Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~ТОВАРИСТВО З\~ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ\~З ПОВЕРНЕННЯ\~БОРГІВ» (далі -\~ТОВ «ФК ЄАПБ») звернулося до суду з зазначеною позовною заявою до відповідача, в якій просило стягнути з останнього заборгованість за договором позики в розмірі 29196,50 гривень, а також судові витрати. В обґрунтування позову посилається на те, що 21 грудня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1\~БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО\~НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі - ТОВ «1 БАНК») та [PERSON] був укладений договір позики № 4193158. 14 червня 2021 року між ТОВ «1\~БАНК» та ТОВ «ФК\~ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1\~БАНК» передало (відступило) ТОВ «ФК\~ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК\~ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «1\~БАНК» права вимоги до боржників та набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором позики № 4193158 від 21 грудня 2023 року. У зв`язку з тим, що відповідач порушив зобов`язання за договором позики ТОВ «ФК\~ЄАПБ» просило стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 29196,50 гривень та понесені судові витрати. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді\~Ананьївського\~районного суду\~Одеської\~області\~від 29\~липня\~2025\~року відкрито\~провадження\~у справі,\~постановлено\~проводити\~розгляд справи\~в\~порядку спрощеного\~позовного\~провадження у\~відповідності\~до\~частини п`ятої\~статті\~279\~ЦПК\~України\~без повідомлення\~сторін\~за\~наявними у\~справі\~матеріалами\~та встановлено відповідачеві строк для подання відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 178 ЦПК України (а.с.46-47). Відповідачеві [PERSON] , за зареєстрованим місцем його проживання, було надіслано копію ухвали судді про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками, про що містяться відомості в матеріалах справи (а.с.50). Поштовий конверт з вкладенням повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.55). Відповідно до положень пункту 5 частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Аналогічні положення закріплені у пунктах 3 та 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України, якими врегульовано порядок надсилання та вручення учасникам справи судових повісток та повідомлень. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року в справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року в справі №800/547/17 (П/9901/87/18), постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27 листопада 2019 року в справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року в справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року в справі № 24/260-23/52-б). За наведених обставин відповідач вважається таким, що 16 вересня 2025 року отримав копію ухвали судді про відкриття провадження у справі (а.с.55). В установлений судом строк відповідачем не було подано до суду відзив на позовну заяву, тому відповідно до вимог частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Крім того, відповідач із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не звертався та будь-яких інших заяв, клопотань не надавав. Отже, відповідач своїми процесуальними правами, передбаченими ЦПК України не скористався. Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи в порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Враховуючи викладене, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд доходить до наступного висновку. Вирішуючи спір у цій справі, суду належить встановити чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. 21 грудня 2023 року між ТОВ «1\~БАНК» та [PERSON] ,відповідачем у справі, було укладено договір позики № 4193158 (а.с.6-9), відповідно до якого ТОВ «1\~БАНК» надало [PERSON] кредит у розмірі 8000,00 гривень зі сплатою процентної ставки за перший день користування у розмірі 20,81%, яка діє протягом строку договору, процентної ставки з другого дня користування 3,00% в день, строком на 20 днів, тобто до 10 січня 2024 року, орієнтовна загальна вартість позики складає 9680,00 гривень. \~ \~ \~ \~Як вбачається з таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є додатком № 1 до договору позики загальна вартість кредиту становила 8000,00 гривень. Зазначений договір позики, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, підписані [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором\~«OSYeWg7CMe». \~ \~ \~ \~Згідно з розрахунком, складеним ТОВ «1 БАНК», заборгованість відповідача за договором позики № 4193158 від 21 грудня 2023 року станом на 16 травня 2024 року складає 29196,50 гривень (а.с.20-22). \~ \~ \~ \~14 червня 2021 року між ТОВ «1\~БАНК» та ТОВ «ФК\~ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого право грошової вимоги за договором позики №4193158 від 21 грудня 2023 року, укладеним між ТОВ «1\~БАНК» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК\~ЄАПБ» (а.с.10-13). \~ \~ \~ \~Позивачем надано суду додаткові угоди до зазначеного договору факторингу, якими строк дії договору неодноразово було продовжено (а.с.14, 15, 16). \~ \~ \~ \~Згідно з актом прийому-передачі реєстру боржників та реєстру божників № 24 від 16 травня 2024 року, реєстром боржників № 24 від 16 травня 2024 року ТОВ «ФК\~ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 29196,50 гривень (а.с.17, 18). \~ \~ \~ \~Статтею 11 ЦК України\~встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини 1\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. \~ \~ \~ \~Згідно з частиною 1\~статті 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями частини 1\~статті 627 ЦК України\~визначено, що відповідно до\~статті 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини 1\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). \~ \~ \~ \~Частиною 2\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. \~ \~ \~ \~Положеннями\~статтею 1049 ЦК України\~визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. \~ \~ \~ \~Згідно зі\~статтею 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. \~ \~ \~ \~За приписом\~статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. \~ \~ \~ \~Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». \~ \~ \~ \~У\~статті 3 вказаного Закону\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини 3\~статті 11 зазначеного Закону\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. \~ \~ \~ \~Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). \~ \~ \~ \~Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6\~статті 11 вказаного Закону). \~ \~ \~ \~Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12\~статті 11 Закону № 675-VIII. \~ \~ \~ \~Статтею 12 вказаного Закону\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. \~ \~ \~ \~Отже, виходячи з приписів\~Закону України «Про електронну комерцію», укладення електронного договору можливо шляхом зазначення електронного підпису одноразовим ідентифікатором. \~ \~ \~ \~Такий правочин відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію»\~вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. \~ \~ \~ \~Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20. \~ \~ \~ \~Як вбачається з матеріалів справи, між відповідачем з однієї сторони та ТОВ «1\~БАНК» з іншої, склалися кредитні правовідносини на підставі укладеного між ними договору позики в електронній формі. \~ \~ \~ \~Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідач за договором позики № 4193158 від 21 грудня 2023 року становить 29196,50 гривень. \~ \~ \~ \~Даних про те, що відповідачем були повернуті кошти за вказаним кредитним договором, матеріали справи не містять. \~ \~ \~ \~Всупереч принципу змагальності цивільного судочинства, визначеного статями\~12,\~81 ЦПК України, відповідач не надав свій контррозрахунок боргу за кредитним договором та не надав жодних доказів на спростування наведеного позивачем розрахунку заборгованості за кредитом. \~ \~ \~ \~В частині першій статті 512 ЦК України\~зазначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). \~ \~ \~ \~Положеннями статтей\~1077,\~1078 ЦК України\~визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). \~ \~ \~ \~Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). \~ \~ \~ \~Згідно зі\~статтею 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. \~ \~ \~ \~Частинами першою, другою\~статті 1082 ЦК України\~встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. \~ \~ \~ \~Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням\~статті 124 Конституції України. \~ \~ \~ \~Крім того, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. \~ \~ \~ \~В постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. \~ \~ \~ \~В матеріалах справи наявні належним чином завірені копії договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, укладеного між ТОВ «1\~БАНК» та ТОВ «ФК ЄАПБ», акт прийому-передачі реєстру боржників від 16 травня 2024 року, реєстр боржників № 24 від 16 травня 2024 року, платіжної інструкції про плату за договором факторингу. \~ \~ \~ \~Згідно сталої практики Верховного Суду доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 02 листопада 2021 року № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012, від 15 квітня 2024 року в справі № 2221/2373/12). \~ \~ \~ \~Таким чином, вищевказане свідчить про належне укладення між ТОВ «1\~БАНК» та ТОВ «ФК\~ЄАПБ» договору факторингу та перехід прав вимоги за договором позики № 4193158 від 21 грудня 2023 року. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що з відповідач [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики № 4193158 від 21 грудня 2023 року в розмірі 29196,50 гривень. \~ \~ \~ \~У зв`язку із задоволенням позовних вимог позивача, відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 3028 гривень, сплаченого позивачем при звернені з даним позовом до суду, оскільки сплата судового збору підтверджена платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 117983 від 13 червня 2025 року (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved