Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

Позивач ТОВ «Свеа Фінанс» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить стягнути заборгованість за укладеним з АТ «Ідея Банк» 10.12.2019 кредитним договором № Z02.20966.006060569 та за угодою про відкриття кредитної лінії № С-001-068076-19-980 від 27.08.2019 в сумі 184\~557,15 грн., посилаючись на відступлення права вимоги за договором та неналежне виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. В обґрунтування вимог зазначено про укладення 10 грудня 2019 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачем кредитного договору, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит в сумі 66\~400,00 грн. строком на 48 місяців з погодженою відсотковою ставкою 1,99% річних, однак відповідачем зобов`язання за договором виконувалися неналежним чином, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 87\~652,27 грн., з яких 47\~476,01 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1\~996,26 грн. заборгованість за відсотками, 38\~180,00 грн. заборгованість аз іншими процентними платежами. Крім того, 27 вересня 2019 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено угоду про відкриття кредитної лінії та кредитного обслуговування кредитної кратки та страхування № Ч-001-068076-19-980, відповідно до умов якої банк надав клієнту кредит шляхом встановлення кредитної лінії в сумі 200\~000,00 грн. із доступним лімітом на момент укладення договору 33\~500,00 грн. та відсотковою ставкою за користування коштами кредитної лінії 24,00%. Відповідачем зобов`язання за угодою виконувалися неналежним чином, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 96\~904,88 грн., з яких 40\~006,20 грн. заборгованість за тілом кредиту; 56\~898,68 грн. заборгованість за відсотками. Між позивачем та АТ «Ідея Банк» 25 липня 2023 року укладено договір факторингу № 01.02-31/23, за яким позивачу відступлено право вимоги за договором № Z02.20966.006060569 та за угодою про відкриття кредитної лінії № С-001-068076-19-980, тому з метою захисту прав нового кредитора, просить вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 15 серпня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 22 жовтня 2025 року розгляд справи ухвалено проводити у заочному порядку. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України. Згідно прохальної частини тексту позовної заяви, представник позивача Варшавський К.А. просить проводити розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] не повідомила причини неявки, відзиву на позов не подала, поштове відправлення про виклик до суду, направлене на зареєстровану адресу місця проживання відповідачки, вручено адресату 30.09.2025. Ураховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків. Відповідно до положень частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч.1 ст. 1046 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, 10 грудня 2019 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Z02.20966.006060569, відповідно до умов якого (п.1.1.) банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 66\~400,00 грн. включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього договору (а.с. 57-58 копія договору з додатками). Пунктом 1.2 договору сторони погодили, що банк надає кредит у день підписання даного договору строком на 30 місяців, датою видачі кредиту є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок позичальника. Згідно пунктів 1.3, 1.4. договору, за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 1,99% річних , строк кредиту 48 місяців. Дата повернення кредиту 10 грудня 2023 року. Пунктом 1.5 договору погоджено сплату банку комісії за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості згідно тарифів банку та інших комісій за ведення рахунку. 27 вересня 2019 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено угоду про відкриття кредитної лінії та кредитного обслуговування кредитної кратки та страхування № Ч-001-068076-19-980, відповідно до умов якої банк надав клієнту кредит шляхом встановлення максимального ліміту кредитної лінії в сумі 200\~000,00 грн. та доступним лімітом кредитної лінії на момент укладення договору в сумі 33\~500,00 грн., погодженою відсотковою ставкою за користування коштами кредитної лінії 24,00% річних. Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Крім того, 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування », у зв`язку із чим у Законі України «Про захист\~прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18\~Закону України «Про захист\~прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування», залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8\~Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування», передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12\~Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Указані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження №61-4202сво22). Таким чином, виходячи з аналізу вимог п.4 ч.1 ст. 1, ч.2 ст.8, ч.1 ст.1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування статті 11 Закону України «Про споживче кредитування », які викладені у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку). При цьому розмір комісії не був прихованим та позичальник ознайомився і погодився з ним, підписуючи кредитний договір, та в подальшому не оспорював його в судовому порядку. У постановах\~Верховного Суду\~від 16\~вересня 2020\~року у\~справі №\~200/5647/18\~(провадження\~№ 61-9618св19),\~від 28\~жовтня 2020\~року у\~справі №\~760/7792/14-ц\~(провадження\~№ 61-16754св19),\~від 17\~грудня 2020\~року у\~справі №\~278/2177/15-ц\~(провадження\~№ 61-22158св19)\~вказано,\~що доказами,\~які підтверджують\~наявність заборгованості\~та її\~розмір є\~первинні документи,\~оформлені відповідно\~до статті\~9\~Закону України\~«Про бухгалтерський\~облік та\~фінансову звітність».\~Згідно з\~указаними положенням\~Закону підставою\~для бухгалтерського\~обліку господарських\~операцій є\~первинні документи.\~Для контролю\~та впорядкування\~оброблення даних\~на підставі\~первинних документів\~можуть складатися\~зведені облікові\~документи.\~Первинні та\~зведені облікові\~документи можуть\~бути складені\~у паперовій\~або в\~електронній формі.\~Разом із\~тим відповідно\~до пункту\~5.6\~Положення про\~організацію операційної\~діяльності в\~банках України,\~затвердженого постановою\~Правління Національного\~банку України\~від 18\~червня 2003\~року №\~254,\~виписки з\~особових рахунків\~клієнтів є\~підтвердженням виконаних\~за день\~операцій і\~призначаються для\~видачі або\~відсилання клієнту.\~Аналогічна за\~змістом норма\~закріплена у\~пункті 62\~Положення про\~організацію бухгалтерського\~обліку,\~бухгалтерського контролю\~під час\~здійснення операційної\~діяльності в\~банках України,\~затвердженого постановою\~Правління Національного\~банку України\~від 04\~липня 2018\~року №\~75.\~Аналіз зазначених\~норм дає\~підстави для\~висновку,\~що виписки\~за картковими\~рахунками (за\~кредитним договором)\~можуть бути\~належними доказами\~щодо заборгованості\~за кредитним\~договором. Згідно наданого до суду стороною позивача розрахунку, заборгованість за кредитним договором № Z02.20966.006060569 від 10.12.2019 становить в сумі 87\~652,27 грн., з яких: -47\~476,01 грн. заборгованість за тілом кредиту, -1\~996,26 грн. заборгованість за відсотками; -38\~180,00 грн. комісія. Згідно наданого до суду стороною позивача розрахунку, заборгованість за угодою про відкриття кредитної лінії № С-001-068076-19-980 від 27.08.2019 становить в сумі 96\~904,88 грн., з яких: -40\~006,20 грн. заборгованість за тілом кредиту, -56\~898,68 грн. заборгованість за відсотками. Розміри кредитної\~заборгованості та\~її складові\~відповідач не\~спростувала,\~контррозрахунку боргу\~не надала,\~тому наданий банком розрахунок заборгованості за кредитним договором у сукупності з випискою з рахунку позичальника та іншими доказами є належним і допустимим доказом, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеної у постанові від 22 квітня 2024 року у справі № 559/1622/19 (провадження № 61-12049св23)Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 15 січня 2025 року у справі № 753/16762/15-ц (провадження № 61-7242 св 24) вказавши, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, містять записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Таких висновків також дійшов Верховний Суд у постановах від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц. Згідно частини першої статті 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 25 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (зміна назви на ТОВ «Свеа Фінанс»), як фактором, та Акціонерним товариством\~«Ідея Банк»,\~як клієнтом, було укладено договір факторингу № 01.02-31/23 відповідно до якого клієнт відступає фактору право вимоги, а фактор набуває право вимоги, що належить клієнту і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками в розмірі портфеля заборгованості, фактор же одержує право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань боржників за кредитними договорами (пункти 1.1., 1.3 договору). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу, ТОВ «Свеа Фінанс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № Z02.20966.006060569 та за угодою про відкриття кредитної лінії № С-001-068076-19-980. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини 1-3 статті 12 ЦПК України). Оскільки належним чином повідомлена про дату слухання справи відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надала, враховуючи, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, оскільки збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду та кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (статті 12,13 ЦПК України), суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв`язку із задоволенням вимог у повному обсязі, суд вважає необхідним відшкодувати позивачу понесені судові витрати у справі: суму судового збору 2\~422,40 грн., сплачену ним при подачі позову до суду.

Outcome: approved