Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

Представник ТОВ «Деал Фінанс Груп» Ткаченко Ю.О. звернулася в суд з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позові вказувала, що 25.04.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у кредит №71482575, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 3500,00 грн строком на 30 днів (з 25.04.2025 року до 24.05.2025 року), зі сплатою фіксованих процентів у розмірі 0,4%, які нараховують щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту та комісії за надання кредиту, яка складає 15% від суми наданого кредиту (у грошову виразі 525,00 грн). У разі порушення позичальником строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою), нараховується 4% пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора 83150. Кредитодавець свої зобов`язання виконав та передав відповідачу грошові кошти у розмірі 3500,00 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача [NUMBER] . Враховуючи платежі відповідача в рахунок погашення заборгованості в сумі 1440,95 грн, розмір заборгованості становить 10004,05 грн, з яких: 3500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 420,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 525,00 грн - сума заборгованості за комісією; 5559,05 грн - сума заборгованості за пенею. 16.09.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» укладено Договір факторингу №16/09/25, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ «Деал Фінанс Груп» за плату належні йому права вимоги до боржників, в тому числі за кредитним договором №71482575 від 25.04.2025 року. Відповідно до Реєстру прав вимог №18/09/25-02 від 18.09.2025 року до договору факторингу №16/09/25 від 16.09.2025 року ТОВ «Деал Фінанс Груп» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 10004,05 грн, з яких: 3500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 420,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 525,00 грн - сума заборгованості за комісією; 5559,05 грн - сума заборгованості за пенею. Просила стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Деал Фінанс Груп» заборгованість за кредитним договором №71482575 від 25.04.2025 року в сумі 10004,05 грн, з яких: 3500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 420,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 525,00 грн - сума заборгованості за комісією; 5559,05 грн - сума заборгованості за пенею, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 гривень. У судове засідання представник позивача не з`явилася, бувши повідомленою про місце, день та годину слухання справи належним чином. До початку судового засідання надіслала через систему «Електронний суд» заяву, у якій просила справу розглядати за відсутності представника позивача, щодо винесення заочного рішення не заперечують. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, належно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи по суті, про що є відомості в матеріалах справи. Причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов у встановлений судом строк не надав. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Ухвалою від 06.10.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Ухвалою від 06.10.2025 року за клопотанням представника позивача витребувано з АТ КБ «ПриватБанк», юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1 Д, інд. 01001, адреса для листування: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, інд. 49094: інформацію щодо належності [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) карткового рахунку № [NUMBER] ; виписку по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , за період з 25.04.2025 року до 28.04.2025 року. Ухвала виконана 17.10.2025 року. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов ТОВ «Деал Фінанс Груп» підлягає частковому задоволенню з таких підстав. На підтвердження позовних вимог представником позивача надано такі докази: розрахунок суми заборгованості [PERSON] за договором позики №71482575 від 25.04.2025 року, згідно якого станом на 18.09.2025 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» становила: 10004,05 грн, з яких: 3500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 420,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 525,00 грн - сума заборгованості за комісією; 5559,05 грн - сума заборгованості за пенею; копію договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71482575, укладеного 25.04.2025 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , за умовами якого Товариство зобов`язалося надати відповідачу кредит у розмірі 3500,00 грн строком на 30 днів, а відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування грошовими коштами у розмірі 0,4% на день, комісію у розмірі 15% від суми наданої позики (у грошовому виразі 525,00 грн) та пеню у розмірі 4% на день. Реальна річна процентна ставка склала 1925,33%, а реальна вартість кредиту становила 4445,00 грн. Договір укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 83150; копію таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є додатком №1 до договору позики (з комісією за надання кредиту) №71482575 від 25.04.2025 року, згідно якого реальна річна процентна ставка склала 1925,33%, а реальна вартість кредиту становила 4445,00 грн; довідку про ідентифікацію, якою ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» підтвердило, що клієнт [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» шляхом використання одноразового ідентифікатора, що є аналогом електронного підпису відповідно до вимог законодавства України. Ідентифікація клієнта здійснювалась при укладенні таких договорів: №71482575; одноразовий ідентифікатор - 83150; час відправки ідентифікатора позичальнику - 25.04.2025 року 15:26:23; номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор - cornoguzm@gmail.com; довідку ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» КД-000047369 від 01.09.2025 року, згідно якої - ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС», яке діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (Рішення НБУ про включення до Реєстру платіжної інфраструктури та видачу ліцензіі? від 27.04.2023 року №21/764-рк), підтвердило прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою API-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код за ЄДРПОУ 39861924) відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між Компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції: 1) Дата 25.04.2025 року; 2) Номер платежу 7950aaf3-3121-431a-880a-c63f8f9790cb; 3) Сума 3500.00 грн; 4) Отримувач [PERSON] на карту № [NUMBER] ; копію платіжної інструкції 7950aaf3-3121-431a-880a-c63f8f9790cb, згідно якої - 25.04.2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перерахувало на платіжну карту [NUMBER] кошти у сумі 3500,00 грн; копії договору факторингу №16/09/2025, укладеного 16.09.2025 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал Фінанс Груп», Реєстру прав вимоги №18/09/25-02 від 18.09.2025 року та платіжної інструкції №579935864.1 від 18.09.2025 року, відповідно до яких ТОВ «Деал Фінанс Груп» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», в тому числі і стосовно [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] за договором позики №71482575 від 25.04.2025 року в сумі 10004,05 грн, з яких: 3500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 420,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 525,00 грн - сума заборгованості за комісією; 5559,05 грн - сума заборгованості за пенею; розрахунок суми заборгованості [PERSON] із зазначенням суми заборгованості, строку, за який провадиться стягнення та відміткою стягувача про непогашення заборгованості за договором позики №71482575 від 25.04.2025 року, згідно якого за період з 17.09.2025 року до 27.09.2025 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», а потім перед ТОВ «Деал Фінанс Груп» становила: 10004,05 грн, з яких: 3500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 420,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 525,00 грн - сума заборгованості за комісією; 5559,05 грн - сума заборгованості за пенею. З витребуваної за клопотання представника позивача у АТ КБ «ПриватБанк» інформації №20.1.0.0.0/7-251015/33728 від 17.10.2025 року встановлено, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] банком було емітовано пластикову платіжну карту № [NUMBER] , на яку 25.04.2025 року було зараховано кошти в розмірі 3500,00 грн. Невиконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаними кредитними договорами стало підставою для звернення нового кредитора - ТОВ «Деал Фінанс Груп» з даним позовом до суду. Вирішуючи позовні вимоги ТОВ «Деал Фінанс Груп» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором суд застосовує такі норми права. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За нормами ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Частиною 1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі, а відповідно ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Згідно з ч.2 ст.1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до п.5 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі ст.10 ЗУ «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Статтею 11 ЗУ «Про електронну комерцію» визначений Порядок укладення електронного договору. Зокрема, відповідно до ч.3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч.4 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію» закріплено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч.12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. У відповідності з положеннями ст.ст.509, 526, 629, 1054 ЦК України особа, яка уклала кредитний договір та отримала кошти повинна виконувати його належним чином та повернути кошти у відповідності з умовами кредитного договору. У статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст.1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною, тип процентної ставки визначається кредитним договором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року по справі №202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18 викладено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно зі ст.ст.512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно з ч.2 ст.517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У п.3 ч.2 ст.129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. З наданих позивачем та безпосередньо досліджених у судовому засіданні належних, достатніх та допустимих доказів судом установлено, що: 25.04.2025 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71482575 в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 83150, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 3500,00 грн строком на 30 днів та зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування грошовими коштами у розмірі 0,4% на день, комісію у розмірі 15% від суми наданої позики (у грошовому виразі 525,00 грн) та пеню у розмірі 4% на день; на підставі договору факторингу №16/09/2025 від 16.09.2025 року з додатками ТОВ «Деал Фінанс Груп» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню [PERSON] за договором позики №71482575 від 25.04.2025 року в сумі 10004,05 грн, з яких: 3500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 420,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 525,00 грн - сума заборгованості за комісією; 5559,05 грн - сума заборгованості за пенею. Аналіз досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин в сукупності з наведеними вище вимогами закону та правовою позицією Великої Палати Верховного Суду дає підстави для обґрунтованого висновку, що оскільки [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором у встановлені ним строки не виконав, то з нього підлягає стягненню на користь ТОВ «Деал Фінанс Груп» заборгованість, яка складається з основної суми боргу та відсотків, нарахованих в межах строків кредитування, визначених цим договором. Таким чином, загальний розмір заборгованості за кредитними договорами, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 3920,00 грн, з яких: 3500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 420,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Щодо вимог про стягнення комісії за надання позики суд зазначає таке. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. З розрахунку заборгованості за кредитним договором №71482575 від 25.04.2025 року вбачається, що до загального розміру заборгованості відповідача включено заборгованість за комісією за надання кредиту у розмірі 525,00 грн. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.11 ЗУ «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч.5 ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частини першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21). Пунктом 2.2.4 договору позики №71482575 від 25.04.2025 року встановлено, що комісія за надання позики становить 15% від суми позики, що у грошовому виразі становить 525,00 гривень. Враховуючи, що відповідачу встановлено плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, положення пункту 2.2.4 договору позики №71482575 від 25.04.2025 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», щодо обов`язку позичальника сплатити комісію за надання позики у розмірі 15% від суми позики, що у грошовому виразі становить 525,00 грн, є нікчемним. Таким чином позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за комісією в розмірі 525,00 грн за договором позики №71482575 від 25.04.2025 року є необґрунтованими з вищевказаних підстав і задоволенню не підлягають. Щодо вимог про стягнення неустойки суд зазначає таке. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Умовами договору позики №71482575 від 25.04.2025 року встановлено нарахування неустойки у розмірі 4% в день. Позивачем нараховано неустойку (пеню) за договором позики у розмірі 5559,05 грн, що суперечить наведеним положенням пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. Таким чином позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] неустойки в розмірі 5559,05 грн є необґрунтованими з вищевказаних підстав і задоволенню не підлягають. З урахуванням наведених вище вимог закону, досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Деал Фінанс Груп», про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтовані, але підлягають частковому задоволенню. Згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів №579936294.1 від 29.09.2025 року, позивачем при зверненні з даним позовом до суду через систему «Електронний суд» сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Тому відповідно до положень ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 949,09 грн, тобто пропорційно до задоволених позовних вимог (39,18% від заявленого позову). Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу необхідно зазначити таке. Відповідно до вимог ч.3 ст.133, ч.2 ст.137, ст.141 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження вище вказаних обставин до початку судового розгляду справи по суті суду надані: зазначений у позові попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи, згідно якого розмір витрат на правничу допомогу за вивчення та збір доказів, а також складання позовної заяви становить 4500,00 грн; копію договору про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 року, укладеного між адвокатом Ткаченко Ю.О. та ТОВ «Деал Фінанс Груп» в особі директора Велікданова С.К., відповідно до якого адвокат взяла на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу у обсязі та на умовах, передбачених даним договором; витяг з акту №1-ДІЛ приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 року, підписаний адвокатом Ткаченко Ю.О. та директором ТОВ «Деал Фінанс Груп» Велікдановим С.К., згідно якого: адвокатом надано послуги на суму 4500,00 грн, з яких: вивчення документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції та збір документів/доказів для формування позовної заяви до [PERSON] - 500,00 грн; складання позовної заяви до [PERSON] - 4000,00 грн; копію акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, який є додатком №1 до договору про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 року, серед яких за №240 справа щодо [PERSON] ; копію платіжної інструкції кредитового переказу коштів №579935868.1 від 24.09.2025 року, згідно якої ТОВ «Деал Фінанс Груп» перерахувало на рахунок Ткаченко Ю.О. кошти у сумі 315000,00 грн в рахунок оплати згідно договору про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 року та згідно з актом приймання-передачі наданої правничої допомоги №1-ДІЛ від 22.09.2025 року; ордер серії АХ №1287256, виданий 03.09.2025 року адвокатом Ткаченко Ю.О. позивачу ТОВ «Деал Фінанс Груп» на підставі договору про надання правової допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 року у всіх судових установах України. Враховуючи складність справи, яка є малозначною та однотипною, а також виконані адвокатом роботи (надані послуги) щодо складання позовної заяви та формування додатків до неї, розмір задоволених позовних вимог, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1763,10 грн, тобто пропорційно до задоволених позовних вимог (39,18% від заявленого позову). На підставі ст.ст.2, 15, 509, 512, 514, 517, 526, 530, 536, 610-612, 625, 634, 1048, 1050, 1054, 1056-1, 1077, 1078 ЦК України,

Outcome: partial