Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-23 00:00:00

09.09.2025, [PERSON] звернувся в суд із вказаним вище позовом в якому просить: стягнути з відповідача в його користь 321595,88 грн. боргу, а також судові витрати. В обґрунтування якого посилається на те, що 16 листопада 2024 року, згідно договору позики, він дав в борг [PERSON] позику на суму 300000 грн. про, що свідчить нотаріально посвідчений договір позики від 16.11.2024 та письмова розписка від 16.11.2024. Відповідач зобов`язувався повернути вказані кошти до 16 травня 2025 року. Однак, всупереч взятого на себе обов`язку, [PERSON] по день подання позову - борг не повернув, чим порушив виконання свого зобов`язання. Така протиправна поведінка відповідача грубо порушує його права та інтереси. Оскільки відповідач не бажає вирішити даний спір у позасудовому порядку, то він змушений звернутися з даним позовом в суд за захистом порушених прав та інтересів. Ухвалою від 11.09.2025 в зазначеній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 06.10.2025. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. 06.10.2025, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 24.10.2025. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, від його представника [PERSON] , надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності та про підтримання позову з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про місце та час проведення судового засідання повідомлявся вчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України - не здійснюється. Згідно правил\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони. Поряд з цим, ч. 1 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, суд встановив наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, «здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. За принциповими положеннями ст.\~12 ЦПК України, які встановлюють змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Матеріалами справи встановлено, що 16 листопада 2024 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики посвідчений приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Чопиком Ю.С., зареєстрованого за № 1733, відповідно до якого позикодавець надав у борг позичальнику (відповідачу) грошові кошти в сумі 300000 (триста тисяч) гривень, а позичальник зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів в строк до 16.05.2025, що також підтверджується розпискою від 16.11.2024. Однак як встановлено в судовому засіданні зазначені кошти в договорі позики, відповідач не повернув у вказаний строк. Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно до п.1 ст.1049 діючого Цивільного кодексу України, передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Правова позиція про наявність права на одержання від позичальника процентів від суми позики, навіть у тому випадку, якщо договором не передбачено нарахування та одержання зазначених коштів, висловлена у постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 у справі № 6-36цс14. Випадки, коли договір позики вважається безпроцентним (безоплатним), зазначені в частині другій статті 1048 ЦК України. Під час вирішення питання про можливість нарахування та стягнення процентів від суми позики у розмірі, визначеному на рівні облікової ставки НБУ, згідно із ч.1 ст. 1048 ЦКУ, необхідно мати на увазі, що такі проценти нараховуються у разі: 1. Якщо у договорі позики не зазначені проценти або не вказано, що він безпроцентний; 2. Предметом договору є грошові кошти у національній валюті України гривні; 3. Період нарахування процентів від суми позики є період дії договору позики в межах строку, протягом якого позичальник може правомірно не сплачувати кредитору борг (що відбувається у разі повернення боргу періодичними платежами). Оскільки на період після закінчення цього строку позика не надавалась. Такі висновки щодо періоду стягнення процентів Велика Палата Верховного Суду зробила у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 та у постанові від 31.10.2018 у справі № 14-318цс18, Таким чином, враховуючи наведене, відповідач зобов`язаний сплатити проценти від суми позики за період з 16.11.2024 по 16.05.2025. Згідно даних НБУ облікова ставка у період, що охоплюється Договором позики № 1733 становила: з 01.11.2024 по 13.12.2024 13,0%; з 13.12.2024 по 24.01.2025 13,5%; з 24.01.2025 по 07.03.2025 14,5%; з 07.03.2025 по 06.06.2025 15,5%, таким чином розмір процентів від суми позики за вказаний період, становить 21595,88 грн. Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позов про стягнення боргу підставний та підлягає задоволенню, оскільки позикодавець вправі вимагати повернення позики, так як позичальник - відповідач, отримавши у власність передані йому позикодавцем позивачем гроші, став зобов`язаним повернути позикодавцю предмет позики в обумовлений договором позики строк. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в користь позивача в розмірі 3215,96 грн.

Outcome: approved