Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Діджи Фінанс»\~звернулося до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.04.2021 р. в особистому кабінеті на сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» Канцур В.В. було подано заявку на отримання кредиту №4073366. Шляхом використання одноразового пароля між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] було укладений кредитний договір №4073366. На підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковой рахунок в сумі 15000, 00 грн. 10.08.2021 р. між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи фінанс» укладено договір відступлення права вимоги згідно умов якого право грошової вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «Діджи фінанс». [PERSON] свої зобов`язання за даним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 61969,80 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту\~14250,00 грн.; заборгованості за відсотками\~46564,80 грн.; заборгованість за комісійними винагородами 1155,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати та витрати на правову допомогу. Позивачем на адресу відповідача було направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Діджи Фінанс», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору №4073366. Враховуючи, що заборгованість не погашена, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №4073366 у розмірі 61969,80 грн., стягнути понесені судові витрати по справі. В прохальній частині позову представник позивача зазначив про можливість розгляду справи в його відсутність та ухвалення заочного розгляду справи (а.с.14). Ухвалою про відкриття провадження від 24.01.2025 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, що відповідає вимогам\~ст. 279 ЦПК України.\~Відповідачу був\~наданий строк\~15\~днів з\~дня отримання\~ним такої\~ухвали суду,\~на подачу\~відзиву на\~позовну заяву. 10.02.2025 року на електронну адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В якому останній просить в задоволенні позову відмовити повністю (а.с.61-68). 13.02.2025 року на електронну адресу суду від представника позивача Чуприни К.В. надійшла відповідь на відзив (а.с.75-94). Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим\~законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ст. 4 , кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що на підставі Анкети-заяви на кредит №4073366, між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та відповідачем [PERSON] 20.04.2021 було укладеного Договір про споживчий кредит №4073366. За умовами кредитного договору відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 15000,00 грн. зі сплатою 0,88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом строком на 30 днів, термін повернення\~20.05.2021 року. (а.с.18). ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Факт надання кредитних коштів відповідачу підтверджується платіжним дорученням №44292358 від 20.04.2021 про перерахування [PERSON] на його картковий рахунок коштів в сумі 15000,00 грн. (а.с.34), що відповідачем не спростовано, а саме не отримання коштів. Відповідач [PERSON] не надав своєчасно ТОВ «МІЛОАН» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. 10.08.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та TOB «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено Договір про відступлення прав вимоги №06Т, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» передало ТОВ «Діджи Фінанс» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, у тому числі за Кредитним договором №4073366 від 20.04.2021, за яким TOB «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 61969,80 грн., з яких 14250,00 грн. сума боргу за кредитом, 46564,80 грн. сума боргу за відсотками, 1155,00 грн.\~заборгованість за комісійними винагородами (а.с.20). Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Тобто, відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя\~статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга\~статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). За змістом статей\~514,\~516 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За таких обставин, відповідно до положень\~ст. 55 ЦПК України, TOB «ДІДЖИ ФІНАНС» стало правонаступником ТОВ «МІЛОАН» у зобов`язаннях за кредитним договором №4073366 від 20.04.2021 з [PERSON] 27 вересня 2024 року TOB «ДІДЖИ ФІНАНС» направило відповідачу [PERSON] досудову вимогу, якою рекомендувало сплатити заборгованість за кредитним договором у сумі 61969,80 грн., що відповідачем не було виконано (а.с.36). Відповідно до\~статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст.\~1054\~та ч.2 ст.\~1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог\~статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно\~статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є й невиконання або виконання, порушення умов, визначених змістом зобов`язання. В ч. 2 ст.625ЦК України\~передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів, встановлений договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт невиконання відповідачем [PERSON] свого зобов`язання за кредитним договором №4073366 від 20.04.2021 року. Станом на день розгляду справи заборгованість за договором кредиту відповідачем не погашена, тому сума заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14250,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Разом з тим, вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача заборгованості за відсотками та комісією суд дійшов до такого висновку. Пунктом 6\~статті 3 ЦК України\~визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. За правилами ч. 2\~ст. 13 ЦК України\~при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Відповідно до частини 3\~статті 509 ЦК України\~зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з положеннями\~статті 627 ЦК України, відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторонни є вільними в укладенні договору, виборі контрагентата визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловогообороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. За змістом положень статей\~11,\~18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~(далі-Закон) цей\~Закон\~застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що несуперечить\~Закону України «Про споживче кредитування». Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. При цьому, частина 4\~статті 18 Закону\~не містить застереження щодо незастосування зазначених положень пункту 5 частини 3 цієї статті до умови договорів про надання споживчого кредиту. Частинами 5 та 7\~статті 18 Закону\~передбачено, що якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм, дає підстави для висновку про те, що нарахований позивачем розмір відсотків є несправедливим. Так, судом встановлено, що заборгованість відповідача за кредитом становить 14250,00 грн. При цьому, заборгованість за відсотками позивач просить стягнути у розмірі 46564,80 грн., яка у 3 рази перевищує розмір боргу, тобто становить 326%. Суд вважає, що нарахована позивачем сума по відсоткам за користування кредитом 46564,80 грн. не відповідає вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів. Крім того, передбачення в договорі такого високого розміру відсотків порушує принцип рівності сторін договору, учасником якого є відповідач як споживач, тим самим порушує його права споживача, тому вимога позивача про стягнення цієї суми заборгованості за відсотками, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим ст.\~3\~п. 6, ст.\~509\~ч. 3 та ст.\~627 ЦК України\~засадам справедливості, добросовісності, розумності, є несправедливо непомірним тягарем для відповідача та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків позивачем, а наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення як засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання. З огляду на приписи частини четвертої\~статті 42 Конституції України участь\~у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту. Як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними\~законом\~інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). У випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст.\~3, ч. 3 ст.\~509\~та ч. 1-2 ст.\~627 ЦК України засадам\~справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити. Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення (Рішення Конституційного суду України від 11.07.13 №7-рп/2013). У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками\~фізичними особами. При цьому, суд вважає релевантним посилання на вказане рішення Конституційного суду при вирішенні питання про розмір відсотків за порушення відповідачем грошового зобов`язання. Враховуючи наведене, при вирішенні питання щодо стягнення відсотків, суд, встановивши співрозмірність нарахованих відсотків невиконаному зобов`язанню відповідача та врахуючи інтереси обох сторін, з огляду на необхідність беззаперечного дотримання принципів справедливості, добросовісності і розумності, вважає, що належить зменшити розмір відсотків до розміру 7125,00 грн., що складає 50% від суми заборгованості за кредитом. На переконання суду, саме такий розмір відсотків буде справедливим, забезпечить розумний баланс інтересів сторін та є адекватним у розрізі конкретних правовідносин. Враховуючи наявність у [PERSON] непогашеної заборгованості за кредитним договором, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача частково, а саме: стягнути заборгованість за кредитним договором, яка складається з наступного: - 14 250,00 грн.\~заборгованість за кредитом; - 7125,00 грн.\~заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 1155,00 грн. заборгованість за комісійними винагородами. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково, на 34,61% (22530х100/61969,80=36,36), то з відповідача у відповідності до\~ст. 141 ЦПК України\~підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог в сумі 880,70 грн. (22530х2422,40 грн./61969,80=880,70) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2181,38 грн. (22530х6000/61969,80=2181,38 грн.) які підтверджуються договором про надання правової допомоги від 01.11.2024 року № 42649746 та відповідними додатками до нього. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: partial