Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

Стислий виклад позовних вимог 19\~червня 2025\~року [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовною заявою\~до Берестечківської\~міської ради\~Луцького району\~Волинської області,\~в якій\~просить встановити факт родинних відносин та визначити додатковий строк тривалістю шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON] . Позовна заява мотивована тим, що [INFO] помер його дядько [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно, зокрема, земельна ділянка для обслуговування житлових будинків/присадибні ділянки площею 0,0252 га, а також житловий будинок, що знаходяться в [ADDRESS] . Однак, як стало відомо позивачу, даний житловий будинок належить на праві приватної власності його бабі - [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті останньої ніхто спадщини не прийняв та відповідних документів не оформив. Позивач не може в нотаріальному порядку успадкувати майно через те, що пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини. Зазначає, що строк пропустив у зв`язку із тим, що у нього відсутнє свідоцтво про смерть [PERSON] . Горохівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про смерть [PERSON] . Позивач просить суд встановити юридичний факт, а саме, що є онуком [PERSON] та визначити для нього додатковий строк тривалістю шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Рух справи в суді Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 23 червня 2025 року відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання з викликом сторін. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 23 червня 2025 року за клопотанням позивача витребувано від Горохівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції копію актового запису №11 від 21 вересня 1954 року про смерть [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Берестечко. Також витребувано від Комунального підприємства «Волиньпроект» копію свідоцтва про право приватної власності за [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , виданого 09 березня 1950 року на підставі рішення міськвиконкому Берестечківської міської ради Волинської області №01/48 від 10 січня 1950 року. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 23 липня 2025 року за клопотанням позивача витребувано у державного нотаріуса Горохівської державної нотаріальної контори Волинської області Островської Т.В. витяги зі Спадкового реєстру про наявність спадкових справ до майна померлої спадкодавиці [PERSON] , яка померла [INFO] , а також заповітів, посвідчених від її імені, а у випадку заведення спадкової справи на ім`я спадкодавиці належним чином завіреної її копії. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 21 серпня 2025 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 23 жовтня 2025 року. Позиція учасників судового розгляду Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Зазначив, що на час смерті баби був неповнолітнім, проживав разом з батьками у її житловому будинку в м. Берестечко. На даний час Берестечківська міська рада хоче визнати нерухоме майно відумерлою спадщиною, тому він, як онук померлої спадкодавиці, звернувся до суду за захистом свого права. Представник Берестечківської міської ради Луцького району Волинської області в судове засідання не з`явився, хоча відповідач належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відзиву на позов не подав, клопотання про відкладення розгляду справи не заявив. Згідно ч.1 ст.223\~ЦПК України неявка в судове засідання будь якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , місце смерті: [ADDRESS] , що стверджується копією актового запису про смерть №11 від 21 вересня 1954 року, складеного відділом Актів Громадянського Стану народного комісаріату внутрішніх справ УРСР. Прізвище, ім`я та адреса заявника: [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно до складу якого ввійшов житловий будинок, який знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності № 9, виданого 09 березня 1950 року на підставі рішення міськвиконкому Берестечківської міської ради Волинської області №01/48 від 10 січня 1950 року. Вважаючи себе спадкоємцем за законом після баби [PERSON] , позивач звернувся до Горохівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з метою видачі свідоцтва про смерть. Із відповіді Горохівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за №1014/30.10-04-05 від 13.11.2024 року встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про смерть [PERSON] , а також повідомлено, що в архіві відділу та в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян України виявлено актовий запис про смерть №11 складений 21.09.1954 року Берестечківським бюро ЗАГС на [PERSON] (а.с. 15). 23 травня 2025 року [PERSON] повторно звернувся до Горохівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з метою видачі свідоцтва про смерть [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 17). Із відповіді Горохівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за №488/30.10-04-05 від 30.05.2025 року встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про смерть [PERSON] , а також повідомлено, що копії актових записів цивільного стану видаються на підставі ухвали суду, слідчого судді чи у випадку, передбаченому ч. 1 ст. 616 КПК України, на підставі постанови керівника органу прокуратури. Окрім цього відповідно до абз. 1 п. 20 розділу IV Правил державної реєстрації актів цивільного стану України від 18.10.2000 року №52/5 на запит будь-якої фізичної або юридичної особи відділ державної реєстрації актів цивільного стану видає ксерокопію або фотокопію записів метричних книг, які були складені понад 75 років тому, але включені до об`єднаних книг, загальний строк зберігання яких у відділі ще не минув, якщо це не загрожує стану документів. З відповіді державного нотаріуса Горохівської державної нотаріальної контори Волинської області Островської Т.В. від 01 серпня 2025 року №01-09/389 на виконання\~вимог ухвали\~суду про\~витребування спадкової\~справи стосовно\~спадкодавця у\~державній нотаріальній\~конторі за\~місцем відкриття\~спадщини,\~спадкова справа\~після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заведена. Інформація про наявність заповіту [PERSON] у Спадковому реєстрі відсутня. Позивач [PERSON] , як онук спадкодавця, бажає прийняти спадщину після смерті [PERSON] . Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , його батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 11). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , його батьком є [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с. 13). В матеріалах справи наявна копія паспорта на ім`я [PERSON] , [INFO] , виданого Берестечківським РВМ НКВО Волинської області 15.06.1940 року, серія [NUMBER] . Судом також встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , місце смерті: місто Берестечко, Горохівський район, Волинська область, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15 грудня 1982 року Берестечківською міською радою Горохівського район у Волинської області (а.с. 12). Висновки суду та мотиви прийнятого рішення Щодо вимоги про встановлення факту родинних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому законом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, від них залежить виникнення, зміна припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутись в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилась до 01 січня 2004 року. Позивач претендує на належне [PERSON] спадкове майно як спадкоємець за законом. Відтак, факт, про встановлення якого просить позивач, має для нього юридичне значення, оскільки надає правові підстави для реалізації спадкових прав після померлої [PERSON] . Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши усі надані суду докази окремо та у їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем, а саме той факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є бабою [PERSON] , [INFO] , знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому вимога про встановлення даного факту є підставною і підлягає задоволенню. Щодо вимоги про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини суд зазначає наступне. Частина перша статті 58 Конституції України визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом?якшують або скасовують відповідальність особи. Частинами першою, третьою статті 5 ЦК України передбачено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов?язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть. Отже,\~враховуючи дату\~смерті спадкодавця [PERSON] [INFO] , спадкові відносини у даній справі регулюються Цивільним кодексом Української РСР 1923 року. Відповідно до статті 416\~ЦК УРСР 1923 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до статтей 418, 419 ЦК УРСР 1923 року спадкоємцями за законом є діти (в тому числі усиновлені), дружина та непрацездатні батьки померлого, а також інші непрацездатні, які перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. Якщо хто-небудь з дітей спадкодавця помре до відкриття спадщини, його спадкова частка переходить до його дітей (внуків спадкодавця), а в разі їх смерті до їх дітей (правнуків спадкодавця). В разі відсутності зазначених спадкоємців або неприйняття ними спадщини, спадкоємцями за законом є працездатні батьки, а при їх відсутності брати і сестри померлого. Спадкоємцями можуть бути лише особи, які живі на момент смерті спадкодавця, а також діти, зачаті за його життя і народжені після його смерті. Спадкоємство за законом в межах, вказаних в ст. 416, має місце в усіх випадках, коли і оскільки його не змінено в заповіті. Згідно ст. 420 ЦК УРСР 1923 року при одержуванні спадщини за законом спадкове майно ділиться на рівні частки між особами, закликаними до одержання спадщини в порядку черговості, зазначеної в першій та третій частині ст. 418. Внуки і правнуки спадкодавця ділять між собою нарівно ту частку, яка належала б їх померлому родителю . Згідно ст.\~429 ЦК\~УРСР 1923 року якщо спадкоємець, присутній в місці відкриття спадщини, на протязі трьох місяців з дня її відкриття не заявить належному нотаріальному органу про відмовлення від спадщини, він вважається таким, що прийняв її. Спадкоємці, які є в наявності, можуть вступити до управління спадковим майном, не чекаючи явки інших спадкоємців, які, своєчасно з`явившись, можуть витребувати свою частку спадкового майна. Згідно ст.\~430 ЦК\~УРСР 1923 року спадкоємці, відсутні в місці відкриття спадщини, можуть прийняти спадкове майно особисто або через повірених на протязі шести місяців з дня вжиття заходів охорони спадкового майна. Спадкоємці, відсутні в місці відкриття спадщини, можуть прийняти спадкове майно особисто або через повірених на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право одержання спадщини виникає на підставі третьої частини ст. 418, тільки у випадку відсутності інших спадкоємців або неприйняття ними спадщини можуть заявити в той же строк про свою згоду прийняти спадкове майно незалежно від того, чи будуть вони закликані до одержання спадщини. Згідно ст.\~431 ЦК\~УРСР 1923 року охорона спадщини продовжується до явки усіх спадкоємців, але не більше 6-ти місяців. \~ \~ \~ \~ Місцем відкриття спадщини вважається останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці не викликаються, але нотаріальні органи за місцем відкриття спадщини вживають заходів до охорони спадщини в порядку, встановленому в Нотаріальному положенні. Спадщину охороняють до прибуття спадкоємців, але найбільш 6 місяців. Згідно ст. 433 ЦК УРСР 1923 року в разі неявки на протязі шести місяців після вжиття заходів охорони спадкового майна, а також у випадку відмовлення спадкоємців від спадщини (за винятком випадку, передбаченого ст. 424) майно визнається виморочним і переходить у розпорядження відповідних органів держави. В разі неявки на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини, відмовлення від прийняття спадщини (за винятком випадку, передбаченого ст. 424) чи позбавлення заповідачем права одержання спадщини одного або декількох спадкоємців, їх частка переходить іншим спадкоємцям за законом і ділиться між ними в порядку, встановленому в ст. 420, якщо тільки в заповіті не зазначено, що заповідач лишає все своє майно призначеним ним спадкоємцям. В тому разі, якщо всі спадкоємці не прибули в установлений строк, відмовились від спадщини або були позбавлені заповідачем права одержати спадщини, майно визнається виморочним і переходить у власність держави. Отже, з аналізу чинного на час відкриття спадщини [PERSON] . Цивільного кодексу Української РСР 1923 року вбачається, що ЦК УРСР 1923 року не передбачав такого способу захисту права як надання додаткового строку для прийняття спадщини. Нормами чинного Цивільного кодексу Української РСР 1923 року не передбачено, що строк прийняття спадщини може бути продовжений судом. Суд зауважує, що онуки могли прийняти спадщину лише у разі смерті їхнього батька (матері), тобто дітей спадкодавця, до відкриття спадщини (ст. 418 ЦК УРСР 1923 р). Враховуючи, що на час смерті спадкодавця [PERSON] її син [PERSON] був живий (матеріалами справи встановлено, що останній помер [INFO] ), позивач, як онук спадкодавця, не може прийняти спадщину за законом після смерті останньої. Матеріалами справи також не встановлено, що позивач відповідно до ст. 418\~ЦК УРСР 1923 року перебував на утриманні [PERSON] не менше одного року до її смерті. Інформація про наявність заповіту [PERSON] на ім`я позивача відсутня. Відтак, права на спадкування позивач не має. З огляду на вищевикладене у задоволенні позову [PERSON] до Берестечківської міської ради Луцького району Волинської області про надання додаткового строку для подання заяви для прийняття спадщини слід відмовити. Щодо судових витрат у справі У разі відмови у задоволенні позову судові витрати у відповідності до ст.141 ЦПК України покладаються на позивача. У даній справі позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial