Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

04 червня 2025 року представник [PERSON] адвокат Михалків Б.С. звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позовної заяви адвокат зазначає, що 31 травня 2019 року між сторонами було укладено шлюб зареєстрований Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що видано Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 31.05.2019 року, актовий запис №346. Від спільного шлюбу у них є спільна дитина, а саме син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, що видане Відділом актів запису актів цивільного стану Уряду міської частини Праги 8(Республіка Чехія) № [NUMBER] від 15.01.2020 року, являється громадянином України, на сьогоднішній день останній проживає з матір`ю. Представник позивача також зазначив, що причиною звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу стали обставини, при яких сімейне життя з відповідачем не склалося, шлюб носить тільки формальний характер, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. На підставі викладеного представник позивача просить суд розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Відзив по позовну заяву відповідач не подав. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 червня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання 21 жовтня 2025 року: - позивач та її представник не з`явилися, разом з тим адвокат подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, заперечень щодо заочного розгляду справи не надав. - відповідач повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Застосування технічних засобів фіксування під час розгляду цивільної справи не здійснювалось відповідно до\~ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників судового засідання. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, про що подав відповідну заяву, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України\~вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 31.05.2019, що видано Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб 31 травня 2019 року. Від спільного шлюбу у них є спільна дитина, а саме син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, що видане Відділом актів запису актів цивільного стану Уряду міської частини Праги 8(Республіка Чехія) №RA177113 від 15.01.2020 року, являється громадянином України, на сьогоднішній день останній проживає з матір`ю. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у ній докази, виходячи з їх належності та допустимості прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч.3\~ст.105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодекс. Згідно ч.1\~ст.110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2\~ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Причиною розпаду сім`ї стали протилежні погляди на життя. У сім`ї кожен живе своїм життям. Відновлення стосунків суперечить їх інтересам. Стаття 51 Конституції України\~передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у\~ст.24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.ч.3, 4\~ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ст.110 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Встановлено, що подружжя не підтримують подружніх та сімейних відносин. За час перебування у шлюбі сім`ї так і не утворилось, шлюб існує лише формально. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння. З урахуванням наведеного суд вважає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідача, що має істотне значення. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та доведені в суді, підтвердженні належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, а саме сина [PERSON] , [INFO] , то суд зазначає наступне. Як випливає з позовної заяви, між сторонами на день подання позову, не було досягнуто згоди щодо розміру аліментів, які будуть сплачуватися на утримання спільної малолітньої дитини, способу їх сплати. Відповідно до\~ст. 180 Сімейного кодексу України(далі -\~СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 2\~ст. 181 СК України, домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою\~статті 181 СК України\~передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Крім того, згідно із ч. 3ст. 181\~СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, не працездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та не рухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десяти кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають істотне значення. Сімейне законодавство зобов`язує батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, проте сторонами, не досягнуто згоди, щодо розміру та порядку сплати аліментів, а тому кошти на утримання дітей (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду. Відповідно до ч.2\~ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.5\~ст.263 ЦПК України\~обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Згідно\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі вищенаведеного, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини по забезпеченню їй рівня життя, необхідного і достатнього для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до вимог\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. сплаченого судового збору на користь позивача. На підставі наведеного та

Outcome: approved