Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

13 червня 2025 року ТОВ «ВІН ФІНАНС» звернулося до Миколаївського районного суду Миколаївської області з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 23179,47 грн та судові витрати. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 18.04.2019 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та гр. [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 803871. Відповідно до індивідуальної частини договору № 803871 про надання фінансового кредиту, ТОВ «Авентус Україна», надав відповідачу позику у сумі 7000 грн. ТОВ «Авентус Україна» виконав умови договору про надання фінансового кредиту № 803871 від 18.04.2019 року та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 7000 грн, а відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми позики та сплати пені і комісії, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед новим кредитором ТОВ «ВІН ФІНАНС». Відповідно до розрахунку заборгованості, що був складений на дату укладення договору відступлення права вимоги № 1 від 12.04.2018, загальна сума заборгованості відповідача перед новим кредитором складає 17711,20 грн, а саме: Сума основного боргу - 5200,00 грн. Сума боргу за процентами - 1872,00 грн. Сума боргу за пенею і штрафами - 0,00 грн. 12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (ТОВ «ВІН ФІНАНС») укладено договір факторингу № 1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами. Відповідно до п.2.2 договір факторингу № 1 від 12.04.2018 року - окрім іншого зазначено: у випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимоги - кожен наступний реєстр прав вимоги є самостійним додатком та не замінює попередній. 12.04.2018 року укладено додаткову угоду № 24 та на виконання договору факторингу підписано реєстр прав вимоги № 24 від 21.08.2019 року про те, що на умовах вищезазначеного договору право вимоги до ряду боржників в тому числі до гр. [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту № 803871 від 18.04.2019 року перейшло до нового кредитора - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (ТОВ «ВІН ФІНАНС»). Заборгованість відповідача за кредитним договором № 803871 від 18.04.2019 року - 17 711,20 грн. Сума збитків з урахуванням 3% річних - 1 595,46 грн. Сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 3 872,81 грн. Разом заборгованість становить - 23 179,47 грн. З огляду на викладене ТОВ «ВІН ФІНАНС» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 23179.47 грн, а також судові витрати. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 07 липня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 07 серпня 2025 року у Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» запитано належні докази заборгованості відповідача, а саме: відомості про зарахування коштів шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника за договором № 803871 від 18.04.2019, тобто, надати первинні документи бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять ці відомості; детальний розрахунок суми заборгованості за договором № 803871 від 18.04.2019, а також заявлених до стягнення інфляційних витрат та 3% річних. У зв`язку з невиконанням позивачем вимог ухвали, ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 02 жовтня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» повторно зобов`язано надати пояснення щодо виявлених розбіжностей у розмірі заборгованості відповідача та детальний розрахунок суми заборгованості за договором № 803871 від 18.04.2019, а також заявлених до стягнення інфляційних витрат та 3% річних; належні докази заборгованості відповідача, а саме: відомості про зарахування коштів шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника за договором № 803871 від 18.04.2019, тобто, надати первинні документи бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять ці відомості. Позивач повторно не виконав вимоги ухвали суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, причин не прибуття в судове засідання суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронних кабінетів як позивача, так і його представника. Водночас представник позивача в п. 6 прохальної частини позову, заявив клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про місце, день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, подав заяву через канцелярію суду де просить суд розглядати справу за її відсутності, вимоги визнає частково, а саме в частині заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5200 грн, з відсотками та витратами на правничу допомогу не погоджується. Також надала документи, які підтверджують наявність в неї трьох дітей та не великий дохід. У судових засіданнях, які відбулись 07.08.2025, 02.10.2025 [PERSON] підтвердила, що брала позику на суму 5200 грн, але не погоджується з нарахованими відсотками та штрафними санкціями, витратами на правову допомогу. Вказує, що борг не сплатила через скрутне матеріальне становище, війну, має трьох дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію позивача, відповідача, дійшов таких висновків. Одразу слід зафіксувати, що відповідно до наказу ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» від 25.07.2024 № 55-к з 25.07.2025 товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» перейменоване у товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» на підставі рішення Загальних зборів учасників ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (протокол від 25.07.2025 № 1706). Судом встановлено, що 18 квітня 2019 року між товариством з обмеженою відповідальності «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір № 803871 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту (далі-Договір). Розділом 1 Договору встановлено ПРЕДМЕТ, УМОВИ НАДАННЯ ПОЗИКИ ТА СТРОК ДІЇ ДОГОВОРУ. Відповідно до п. 1.1. Договору, Товариство зобов?язується надати Клієнту грошові кошти в загальній сумі 5 200,00 грн (далі - «Позика»), на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат Клієнта, а Клієнт зобов?язується повернути Позику та сплатити проценти за користування Позикою. Пунктом 1.2. Договору встановлено, що Позика видається строком на 20 днів. Договір діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов?язань за цим Договором. Пунктом 1.3. Договору Сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування Позикою: 1.3.1. Знижена процентна ставка становить 1,71 % від суми Позики за кожен день користування Позикою (624,15 % річних) у межах строку надання Позики, зазначеного в пункті 1.2 цього Договору. 1.3.2. Стандартна процента ставка становить 1,80 % від суми Позики за кожний день користування Позикою (657,00 % річних). 1.3.3. Стандартна процентна ставка застосовується згідно з пунктами 1.7., 3.4., 3.6.2. цього Договору. Як встановлено п. 1.4. Договору, загальна вартість Позики за зниженою ставкою складає 134,20 % від суми Позики (у процентному виразі) або 6 978,40 грн. (у грошовому виразі) та включає в себе проценти (відсотки) за користування Позикою - 34,20 % від суми Позики (у процентному виразі) або 1 778,40 грн. (у грошовому виразі). Відповідно до п. 1.5. Договору, позика надається шляхом перерахування Товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок, наданий Клієнтом. Відповідно до п. 1.6. Договору, у випадку неможливості виконання зобов?язань за Договором у повному обсязі та у встановлений строк, Клієнт має право ініціювати продовження строку користування Позикою та зміну дати погашення Позики, шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. Після отримання Товариством коштів у розмірі нарахованих та несплачених процентів, заява Клієнта про продовження строку користування Позикою вважається поданою. Відповідно до п. 1.7. Договору, після вчинення Клієнтом дій згідно з пунктом 1.6. цього Договору, та у разі якщо залишок суми Позики складає не менше ніж 400 (чотириста) гривень, Товариство має право, але не обов?язок, продовжити строк користування Позикою. Новий строк користування Позикою обчислюється з дня, наступного за днем вчинення Клієнтом дій згідно з пунктом 1.6. цього Договору та дорівнює 20 днів. Нова дата повернення Позики відображається у Особистому кабінеті Клієнта. Протягом нового строку користування позикою проценти (відсотки) нараховуються за стандартною процентною ставкою. Підпунктом 5 пункту 2.1. Договору визначено, що Товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Клієнта. Підпунктом 4 пункту 2.3. Договору визначено, що клієнт має право у випадку неможливості виконати зобов?язання у встановлений термін у повному обсязі, ініціювати продовження (пролонгацію) строку, на який надається Позика у порядку, визначеному Договором. Відповідно до пп. 1 п. 2.4. Договору, клієнт зобов?язаний у встановлений Договором строк, повернути Позику та сплатити проценти за користування, штрафи та пені ( разі наявності). Розділом 3 Договору визначено ПОРЯДОК ПОВЕРНЕННЯ ПОЗИКИ ТА НАРАХУВАННЯ / СПЛАТИ ПРОЦЕНТІВ. 3.1. Сторони домовилися, що повернення Позики та сплата процентів за користування Позикою здійснюватимуться згідно Графіка платежів, який є невід?ємною частиною цього Договору. 3.2. Нарахування процентів за Договором здійснюється за зниженою процентною ставкою на залишок фактично заборгованості за Позикою за фактичну кількість календарних днів користування Позикою. Проценти з користування Позикою нараховуються щоденно, починаючи з дня надання Позики (відправки грошових коштів в банківський картковий рахунок) в межах строку надання Позики, визначеного у пункті 1.2. цього Договору, з виключенням дати повернення Позики та сплати нарахованих процентів, зазначеної у Графіку платежів (Додаток до цього Договору). 3.3. Умови застосування зниженої процентної ставки - дотримання Клієнтом терміну повного повернення Позика зазначеного у Графіку платежів, недопущення прострочення виконання зобов?язання більше 3 (трьох) календарних днів. 3.4. У разі недотримання умов застосування зниженої процентної ставки, нарахування процентів здійснюється на умовах пункту 3.2., але за стандартною процентною ставкою. 3.6. У разі порушення Клієнтом строків виконання зобов?язань за Договором: 3.6.1. протягом Пільгового періоду з 1 (першого) по 3 (третій) день прострочення виконання зобов?язань Клієнт нарахування процентів не здійснюється; 3.6.2. з 4 (четвертого) дня прострочення заборгованості Товариство визнає заборгованість за Позикою проблемною розпочинає роботу по стягненню заборгованості та відновлює щоденне нарахування процентів за користування Позикою за стандартною процентною ставкою, яке здійснюється не більше ніж до 90 дня прострочення. 3.7. Клієнт розуміє та надає згоду Товариству, що використання стандартної процентної ставки відповідно я пунктів 1.7., 3.4., 3.6.2. Договору є наперед обумовленим та не є односторонньою зміною умов Договору. Відповідно до п. 4.4. Договору, у випадку прострочення повернення суми позики, Клієнт зобов?язаний сплатити Товариству штраф в розмірі 62,40 грн. за кожен день прострочення, починаючи з 4 (четвертого) дня прострочення виконання зобов`язань за Договором. Штрафи за Договором нараховуються у момент сплати, але в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів та пені), нарахованої за порушення Клієнтом зобов?язань за цим Договором, не може перевищувати 50% суми, одержаної Клієнтом за цим Договором, і становить: 2 600,00 грн. В розділі 7 Договору міститься інформація про підписання договору з боку [PERSON] електронним підписом 18.04.2019 16:12:39. Додатком 1 до договору є Графік платежів, яким встановлено, що дата повернення позики та сплати нарахованих процентів: 08.05.2019. Сума позики 5200 грн, сума нарахованих процентів 1778,40 грн, разом 6978,40 грн. Відповідно до довідки ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (без дати та номеру), прийняття та підтвердження умов Договору, його підписання зі сторони Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами копіювання за зразком, попередньо узгодженим сторонами в укладеному між сторонами Договорі про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів. Договір зі сторони Позичальника було підписано електронним підписом, що створений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора, який сформовано автоматично на стороні Товариства та направлено Позичальнику на номер мобільного телефону, повідомлений останнім Товариству (далі - одноразовий ідентифікатор) відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 № 675-VIII: сума кредиту (грн) 5200,00, знижена процентна ставка, в день (%) 1,71%, стандартна процентна ставка, в день (%) 1,81%, одноразовий ідентифікатор А642314, фінансовий номер телефона, на який відправлено одноразовий ідентифікатор +380669414026, дата переказу кредитних коштів - 18.04.2019. ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» листом від 07.05.2025 № 5590-ВП надало інформацію ТОВ «АВЕНТУС Україна», що ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Для цього підприємство внесене в державний реєстр фінансових установ (свідоцтво серія ФК № 1582 від 02.07.2015) та отримало Ліцензію Національного банка України № 21/1064-рк від 08 червня 2023 року. Між підприємствами укладено угоду на переказ коштів № ВП-200417-1 від 20.04.17. Відповідно до договору ВП-200417-1 від 20.04.17 було здійснено за дорученням ТОВ «Авентус Україна» успішні перекази коштів на картки клієнтів, серед яких під № 218: 18.04.2019 на суму 5200 грн, маска картки [NUMBER] , код авторизації 237820, номер транзакції в системі WayForPay - creditplus-1930237. В матеріалах справи міститься також картка обліку договору (розрахунок заборгованості) за підписом директора ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», відповідно до якого заборгованість відповідача за основним боргом становить 5200,00 грн, проценти за стандартною ставкою 10015,20 грн, штраф 2496,00 грн, загальна заборгованість 17711,20 грн. 12 квітня 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (надалі-Фактор) та ТОВ «АВЕНТУС Україна» (надалі-Клієнт) укладено договір факторингу № 1, відповідно до п. 2.1. якого Клієнт зобов?язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов?язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Розмір оплати послуг фактора за надання фінансування Клієнту за цим Договором за кожен Реєстр прав вимоги становить 100,00 (сто) гривен 00 копійок (надалі «ціна продажу»), в т.ч. ПДВ 20%, що сплачуються Клієнтом протягом 5 (п?яти) банківських днів з дати складання кожного Реєстру прав вимог на банківський рахунок Фактора, зазначений у відповідному пункті цього Договору. Відповідно до п. 4.1. Договору право вимоги переходить від Клієнта до Фактора на в день підписання ними відповідного Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку. «Право вимоги» - означає всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (п. 1.3. Договору). 21 серпня 2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ТОВ «АВЕНТУС Україна» підписано Реєстр прав вимог № 24 де під пунктом 812 вказано таку інформацію: номер кредитного договору 803871, ПІБ боржника [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , дата кредитного договору 18.04.2019, заборгованість по основному боргу (тіло кредиту, грн) 5200,00; заборгованість по відсоткам, грн 1872,00; загальна заборгованість (грн) 7072,00. Реєстр підписано сторонами та підписи відповідно скріплені печатками. В пункті 4 Реєстру вказано, що сторони підтверджують, що при підписанні цього Реєстру прав вимог, документи, що підтверджують Право вимоги, а саме Кредитні договори з додатками, передані Фактору в повному обсязі, шляхом направлення електронного листа на електронну пошту Фактора v.sorochynskyi@dgfinance.com.ua. Даний Реєстр прав вимог набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін, вказаної на його початку, та є невід`ємною частиною Договору. Позивач надав також додаткову угоду № 24 від 21.08.2019 до договору факторингу № 1 від 12.04.2018, в якій узгоджено викласти п. 3.1.1 Договору в наступній редакції, а саме: «Фінансування - належна до сплати Клієнту сума грошових коштів встановлюється в кожному Реєстрі прав вимог окремо, та складає: 8,00 (вісім)% від основної суми заборгованості (тіло кредиту)»; викласти п. 3.1.2 Договору в наступній редакції. а саме: «Фінансування - належна до сплати Клієнту сума грошових коштів. яка вказана у відповідному Реєстрі прав вимог і складає 442 250, 25 грн. і сплачується Фактором сіма платежами. Відповідно до довідки ТОВ «АВЕНТУС Україна» від 03.04.2025 № 84/25-АГ, товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» дійсно підтверджує здійснення товариством з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» (до зміни назви - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»), розрахунків за відступлені права вимоги до позичальників ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», відступлення яких відбулось на підставі Договору факторингу № 1 від 12.04.2018, з усіма додатковими угодами до нього. Розрахунки проведені в повному обсязі, станом на звітну дату заборгованість відсутня. В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості (станом на дату відступлення права вимоги), підготовлений ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», де міститься така інформація: номер кредитного договору 803871, дата укладення кредитного договору18.04.2019, дата укладення договору факторингу 12.04.2018, дата укладення додаткової угоди до договору факторингу (дата переуступки права вимоги) 21.08.2019, сума боргу за тілом кредиту, грн. 5200,00, сума боргу за відсотками, грн. 1872,00, сума боргу за пенею та штрафами, грн. 0,00, сума загальної заборгованості, грн. 17711,20. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» з метою надання вичерпної інформації щодо даних, які підтверджують видачу на платіжні карти клієнтів онлайн кредитів, право вимоги по яким було передано ТОВ «ВІН ФІНАНС», до зміни назви - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» згідно Договору факторингу № 1 від 12.04.2018 повідомило листом від 09.05.2025 № 4407/25-Е інформацію, серед якої також в пункті 368 міститься інформація щодо відповідача. Суд, безпосередньо дослідивши усі засоби доказування, що подані сторонами, дійшов таких висновків. Відповідно до положень ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно диспозиції ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015 (далі Закон № 675), пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону № 675). Статтею 12 Закону № 675 визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону № 675 передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону № 675). Частина 1, 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частинами 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статті 527, 530 ЦК України визначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, з досліджених безпосередньо в судовому засіданні матеріалів справи суд встановив, що його сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано такий кредит, строк та умови його надання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на таких умовах шляхом підписання означеного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Матеріалами справи підтверджується той факт, що сума кредиту, яка була обумовлена між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] була отримана відповідачем 18.04.2019. Відповідач в наданій суду письмовій заяві та безпосередньо у судових засіданнях підтвердила факт отримання в кредит 5200 грн. За встановлених обставин, на підставі досліджених матеріалів цивільної справи, враховуючи викладені вище норми матеріального права, суд дійшов висновку, що оскільки відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за Кредитним договором, не повернувши кредитодавцю як основну суму боргу, так і обумовлені цим правочином відсотки за користування кредитом, факт порушення умов кредитного договору зі сторони відповідача є доведеним стороною позивача. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] не виконала у повному обсязі грошове зобов`язання щодо повернення суми кредиту (тіла кредиту та відсотків за користування ним), суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 5200 грн у рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту та відсотків у сумі 1872 грн підлягають задоволенню. Суд вважає обґрунтованою саме такий розмір відсотків, що розрахований за стандартною процентною ставкою з урахуванням строку договору 20 днів та враховує, що саме такий розмір відсотків зазначений в розрахунку заборгованості (станом на дату відступлення права вимоги), підготовлений ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (а/с 29 зворот) та переданий позивачу за Реєстром прав вимог № 24 від 21 серпня 2019 (а/с 26-27). Слід звернути увагу, що позовна заява містить численні помилки, зокрема вказано, що відповідачу видано кредит на суму 7000 грн, що матеріалами справи спростовано; вказано, що сума заборгованості відповідача становить 17711,20 грн та складається з суми основного боргу 5200 грн, суми боргу за процентами 1872 грн, сума боргу за пенею та штрафами 0 грн, що сумарно не складає 17711,20 грн. Також позивачем одразу в тексті позовної заяви здійснено розрахунок 3% річних та інфляційних втрат починаючи з 23.02.2019, тоді як договір укладено між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] 18.04.2019, крім того взято за основу суму 17711,20 грн, що є помилкою. Так, відповідно до Реєстру прав вимог № 24 який 21 серпня 2019 підписано та скріплено печатками ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ТОВ «АВЕНТУС Україна», позивач набув право вимоги до відповідача на суму 7072 грн: заборгованість по основному боргу (тіло кредиту, грн) 5200,00; заборгованість по відсоткам, грн 1872,00. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 січня 2019 року у справі № 909/1411/13, від 13 жовтня 2021 року у справі № 910/11177/20). Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі №911/3185/20). Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже ТОВ «ВІН ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до [PERSON] на суму 7072 грн, а відтак позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 10639,20 грн задоволенню не підлягають. Внаслідок того, що позивачем не вірно визначений період нарахування 3% річних та інфляційних втрат та розмір заборгованості, судом зроблено перерахунок та відповідно зроблено висновок, що за період з 22.08.2019 по 23.02.2022 з відповідача на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 1 444,86 грн та 532,43 грн три проценти річних, а всього 7 072,00 (сума боргу) + 1 444,86 (інфляційне збільшення) + 532,43 (штрафні санкції) = 9 049,29 грн. Що стосується прохання позивача про стягнення із відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн, то суд зазначає про таке. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Вирішуючи питання про відшкодування позивачеві судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи, суд враховує вимоги ст. 137 ЦПК України, якими передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зробила правовий висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Наведена правова позиція є чинною і станом на день ухвалення судом рішення у справі №711/10120/24, доказом чому є постанова Верховного Суду від 15.01.2025 у справі №386/136/21 (провадження № 61-10886св24). Із досліджених судом матеріалів справи встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії таких документів: договір про надання правової допомоги № 33 від 22.03.2024, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 11306/10, акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 12.06.2025, детальний опис робіт, відповідно до якого здійснено підготовку позовної заяви з додатками, що оцінено в 5000 грн. У зв`язку із дослідженими письмовими доказами на підтвердження надання позивачу правничої допомоги у справі щодо стягнення боргу з відповідача, суд констатує, що позивачем надано належні та допустимі докази щодо наданої правничої допомоги. Відповідач заперечує щодо розміру витрат на правничу допомогу, покликаючись на те, що заявлена сума є завищеною та неспівмірною зі складністю справи. З огляду на ціну позову та складність справи, яка є типовою та не потребує значних зусиль для підготовки позовної заяви, враховуючи допущені очевидні помилки, задоволенню підлягає сума у розмірі 1000 гривень витрат на професійну правничу допомогу (з урахуванням ч. 4 ст. 137 ЦПК України). Із дослідженої платіжної інструкції кредитового переказу коштів судом встановлено, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн (з урахуванням понижуючого коефіцієнта 0,8). Водночас ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з урахуванням того, що позов задоволено на 39,06%, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 946,38 грн судового збору та 390,60 грн витрат на професійну правничу допомогу. Щодо клопотання позивача про поновлення строку на звернення до суду з цим позовом, то відповідачем не заявлено про застосування позовної давності, строк звернення до суду позивачем не пропущено, тому питання щодо строків позовної давності до вимог позивача вирішенню судом не підлягає.

Outcome: partial