Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

27.08.2025 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» - адвокат Ушакевич М.П. (у тексті - ТОВ «ФК «Профіт Капітал», кредитор, позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (у тесті [PERSON] , позичальник, відповідач) про стягнення заборгованість за кредитним договором № R01.00603.004776772 від 09.01.2019 року у розмірі 76367,93 грн та понесених судових витрат. В обґрунтування позову зазначено, що 09.01.2019 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» (у тексті - АТ «Ідея Банк», банк) та [PERSON] укладено кредитний договір № R01.00603.004776772, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] грошові кошти на поточні потреби у розмірі 28863,01 грн на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язався в свою чергу одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Всупереч умов договору № R01.00603.004776772 від 09.01.2019 відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 19.12.2023 становить 76367,93 грн, та складається з наступного: 23653,26 грн - заборгованість за основним боргом; 52714,67 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. 19.12.2023 АТ «Ідея Банк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» уклали договір факторингу № 19/12-2023, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників АТ «Ідея Банк», в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором № R01.00603.004776772 від 09.01.2019. В подальшому, 22.12.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» уклали договір факторингу № 22/12-2023, за умовами якого ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг», в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором № R01.00603.004776772 від 09.01.2019, укладеним між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . Ухвалою від 28.08.2025 позовну заяву судом прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а. с. 60, 61). Позивачеві та представникові позивача копію ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі доставлено в електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи 29.08.2025, що підтверджується відповідними довідками, складеними відповідальним працівником суду (а. с. 63). Позивач і представник позивача у судове засідання не з`явилися. У п. п. 2, 5 прохальної частини позовної заяви представник позивача просить суд розгляд даної справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження і без участі позивача та його представника (а. с. 3, зворот а. с. 3). Відповідач копію ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі отримала 02.09.2025, що підтверджується поштовим повідомленням (а. с. 64). Відзиву на позов, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, а також будь-яких заяв, пояснень, доказів на спростування заяви позивача про існування заборгованості за кредитним договором, яка є предметом цього позову, відповідач до суду не подала. Відповідно до ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (у тексті - ЦПК України), у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (п. 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.10.2019 в справі № 917/1307/18). Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 275 ЦПК України). За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про її розгляд. За приписами ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У зв`язку з наведеним суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч. 13 ст. 7 ЦПК України). За вказаних обставин, за приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено,\~що 09.01.2019\~між АТ\~«Ідея Банк»\~та [PERSON] \~укладено кредитний\~договір №\~R01.00603.004776772,\~який остання\~підписала власноручним\~підписом.\~Відповідно до\~умов цього\~договору банк\~надав відповідачеві\~кредит на\~поточні потреби\~в сумі\~28863,01\~грн на\~41\~місяць, тобто до 09.06.2022; процентна ставка є фіксованою і складає 64,3 відсотків річних; реальна річна процентна ставка складає 73,48289491 відсотків річних (а. с. 5 - 8). Банк свої зобов`язання виконав, надавши відповідачеві кредитні кошти. Проте відповідач своїх зобов`язань не виконала, в зв`язку з чим станом на 19.12.2023 у неї утворилася заборгованість в сумі 76367,93 грн, яка складається з наступного: 23653,26 грн - заборгованість за основним боргом, 52714,67 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. Зазначена заборгованість підтверджується довідкою-розрахунком АТ «Ідея Банк» (а. с. 18). 19.12.2023 АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» уклали договір факторингу № 19/12-2023, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» передало за плату, а ТОВ «Оптіма Факторинг» прийняло права вимоги до боржників, зокрема і до [PERSON] за кредитним договором від 09.01.2019 № R01.00603.004776772 (а. с. 22 - 28). На виконання вимоги даного договору ТОВ «Оптіма Факторинг» перерахувало на рахунок АТ «Ідея Банк» 11776112,00 грн (а. с. 32 - 33). Відповідно до друкованого реєстру боржників № 1 ТОВ «Оптіма Факторинг» набуло право вимоги до відповідача на суму 76367,93 грн (а. с. 29 - 31). За таких обставин до ТОВ «Оптіма Факторинг», починаючи з 19.12.2023 відповідно до договору факторингу № 19/12-2023 перейшло право вимоги за кредитним договором R01.00603.004776772 від 19.12.2023, що укладено між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . В подальшому, 22.12.2023 ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» уклали договір факторингу № 22/12-2023 (а. с. 34 - 38), відповідно до якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передало (відступило) ТОВ «ФК «Профіт Капітал» права вимоги, а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняло права вимоги до боржників, зокрема і до [PERSON] за кредитним договором від 09.01.2019 № R01.00603.004776772. Відповідно до п. 2.1. договору факторингу ТОВ «Оптіма Факторинг» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає за плату права вимоги та зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Оптіма Факторинг» на умовах, визначених договором факторингу. Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед ТОВ «Оптіма Факторинг» та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. Пунктом 5.1. договору факторингу передбачено, що права вимоги вважаються такими, що перейшли від ТОВ «Оптіма Факторинг» до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» в день підписання друкованого реєстру боржників, за умови виконання ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язань, передбачених договором факторингу, щодо розрахунків (п. 4.1.). Відповідно до друкованого реєстру боржників № 1 ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло право вимоги до відповідача [PERSON] на суму 76367,93 грн (а. с. 39 - 41). ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язання за договором факторингу виконало в повному обсязі, перерахувавши 11861032,61 грн на користь ТОВ «Оптіма Факторинг» (а. с. 42). За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 22.12.2023, відповідно до договору факторингу № 22/12-2023, перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 09.01.2019 № R01.00603.004776772. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (у тексті - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною другою ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушила умови кредитного договору, ухилилася від сплати заборгованості у добровільному порядку, суд дійшов висновку, що позов ТОВ «ФК «Профіт Капітал» про стягнення заборгованості з [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 14370 від 17.07.2025 (а. с. 4). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному розмірі. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн, суд зазначає наступне. Пунктом першим ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною третьою ст. 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано: договір між ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Правовий курс» № 02-24 від 01.07.2024 про надання правничої допомоги, згідно якого загальна вартість наданих послуг складає 7000,00 грн; додаткову угоду № 1/1 від 01.07.2024 до договору про надання правничої допомоги № 02-24 від 01.07.2024; акт № 1 прийому-передачі реєстру боржників за договором про надання правничої допомоги № 02-24 від 01.07.2024; акт № 1 прийому-передачі наданої правничої допомоги від 24.07.2025; платіжну інструкцію № 1496 від 24.07.2025 (а. с. 43 - 51). Таким чином матеріалами справи підтверджено, що представником позивача надані належні та допустимі докази заявленого розміру витрат, пов`язаних з правовою допомогою, співмірності обсягу послуг, наданих адвокатом. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.01.2021 у справі № 925/1137/19; Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02.12.2020 у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03.02.2021 у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17.02.2021 у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката відповідачем не подано. Враховуючи складність справи, об`єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), ціну позову, суд вважає, що витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

Outcome: approved