Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

У серпні 2025 року [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до\~ [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, Служба у справах дітей і сім`ї виконавчого комітету Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, в якому просив позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її сина\~ [PERSON] , [INFO] .. В обґрунтування\~ позовних вимог зазначив, що\~ 10 вересня 2007 року між позивачем та відповідачем\~ було зареєстровано шлюб, який відповідно до рішення Білоцерківського міськрайонного суду було розірвано 19 лютого 2021 року. За період перебування у шлюбі, у сторін народилися діти - донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Після народження сина відповідач втратила інтерес до взаємовідносин всередині сім`ї, вона не докладала зусиль для збереження та розвитку сім`ї, та фактично абстрагувавшись від сімейного побуту, почала провокувати та ініціювати численні сварки та чвари, які в кінцевому результаті призвели до розірвання шлюбних відносин між Позивачем та Відповідачем, крім того зловживати спиртними напоями, що негативно відображалося на виховані дітей та їх відношенню до відповідача, всіляко уникала обов`язку по утриманню дітей, проживала виключно за рахунок позивача. Відповідач жодним чином не піклується про доньку та сина, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом її здоров`ям, їх навчанням, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступ до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дітей. Всі питання щодо виховання вирішується Позивачем самостійно без участі та підтримки з боку Відповідача. Діти знаходиться на повному утриманні батька. Позивач неодноразово намагався знайти спільну мову з Відповідачем заради їхніх спільних дітей, просив щоб вона почала спілкуватися та цікавитися своїми дітьми, проте, вона такого бажання не виявила.?У зв`язку з небажанням Відповідача виконувати свої батьківські обов`язки в частині матеріального забезпечення спільних дітей, Позивач 07 травня 2024 року був вимушений звернутися до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з Відповідача. Судовим наказом Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2024 року по справі № 357/5566/24 (провадження № 2-н/357/1148/24), з Відповідача стягнуто аліменти на користь Позивача на утримання спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 (однієї третьої) частини всіх видів її заробітку/доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, починаючи з 15.04.2024 року до досягнення дитиною повноліття. Зазначений судовий наказ пред`явлено до примусового виконання 20 червня 2024 року, про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження № 75352199 від 20.06.2024 року. Відповідач не виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання та належного утримання дітей не проявляє щодо них батьківської турботи, участі у житті доньки та сина не приймає, не піклується та не цікавиться їх життям та здоров`ям, зустрічей з дітьми уникає та з ними не спілкується, за місцем проживання, навчання чи додаткових занять дітей не відвідує, до себе дітей також не запрошує - тобто навмисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків та ігнорує потреби дітей. Крім того, починаючи з дати стягнення аліментів відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку по утриманню дітей, кошти не сплачує та повністю ігнорує усі прохання щодо матеріальної підтримки від Позивача. Відповідно до Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 95727 від 09.05.2025 року, всього станом на 01.05.2025 року згідно матеріалів виконавчого провадження заборгованість по сплаті аліментів становить - 59467,34 грн. (п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста шістдесят сім гривень та тридцять чотири копійок). Крім того, Відповідач зникнувши з життя дітей, позбавляє можливості доньці та синові оздоровитися за кордоном, та Позивач позбавлений змоги показати доньці та сину світ, пройти лікування за кордоном та вчиняти інші дії, які стосуються купівлі нерухомості, так як на це потрібен дозвіл Відповідача, як матері дитини. Таким чином, Відповідач свідомо та умисно перешкоджає у забезпеченні доньці та сину належного рівня життя, відпочинку, розвитку, мати можливість бачити світ. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2025, головуючим суддею визначено Кошеля Б.І. та матеріали передані для розгляду. Ухвалою судді від 28 серпня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі на 25 вересня 2025 року. Ухвалою суду від 25 вересня 2025 року витребувано у Служби у справах дітей і сім`ї виконавчого комітету Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області висновок про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її\~ дітей. Судом 27.10.2025 р. за вх..№61797 отримано висновок Служби у справах дітей і сім`ї виконавчого комітету Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області. Учасники справи в підготовче судове засідання не з`явилися, представників не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Судом 25.09.2025 р. за вх..№54964 отримано заяву, в якій позивач та представник позивача просили розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити позов. Відповідач надала до суду заяву, яка була зареєстрована канцелярією суду 25.09.2025 р. за вх..№54962, в якій просила розгляд справи проводити\~ за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо позбавлення її батьківський прав. Судом 28.10.2025 р. за вх..№62054 отримано заяву, в якій представник третьої особи просила розгляд справи проводити у відсутності представника служби у справах дітей і сім`ї виконавчого комітету Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 10 вересня 2007 року зареєстрували шлюб, який рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.02.2021 у справі №357/12417/21 був розірваний. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . 07 травня 2024 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було винесено судовий наказ у справі №357/5566/24, яким стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , адреса проживання: [ADDRESS] , щомісячно аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.04.2024 та до досягнення повноліття. Державним виконавцем Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 20.06.2024 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №75352199, щодо примусового виконання виконавчого документу №2-н/357/1148/24 від 07.05.2024. Згідно з Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 95727 від 09.05.2025, всього станом на 01.05.2025 року згідно матеріалів виконавчого провадження відповідач має заборгованість зі сплати аліментів\~ в розмірі -\~ 59467,34 грн. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 06.05.2025, виданого комісією Служби у справах дітей і сім`ї виконавчого комітету Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, позивач проживає спільно зі своїми двома дітьми та їх бабусею за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання задовільні, створені належні умови для виховання та розвитку дітей. З довідки\~ №145 від 13 травня 2025 року за підписом директора та секретаря Білоцерківського ліцею-гімназії №12 Білоцерківської міської ради Київської області, вбачається, що\~\~ [PERSON] був учнем 5-В класу БЛ №12 м. Біла Церква та\~ вихованням дитини замається виключно батько. Відповідно до характеристики виданої учню 5-В класу [PERSON] , останній навчається в Білоцерківській ліцеї-гімназії №12 з першого класу вихованням останнього займається виключно батько. Мати у вихованні дитини участі не бере. Згідно висновку від 24.10.2025, комісія з питань захисту прав дитини Фурсівської сільської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Так, висновок органу опіки та піклування - виконавчого комітету міської ради щодо про позбавлення відповідача батьківських прав не є обов`язковим для суду (частини п`ята, шоста статті 19 СК України), такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом у сукупності з іншими доказами у справі. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 595/1638/19, провадження № 61-3503 св 21. Оскільки мати дитини, [PERSON] самоусунулася від виховання свого сина, не піклується про нього, не забезпечує йому нормальний розвиток, позивач просив позбавити останню\~ батьківських прав. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~ Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються\~ від виконання своїх обов`язків по виханню дитини. Відповідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таке рішення має бути прийнято з метою захисту інтересів неповнолітньої дитини, яка фактично позбавлена батьківського піклування. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року ( справа № 631/2406/15-ц провадження № 61-36905св18 ). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У справі «Мамчур проти України» від 16.07.2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). Таким чином, сукупність зібраних по справі доказів свідчить про те, що відповідач [PERSON] самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток свого сина, не цікавиться його навчанням, не забезпечує за ним необхідного догляду: харчування, медичного догляду та лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини, як складову виховання; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей. За наведених вище підстав суд прийшов до переконання, що відповідач по справі, в порушення вимог чинного законодавства України з питань охорони дитинства ухиляється від виконання батьківських обов`язків, що є правовою підставою для позбавлення її батьківських прав. Судом було вирішено не заслуховувати у судовому засіданні дитини, з метою не допущення порушення її емоційного, психологічного стану, а також у зв`язку із запровадженим на території України військового стану за для забезпечення життя та здоров`я. Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, проте у цій справі з урахуванням якнайкращих інтересів дитини, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення, а також із встановлених обставин на підставі досліджених та оцінених доказів у справі, які вказують на нехтування матір`ю своїм батьківським обов`язком, є всі підстави щодо позбавлення [PERSON] \~ батьківських прав. Питання щодо можливості позбавлення батьківських прав вирішувалось також Верховним Судом у постановах від 24 червня 2020 року у справі № 638/1496/17-ц (провадження № 61-35874св18), від 27 січня 2021 року у справі № 398/4299/17 (провадження № 61-2861св20), від 16 червня 2021 року у справі № 315/1279/19 (провадження № 61-3821св21). У постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 404/6391/16-ц (провадження № 61-40224св18) зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У постанові Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі № 296/7848/16-ц (провадження № 61-43695св18) зазначено, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У постанові Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц (провадження № 61-36905св18) зазначено про те, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Отже, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідач не намагається змінитися та зробити все від неї залежне для належного виконання батьківських обов`язків, остання свідомо ухиляється від цього. Як встановлено та зазначено вище, мати дитини [PERSON] не виконує свої обов`язки матері по відношеню до дитини, не піклується про нього, не забезпечує його нормальний розвиток. В свою чергу, позивач [PERSON] належним чином піклується про утримання та виховання сина. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі. Крім того, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Аналогічна правова позиція мститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 серпня 2021 року у справі № 331/8310/15, провадження № 61-4879св20. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved