Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

В серпні 2025 року заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу у період 23.11.2001 року по день його смерті [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що з вересня 2001 року заявниця з [PERSON] почали зустрічатися,в листопаді 2001 року за згоди заявниці [PERSON] перевіз до її помешкання за адресою: [ADDRESS] свої речі і вони стали жити однією сім`єю у зазначеній квартирі, вести спільне господарство та побут. Заявниця та [PERSON] проживали разом однією сім`єю як чоловік та дружина майєе 25 років без укладення шлюбу з усіма правами та обов`язками, притаманними законному шлюбу. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . За життя, померлий [PERSON] , [INFO] , залишив заповіт, посвідчений 10.04.2021 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Швейновою Н.С., зареєстровано в реєстрі за № 76 (Бланк НМР 959232). Цим заповітом померлий [PERSON] заповів належну йому на праві власності квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] 30 липня 2025 року Заявниця звернулась до приватного нотаріусу Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Швейнової Наталі Сергіївни з заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлого цивільного чоловіка [PERSON] , з яким вони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. 30 липня 2025 року приватним нотаріусом Швейновою Н.С. було заведено спадкову справу за № 74400861, номер у нотаріуса: 32/2005, щодо спадщини померлого, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 82031181 від 30.07.2025 року. У зв`язку з наведеним, у Заявниці виникла необхідність встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] , з 23 листопада 2001 року і по день його смерті ( [INFO] ). Ухвалою суду від 01.09.2025 року відкрито провадження у справіта призначено розгляд справи в порядку окремого провадження. Ухвалою суду\~від 01.09.2025\~року витребувано у Приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Швейнової Наталі Сергіївни ( адреса: Миколаївська обл., м. Миколаїв, 54005, вул. Адмірала Макарова, 5) належним чином засвідчену копію спадкової справи № 32/2005 , яка відкрита після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . На виконання вимог ухвали суду 20.10.2025 року надійшла копія спадкової справи № 15/2025 до майна померлого [PERSON] , яка заведена приватним нотаріусом Швейною Н.С. Суд, заслухавши пояснення заявниці, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які є близькими родичами та колегами по роботі [PERSON] , дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наведеного нижче. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] , помер [INFO] , у м. Миколаєві, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 24.07.2025 року, виданим Миколаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №956 від 24.07.2025 року. Факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] як подружжя без реєстрації шлюбу з листопада 2001 року до дня смерті [PERSON] підтверджується інформацію про зареєстроване місце проживання [PERSON] за адресою місця постійного проживання [PERSON] , а а також медичною документацією, з якої вбачається що [PERSON] проживав постійно із заявницею за адресою [ADDRESS] Місце проживання [PERSON] з 01.08.2002 року до 20.02.2021 року було зареєстроване по [ADDRESS] , а з 20.02.2001 року по [ADDRESS] , фактично він проживав з 23.11.2001 року і до дня смерті у квартирі своєї цивільної дружини (Заявниці у справі) за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Актом про проживання від 04.08.2025 року, засвідченим начальником ЖЕК-1 ЖКП ММР «БРИЗ» З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] в усіх документах зазначав адресою свого проживання саме місце їх спільного проживання « [ADDRESS] ». На підтвердження вказаного, [PERSON] надано копії наступних документів: - Квитанція № 23 від 05.04.2017 року, згідно якої платником є « [PERSON] , [ADDRESS] ». - Товарний чек № 2505/3 від 25.05.2018 р. ФОП [PERSON] на придбання та монтаж вхідної двері, у я кому зазначено платника [PERSON] , Обсерваторна, 10. - Виписка з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого про те, що хворий [PERSON] , 1963 р., домашня адреса - [ADDRESS] , знаходився на стаціонарному лікування у нейрохірургічному відділенні БСМП з 04.07.2004 по 19.07.2004 року. - Результат дослідження на COVID-19 № 81798 від 09.12.2020, у якому зазначена інформація про пацієнта « [PERSON] , [INFO] , адреса - [ADDRESS] ». - Трудовий договір від 03.01.2005 між [PERSON] та ООО «Глетчер», у п. 23 «Відомості про працівника» якого зазначено: «місце проживання: [ADDRESS] ». - Фото конверта особистого листа, направленого [PERSON] від ДСК «Чорноморське Морське Пароплавство», адреса проживання на якому зазначена « [ADDRESS] ». [PERSON] та [PERSON] мали намір укласти шлюб та подали заяву до Миколаївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Реєстрацію шлюбу було призначено на 27.09.2025 року, що підтверджується довідкою, виданою 30.07.2025 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану № 171/23.12-50 Померлий [PERSON] , [INFO] , залишив заповіт, посвідчений 10.04.2021 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Швейновою Н.С., зареєстровано в реєстрі за № 76 (Бланк НМР 959232). Цим заповітом померлий [PERSON] заповів належну йому на праві власності квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] 30 липня 2025 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріусу Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Швейнової Наталі Сергіївни з заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлого цивільного чоловіка [PERSON] , з яким вони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. 30 липня 2025 року приватним нотаріусом Швейновою Н.С. було заведено спадкову справу за № 74400861, номер у нотаріуса: 32/2005, щодо спадщини померлого, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 82031181 від 30.07.2025 року. У судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила, що з листопада 2001 року її мати [PERSON] та вітчим, [PERSON] , почали спільно проживати однією сім`єю. Вітчим фактично замінив їй батька, їх усі сприймали як сім`ю. Улітку 2025 року [PERSON] помер на робочому місці, після чого родина організовувала поховання. У судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що знає [PERSON] як колегу по роботі. За її словами, [PERSON] завжди допомагав їм у робочих питаннях, спілкувався ввічливо та доброзичливо. [PERSON] неодноразово розповідала про спільні свята з Л.В., зазначала, що вони разом вели господарство та проживали однією сім`єю. У судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що була свідком знайомства [PERSON] та [PERSON] , після чого вони вирішили проживати разом та вели спільне господарство, мали спільні фінанси. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Положеннями ст. 1264 ЦК України регламентовано, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справу про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК(2947-14) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка. Згідно вимог ч.4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 СК України. Таким чином заявницею доведено, що встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] має для неї юридичне значення, в іншому, окрім судового порядку встановити такий факт вона не має можливості, у зв`язку із чим суд вважає за можливе задовольнити заяву, оскільки встановлено, що заявниця спільно проживала з померлим [PERSON] не менш як двадцять років до дня відкриття спадщини, їхнім взаєминам були притаманні ознаки шлюбу і сім`ї, що підтверджується дослідженими судом доказами. За такого, матеріалами справи та дослідженими судом доказами підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] з 2001 року по день його смерті [INFO] проживали разом однією сім`єю та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] , а отже заява підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved