Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

07 липня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (далі - ТОВ «Фінпром Маркет») звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, ціною позову 13 029,46 грн. В обґрунтування вимог посилається на те, що 23 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та [PERSON] укладено договір позики №1315212 (Ануїтет), який підписано електронним підписом відповідача, відтвореного шляхом використання одноразового ідентифікатора PilghUBalt, надісланого на електронну адресу: [INFO]. За умовами Договору позикодавець надав відповідачу грошові кошти у сумі 8 000,00 грн, шляхом перерахування на картку [NUMBER] , строк позики 64 дні з можливістю пролонгації чи автопролонгації до 90 днів, зі сплатою процентів у розмірі 1,6 % в день (базова процентна ставка). 26 жовтня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (далі - ТОВ «Фінансова компанія управління активами») укладено договір факторингу №2610, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №1315212 від 23 квітня 2021 року, укладеним з [PERSON] , 03 квітня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром маркет» укладено договір факторингу № 310423-ФМ, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №1315212 від 23 квітня 2021 року, укладеним з [PERSON] , на загальну суму 13 029,46 грн, з яких: 4 896,26 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8 133,20 грн - сума заборгованості за відсотками. Посилаючись на викладене вище, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики в розмірі 13 029,46 грн, а також судовий збір у сумі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 3 500,00 грн. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача подала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи заперечень не мала (вх. № 3337/25-Вх 11.07.2025). Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про повернення поштового відправлення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та через оголошення, опубліковане на офіційному сайті суду на порталі Судова влада України. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив на позов не надав. За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд дійшов такого висновку. 23 квітня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено договір позики №1315212 (Ануїтет), за яким він отримав у позику 8 000,00 грн строком на 64 дні, зобов`язався сплатити відсотки за користування коштами за процентною (базовою ставкою) - 1,6 % в день, а за понадстрокове користування позикою - 2,7% в день, при цьому, орієнтовна загальна вартість позики за умовами укладеного договору складає 13695,16 грн (а.с.15 зворот). Договір позики підписано електронним підписом позичальника, електронний підпис позичальника відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий електронну адресу відповідача: [INFO] та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором PilghUBalt, направленим 23.04.2021 17:28:41,про що свідчить копія довідки про ідентифікацію (а.с.26), відповідно до п.п.5.1-5.11Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі- «Правила») (а.с.16-25) та передбачено ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» Відповідно до п.п. 5.4 Правил, договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Позичальник також підтвердив, що до моменту підписання Договору він вивчив його та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті позикодавця, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення Договору, а також зазначену в п.п.5.2 Правил процедуру і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Зазначені Правила розміщені на сайті товариства за посиланням https://mycredit.ua/ua/documents-license/ у загальному доступі для ознайомлення всіх зацікавлених осіб і є публічною офертою Товариства до укладення договору . 23 квітня 2021 року кошти в сумі 8 000,00 грн були перераховані на картку відповідача [NUMBER] , що підтверджується платіжною інструкцією №8870bf87-6d5f-49af-bafa-db13b0922f40, а також довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес» від 30 квітня 2025 року (а.с. 10, 27). Відповідно до інформації АТ «УніверсалБанк», наданої на виконання ухвали суду від 09.07.2025 року за вих. №БТ/Е-8925 від 26 липня 2025 року, в банку емітовано картку № [NUMBER] , ІВАN [NUMBER] на ім`я [PERSON] та 23 квітня 2021 року перераховано на його карту грошові кошти у сумі 8 000,00 грн. (а.с.72-73). 26 жовтня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Фінансова компанія управління активами» право вимоги за кредитним договором укладеним 23 квітня 2021 року з відповідачем, що підтверджується копіями Договору факторингу № 2610, реєстром прав вимог № 2 від 26 жовтня 2021 року до Договору факторингу № 2610 від 26 жовтня 2021 року (а.с. 28-зворот-32, 36-зворот-37). 03 квітня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило ТОВ «Фінпром маркет» право вимоги, у тому числі за кредитним договором укладеним з відповідачем 23 квітня 2021 року, що підтверджується копіями договору факторингу №030423-ФК від 03 квітня 2023 року, реєстром боржників Додаток № 1 до Договору факторингу №030423-ФК (а.с. 40-44, 48-зворот-49). Відповідно ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відтак після підписання договору електронним підписом у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги фінансової установи. Частиною 2 ст. 1054ЦКУкраїни встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з вимогами ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Крім того, згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Припис абзацу 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України встановлює, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. В силу положень Закону України «Про електронну комерцію» в момент укладення правочину відповідач прийняв на себе зобов`язання, погодившись на істотні умови фінансової установи. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 та від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 щодо можливості укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем. З такого, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за вказаним договором щодо надання кредиту виконало, а [PERSON] в порушення умов договору зобов`язання належним чином не виконав. Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Вказана правова позиція закріплена в постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у № справі № 2-1055/11. У зв`язку з тим, що до ТОВ «Фінпром Маркет» перейшло право вимоги до відповідача, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення кредитної заборгованості на користь ТОВ «Фінпром Маркет». Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Відповідач заборгованість за кредитом не погашав, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість, яка згідно з розрахунком станом на день передачі права вимоги 26 жовтня 2021 року становить 13 029,46 грн, з яких: 4 896,26 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8 133,20 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 9). Як вбачається з розрахунку ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» нараховувало проценти за користування кредитом [PERSON] до 04 серпня 2021 року (а.с. 59-60). Водночас у п.6.7 Правил (на умовах повернення позики в кінці строку позики), затверджених наказом директора №14/05/2021 від 14.05.2021р., що розміщені на сайті позикодавця і з якими [PERSON] був ознайомлений, передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. Отже, в договорі позики, який укладено строком на 64 дні, передбачено умови пролонгації або автопролонгації терміну користування позикою з обмеженням у 90 календарних дні. Тобто загальний строк користування позикою не може перевищувати 95 календарних дні. Пролонгація мала місце з 12 травня - 14 травня 2021 року, 01 червня 2021 року та 12 липня 2021 року шляхом внесення відповідачем коштів на погашення кредиту. Відтак, оскільки відповідач порушив свої зобов`язання й отриману позику своєчасно згідно з умовами договору не повернув, то нарахування ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» [PERSON] процентів за користування позикою за 154 днів (як у межах строку дії договору позики з урахуванням автопролонгації) є правомірним, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, сформульованим у постанові від 05.04.2023р. у справі №910/4518/16. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач наявність заборгованості перед позивачем, її розмір не спростував, відзиву на позовну заяву не подав. Таким чином, оскільки фактично отримані та використані [PERSON] кошти в добровільному порядку не повернуті, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача боргу у заявленому розмірі. Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500,00 грн, суд зазначає таке. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) суду надано договір про надання правової допомоги № 01-11/2024 від 01 листопада 2024 року, укладений між ТОВ «Фінпром маркет» в особі директора Ґедзь О.В., що діє на підставі Статуту, та адвокатом Ткаченко Ю.О. з другої сторони (а.с. 50-52); витяг з акту № 12-П від 30 квітня 2025 року (а.с. 54), платіжну інструкцію кредитного переказу коштів № 579934664.1 від 30 квітня 2025 року (а.с. 56). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Враховуючи вищевикладене, складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи та витрачений час, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та з врахуванням того, що позов задоволено, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3500,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved