Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, у якій вказала, що з 2011 року вона перебувала у шлюбних відносинах з [PERSON] , [INFO] , від яких народився син [PERSON] , [INFO] . Запис про батька був вчинений на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. [INFO] [PERSON] помер, і вони не встигли подати заяву про визнання його батьком дитини, хоча померлий за життя визнавав сина своїм рідним. Встановлення даного факту необхідно їй для прийняття спадщини, оскільки [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , але оскільки у свідоцтві про народження померлий не вказаний його батьком, дитина не може оформити спадщину на своє ім`я. Представник заявниці у судовому засіданні підтвердила викладені у заяві обставини і показала, що [PERSON] за життя визнавав [PERSON] своїм сином, навіть після того, як [PERSON] припини з ним спільне життя, він опікувався сином, навіщав його, здійснював дії по його утриманню та вихованню. [PERSON] проходив службу у ЗСУ, але в подальшому був комісований та помер від загального захворювання. Заінтересована особа [PERSON] до суду не з`явилася, про дату слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, у якій визнає, що [PERSON] є її рідним племінником та сином її рідного брата [PERSON] . Просить розглядати справу за її відсутності. Представник заінтересованої особи - Баришівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ю. Баскакова до суду не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення заяви [PERSON] не заперечує. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] -це його рідна сестра, [PERSON] його зять. [PERSON] з [PERSON] жили разом у с. Селище Броварського району Київської області на протязі 2012- 2013 років, у 2013 році в них народився син [PERSON] , у зв`язку з тим, що відносини між ними погіршилися, вони розійшлися, і [PERSON] проживав окремо, але до сина приходив, купляв коляску, іграшки, визнавав [PERSON] своїм сином. У 2024 році [PERSON] помер, у нього залишилася рідна сестра, знає, що є спадщина у вигляді земельної ділянки, і [PERSON] спадкоємець. Свідок [PERSON] суду показав, що [PERSON] це його сусідка. Йому відомо, що у 2012 -2013 роках вона жила разом з [PERSON] у своєму будинку у с. Селище, у 2013 році народила дитину сина [PERSON] . Зі слів матері [PERSON] йому відомо, що [PERSON] визнавав [PERSON] своїм сином, відвідував його, у даний час [PERSON] помер. Вислухавши представник заявника, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви [PERSON] , виходячи з наступного. Частина 1 ст. 293 ЦПК України передбачає, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Судом встановлено, що [INFO] у с. Селище Баришівського району Київської області народився [PERSON] . Батьками [PERSON] у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Баришівського РУЮ у Київській області, вказані [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] вказує на те, що біологічним батьком [PERSON] є [PERSON] , з яким вона на протязі 2012 2013 років проживала разом у с. Селище Броварського району Київської області. На підставі того, що вони з [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі, тому запис про його батьківство був внесений на підставі ст. 135 СК України. [PERSON] визнавав [PERSON] своїм сином, піклувався про нього, але оформити своє батьківство не встиг у зв`язку з тим, що спочатку служив у лавах ЗСУ, а 15 грудня 2024 року після того, як звільнився з лав ЗСУ, помер від загального захворювання. На даний час [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , тому заявниці як законному представнику неповнолітнього необхідно встановити факт батьківства свого сина по відношенню до [PERSON] , встановлення цього факту необхідно для вирішення питання про прийняття спадщини у вигляді земельної ділянки. Доказом того, що [PERSON] є рідним сином [PERSON] , є Висновок про біологічну спорідненість № МGU1677 від 07. 03. 2025 року, а саме дослідження проводилося між рідною сестрою померлого [PERSON] [PERSON] та її племінником [PERSON] . Згідно вказаного висновку результати генетичного аналізу свідчать про те, що донор зразка, маркованого як « [PERSON] » може бути біологічною тіткою донора зразка, маркованого « [PERSON] », ймовірність спорідненості: 93,028826496%. Факт того, що [PERSON] був біологічним батьком [PERSON] підтверджено у судовому засіданні також показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили, що на час народження дитини [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбних відносинах, [PERSON] визнавав дитину своїм сином. Враховуючи, що обставини, викладені у заяві [PERSON] , підтверджені належними та достатніми доказами, вони підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved