Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

01.10.2025 року Оболонським районним судом міста Києва ухвалено рішення, яким частково задоволено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання права власності. Вирішено наступне: скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень Державного реєстратора Кендзьори Вікторії Ярославівни, індексний номер 72784008 від 24.04.2024 року та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації за [PERSON] права власності на частину квартири [ADDRESS] (дата та час державної реєстрації 18.04.2024 р., номер відомостей про речове право 54723302); скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 72912820 від 01.05.2024 року, прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сімоновою Вікторією Валеріївною та скасувати державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно іпотеки на квартиру [ADDRESS] номер запису про іпотеку 54830744; стягнути з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) 8 468 (вісім тисяч чотириста шістдесят вісім) грн. в рахунок часткової компенсації суми сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу; стягнути з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) 8 468 (вісім тисяч чотириста шістдесят вісім) грн. в рахунок часткової компенсації суми сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу; 09.10.2025 року представником позивача подано клопотання про стягнення з відповідачів витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у сумі 39 000,00 грн. В обґрунтування заяви представник позивача зазначає, що судом під час ухвалення рішення задоволено стягнення з відповідачів лише понесених витрат на правничу допомогу за подання позовної заяви, проте залишено не вирішеним питання щодо стягнення понесених витрат на правничу допомогу за участь адвоката в судових засіданнях та оплати фіксованого розміру гонорару після задоволення двох позовних вимог, оскільки акт виконаних робіт був підписаний вже після ухвалення рішення, та частина платежів по вказаному акту також вже були здійснені після ухвалення рішення 01.10.2025 року. Дослідивши зміст поданих до суду заяв, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1-3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Як роз`яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява № 19336/04). Вищевказане в повній мірі відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 у справі №922/15944/17. Враховуючи викладене, а також те, що заявлені позивачем витрати у сумі 39 000,00 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатами обсягом послуг у суді, затраченим ними часом на надання правничої допомоги, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача по 10 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial