2. Першу частину Забезпечувального платежу в розмірі 550000,00 грн., що є еквівалентом 19628,84 дол. США згідно Комерційного курсу валют станом на дату укладення цього Попереднього договору покупець зобов`язується сплатити протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання сторонами Попереднього договору, а саме до 11.02.2022 включно, в безготівковій формі, в національній валюті - гривні, шляхом перерахування коштів на банківські реквізити. 2.6.3 Залишкову частину забезпечувального платежу в розмірі 632947,54 грн. Покупець зобов`язався сплачувати частинами у розмірі та у терміни, що визначені у п.2.6.4. Попереднього договору. Наступна сплата забезпечувального платежу, згідно п. 2.6.4. припадала на 28 березня 2022 року. Пунктом 3.2. Попереднього договору передбачено орієнтовний термін завершення будівельно-монтажних робіт по шостій секції житлового будинку - ІІ (другий) квартал 2022 року. За умовами п.3.3. Попереднього договору Сторони беруть на себе обов`язок укласти Основний договір протягом трьох місяців з моменту введення Житлового будинку в експлуатацію, але, в будь-якому випадку, не раніше настання усіх наступних обставин: - \~ \~ \~ \~сплатою Покупцем 100 (ста) відсотків розміру Забезпечувального платежу згідно з Попереднім договором, та з урахуванням усіх можливих коригувань розміру Забезпечувального платежу; - \~ \~ \~ \~взаєморозрахунку між Покупцем та Продавцем за різницю між фактичною загальною площею Квартири та загальною проектною площею Квартири; - \~ \~ \~ \~державної реєстрації за Продавцем права власності на Квартиру, у порядку, визначеному законодавством України; - \~ \~ \~ \~повне та належне виконання Покупцем зобов`язань, визначених в Розділі 4 Попереднього договору; - \~ \~ \~ \~повне та належне виконання Покупцем зобов`язань, визначених в Розділі 6 Попереднього договору, у випадку невиконання або неналежного виконання Покупцем умов Попереднього договору, що спричинило наявність відповідного зобов`язання; - \~ \~ \~ \~повідомлення Продавцем Покупця про готовність укласти Основний договір із зазначенням місця та часу його підписання. Згідно п.6.1 Попереднього договору, за невиконання або неналежне виконання умов попереднього договору, Сторони несуть відповідальність, визначену Попереднім договором та чинним законодавством України. За умовами п. 6.2 попереднього договору, сторони погодили, що під невиконанням або неналежним виконанням Стороною умов попереднього договору, вони мають на увазі: - відмову або ухилення від укладення Основного договору на визначених Попереднім договором умовах; - будь-які дії чи бездіяльність, що спричинюють за наслідок наявність у нотаріуса зобов`язання відмовити у посвідченні Основного договору; - невиконання або неналежне виконання будь-якого зобов`язання, вказаного у попередньому договорі. З п. 6.3 Попереднього договору вбачається, що у випадку односторонньої безпідставної відмови або ухилення Продавця від укладення Основного договору на визначених Попереднім договором умовах, або будь-яких дій чи бездіяльності Продавця або Повіреного продавця, що спричинюють за наслідок наявність у нотаріуса зобов`язання відмовити у посвідченні Основного договору, Покупець має право відмовитись від виконання Попереднього договору та від укладення Основного договору, а також вимагати розірвання Попереднього договору, шляхом укладення між Сторонами та нотаріального посвідчення відповідного Договору про розірвання (а.с. 8-12). Згідно платіжного доручення №21943752 від 14 лютого 2022 року позивачка сплатила суму грошових коштів в розмірі 550000,00 грн. з зазначенням платежу забезпечувальний платіж згідно попереднього договору С3.06.1.037 від 09 лютого 2022 року купівлі-продажу квартири, одержувач коштів ТОВ «Сібіес Сейлз» (а.с. 14). Всупереч умовам п. 4.1.9 продавець в строки визначені п. 3.2 попереднього договору від 09 лютого 2022 року, не завершив монтажно-будівельні роботи по шостій секції Житлового будинку та не передав квартиру за адресою: [ADDRESS] , 2-кімнатна квартира, проектна загальна площа 77,12 кв.м., в експлуатацію Покупцю, а також не уклав Основний договір. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У частині першій та другій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частинами першою та другою статті 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. За приписами частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі (частина перша статті 635 ЦК України). Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до частини третьої статті 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним (частина перша статті 220 ЦК України). За положеннями ч. 1, 2 ст. 216 ЦК України, нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Так, до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином застосовуються положення глави 83 ЦК України (набуття, збереження майна без достатньої правової підстави). Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Зазначені висновки викладено у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2022 року у справі №127/13491/21-ц. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі №922/3412/17 та від 13 лютого 2019 року у справі №320/5877/17 зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України. Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. У особи виникає зобов`язання повернути отримане майно, зокрема, грошові кошти, згідно зі статтею 1212 ЦПК України, як безпідставно набуте, якщо особа отримала їх без правової підстави, за відсутності договірних правовідносин щодо цього майна. Під час судового розгляду встановлено, що позивачка на виконання умов Попереднього договору купівлі-продажу квартири від 09 лютого 2022 року, який не був посвідчений нотаріально, передала відповідачу грошові кошти в розмірі 550000 грн. 00 коп. Оскільки Попередній договір від 09 лютого 2022 року є нікчемним в силу вимог закону, то відсутні підстави вважати наявність між сторонами договірних правовідносин. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі №947/26577/19. У постанові від 12 жовтня 2021 року у справі № 910/17324/19 Велика Палата Верховного Суду вказала, що сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (яке іменується також зобов`язанням із безпідставного збагачення) полягає у вилученні в особи-набувача (зберігача) майна, яке вона набула (зберегла) поза межами правової підстави, у випадку, якщо така підстава для переходу майна (його збереження) відпала згодом, або взагалі без неї, якщо цей перехід (збереження) не ґрунтувався на правовій підставі від початку правовідношення, та у переданні відповідного майна тій особі-потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Положення частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах. Отримане однією із сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого отримання. Отже, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Зазначені висновки викладено у постанові Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі №357/8975/20. Встановлено, що спірні правовідносини не є договірними, тому заявлені позивачем позовні вимоги підлягаю вирішенню відповідно до статті 1212 ЦК України. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки грошових коштів в розмірі 550000 грн. 00 коп., переданих за нікчемним правочином, підлягають задоволенню відповідно до ст. 1212 ЦК України. Позивач також просить стягнути з відповідача суму моральної шкоди в розмірі 20000 грн. 00 коп. Суд вважає, що вказані вимоги підлягають задоволенню, при цьому суд виходить з наступного. Згідно зіст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 5 вказаної Постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Аналогічний висновок викладений в Постанові Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі № 638/8636/17-ц. Вирішуючи питання про розмір компенсації моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, характер та об`єм заподіяних позивачу моральних страждань, ступінь їх доведеності. При визначенні розміру компенсації позивачу моральної шкоди суд виходить із загальних засад розумності, справедливості, пропорційності та враховує необхідність зміни нормального життєвого стану та витрачання часу позивачем, коштів на відновлення прав, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заявлену на відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 20000 грн. 00 коп. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6305 грн. 60 коп., а також витрати на правову допомогу у розмірі 15000 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved