Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

У липні 2025 року позивач ТОВ «Фінпром Маркет», від імені якого діє представник - адвокат Ткаченко Ю.О., у підсистемі «Електронний суд» звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на статті 512, 514, 516, 525, 598, 599, 610, 615, 625, 1050 ЦК України, просив стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за договором кредиту № 8248995 в розмірі 40 196,50 грн, з яких: 17 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 696,50 грн - сума заборгованості за процентами; 8 500,00 грн - сума заборгованості за неустойкою (пенею), а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн та судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500,00 грн. Позов мотивував тим, що 18 січня 2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] уклали договір про надання коштів у кредит №8248995, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 73 000,00 грн строком на 360 днів (з 18.01.2025 по 12.01.2026) із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,95 %, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25 % від суми наданого кредиту ( що у грошовому виразі становить 2 932,50 грн). У разі порушення позичальником строку повернення кредиту, нараховується неустойка в розмірі 850,00 грн за кожен день понадстрокового користування. Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу, у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Кредитодавець виконав свої зобов`язання за договором, передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 17 000,00 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК «Фінекспрес». Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за договором позики та заборгованості за процентами не виконав ні перед кредитодавцем/первісним кредитором, ні перед позивачем/фактором - ТОВ «Фінпром Маркет», що набуло право вимоги за договором кредиту №8248995 від 18.01.2025 на підставі договору факторингу, укладеного 26.06.2025 за № 26/06/25 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет». За умовами цього договору, останнє набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором кредиту №8248995 від 18.01.2025. Відповідно до реєстру прав вимог від 26.06.2025 до договору факторингу № 26/06/25-01 ТОВ «Фінпром Маркет» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 40 196,50 грн, з яких 17 000,00 грн- сума заборгованості за основною сумою боргу, 14 696,50 грн- сума заборгованості за процентами, 8 500,00 грн - сума заборгованості за неустойкою (пенею) ( а.с. 3-6). Ухвалою судді від 04 серпня 2025 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 23 вересня 2025 року, задоволено клопотання позивача про витребування доказів в АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 71-73). Ухвалою суду від 23 вересня 2025 року відкладено судовий розгляд справи на 02 жовтня 2025 року на підставі частини четвертої статті 223 ЦПК України ( а.с. 99-100). Позивач свого представника у призначене судове засідання не направив, про дату, час і місце якого повідомлений належним чином через електронний кабінет, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки та копії ухвали суду від 23 вересня 2025 року до зареєстрованого електронного кабінету позивача та його представників Ґедзь О.В., Ткаченко Ю.О., що підтверджується довідками про доставку електронного документу ( а.с. 102-104, 106, 108-109). У поданій до суду заяві представник позивача Ґедзь О.В. просила розглянути справу за відсутності представника ТОВ «Фінпром Маркет», щодо ухвалення заочного рішення не заперечувала ( а.с.110-111). Відповідач [PERSON] повторно у призначене судове засідання не прибув про дату, час і місце якого повідомлений належним чином шляхом доставки судової повістки та копії ухвали суду від 23 вересня 2025 року до його зареєстрованого електронного кабінету, що підтверджується довідками про доставку електронного документу ( а.с.105,107). Відзив на позов відповідач не подав, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не направив, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у справі. Відповідно до частини четвертої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення ( частина п`ята статті 268 ЦПК України). Отже, враховуючи наведені вище норми процесуального закону, оскільки всі учасники справи не з`явились у судове засідання, яким завершується розгляд справи, датою ухвалення судом рішення в цій справі є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Суд встановив, що 18 січня 2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] уклали договір кредитної лінії (надійний) № 8248995( далі - кредитний договір) шляхом підписання відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 808351 (а.с. 18-25). Відповідно до пункту 1.15. кредитного договору кредитна лінія - це вид кредитування, при якому кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в межах узгодженого кредитного ліміту на строк, зазначений в договорі. Згідно з пунктом 2.1. кредитного договору кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту відповідно до умов цього договору. Пунктом 2.2. кредитного договору передбачені параметри та умови кредиту: Сума кредиту 17000,00 грн ( п. 2.2.1.). Строк кредитування/строк договору 360 днів ( п. 2.2.2.). Розмір першого обов`язкового платежу 7 777,50 грн ( п. 2.2.3.). Період сплати мінімального обов`язкового платежу дорівнює строку сплати позичальником процентів за користування кредитом та становить 30 календарних днів, що означає, що всі проценти за користування кредитом нараховані за 30 календарних днів користування підлягають сплаті в останній з 30 днів користування. Кількість мінімальних обов`язкових платежів становить 11 (п. 2.2.4). Дата сплати першого обов`язкового платежу 16.02.2025 (п. 2.2.5.). Тип кредиту- невідновлювальна кредитна лінія ( п.п.2.2.7.). Комісія за надання кредиту 17,25 % від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 2 932,50 грн). Дата надання кредиту 18.01.2025. Дата повернення кредиту 12.01.2026. Процентна ставка /день (фіксована) 0,95 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту 78 072,50 грн. Неустойка 850,00 грн в день ( п.п.2.2.8.). У пункті п. 2.2.9. кредитного договору сторони домовились, що позичальник, як учасник Програми лояльності, отримує від кредитодавця індивідуальну знижку (промокод) на процентну ставку, визначену у колонці 3 таблиці п. 2.2. договору, при виконанні позичальником наступних умов: позичальник у строк до дати сплати першого обов`язкового платежу, визначеного п. 2.2.5. договору сплатить комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у сумі, не менше ніж 4 628, 25 грн. У такому випадку позичальнику надається можливість сплачувати проценти з урахуванням процентної ставки, яка є нижчою за розмір ставки, визначеної у колонці 3 таблиці п. 2.2. договору, та становить 0,333% на день протягом перших 30 календарних днів з дати надання кредиту (знижена процентна ставка). У разі, якщо позичальник не сплатить/сплатить не в повному обсязі суму, вказану в цьому підпункті договору, вважається, що позичальник відмовився від пропозиції сплати процентів за користування кредитом за процентною ставкою, нижчою за розмір ставки, визначеної у колонці 3 таблиці п. 2.2. договору, а нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за процентною ставкою, визначеною у колонці 3 таблиці п. 2.2. договору. При цьому позичальник повністю розуміє та погоджується з тим, що у разі невикористання позичальником права на отримання індивідуальної знижки (промокоду) /невиконання умов для отримання знижки, застосуванню підлягає процентна ставка без знижки, як вона визначена в колонці 3 таблиці п. 2.2. договору. При цьому застосування процентної ставки, визначеної в колонці 3 таблиці п. 2.2. договору, не є зміною процентної ставки, порядку її розрахунків та порядку сплати у бік погіршення для позичальника, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах застосування процентної ставки, визначеної в колонці 3 таблиці п. 2.2. договору. Якщо вказаний у цьому підпункті договору розмір процентної ставки дорівнює 0,95 %, зазначене означає, що можливість сплати процентів за користуванням кредитом за зниженою процентною ставкою договором не передбачено. Згідно з п. 2.3. орієнтовна реальна річна процентна ставка 3194.73%. Денна процентна ставка/день 0.998% ( п.п. 2.3.1. кредитного договору). Пунктом 2.5. кредитного договору передбачено, що максимальний кредитний ліміт, доступний для позичальника відповідно до умов цього договору, становить 17 000,00 грн. Проценти за цим договором нараховуються щоденно, починаючи з першого дня користування кредитом до дати повернення, на залишок кредиту, виходячи із строку фактичного користування кредитом та до повного погашення заборгованості за договором ( п. 2.8). У п 5.6. кредитного договору сторони домовилися, що договір укладається відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір в електронній формі та його підписання сторонами шляхом використання електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Укладений (підписаний) таким чином договір прирівнюється до укладеного договору в письмовій формі. Пунктом 6.13. кредитного договору передбачено, що у разі прострочення позичальником сплати першого обов`язкового платежу/мінімального обов`язкового платежу ( що включають в себе нараховану комісію за надання кредиту та/або проценти за користування кредитом та/або сплати суми кредиту) на шістдесят другий календарний день, кредитодавець має право вимагати повного погашення кредиту, навіть якщо термін його виплати ще не настав. В такому разі позичальник зобов`язаний здійснити дострокове повне погашення заборгованості. Вимога надсилається у вигляді повідомлення на електронну адресу позичальника, зазначену в договорі, або шляхом направлення вимоги в особистий кабінет позичальника (п.п.6.13.1. кредитного договору). Відповідно до довідки про ідентифікацію клієнт [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , з яким укладено кредитний договір №8248995, ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за посередництвом системи BankID НБУ через privatbank шляхом використання одноразового ідентифікатора 808351, що є аналогом електронного підпису, відправленого позичальнику 18.01.2025 19:27:55 на електронну пошту [INFO] ( а.с. 26). Листом від №25/06/25-3 від 25.06.2025 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» підтвердило інформацію щодо видачі на банківську карту [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , онлайн-позики за кредитним договором № 8248995 відповідно до платіжного доручення 5fа05446-f272-4fе6-a588-9603dc17fa6b (а.с.27). Згідно з довідкою №КД-000034703/ТНПП від 25.06.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» підтвердило прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», та завершення платіжної операції з переказу коштів 18.01.2025 на суму 17 000,00 грн на електронний платіжний засіб № [NUMBER] на ім`я [PERSON] за платіжною інструкцією № 5fа05446-f272-4fе6-a588-9603dc17fa6b, що також підтверджується вказаною платіжною інструкцією ( а.с. 28-29). Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 8248995 від 18.01.2025 станом на 26 червня 2025 року становить 40 196,50 грн, з яких: 17 000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 14 696,50 грн- сума заборгованості за процентами; 8 500,00 грн - сума заборгованості за неустойкою, нарахованою за період з 19.03.2025 по 28.03.2025. У розрахунку заборгованості враховано часткову сплату відповідачем процентів 16.02.2025 на суму 7 777,50 грн (а.с. 9-11). 26 червня 2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та ТОВ «Фінпром Маркет» (фактор) уклали договір факторингу № 26/06/25 (далі- договір факторингу), згідно з пунктом 1.1. якого за цим договором клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти у розпорядження клієнта (ціна придбання) за відповідний реєстр за плату, у передбачений договором спосіб (а.с. 31-42). Відповідно до п. 2.1.3 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками реєстр прав вимог в паперовому вигляді або у вигляді електронного документу, підписаного кваліфікованими електронними підписами уповноважених представників сторін у порядку, визначеному цим договором за допомогою сервісу для обміну електронних документів «Вчасно», є невід`ємною частиною цього договору та підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги. За умовами п. 11.1. договору факторингу договір вступає в силу з дня його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення їх печатками і діє до 31 грудня 2025 року, а в частині виконання зобов`язань, до повного виконання сторонами зазначених зобов`язань. Відповідно до реєстру прав вимог № 26/06/25-01 від 26.06.2025 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало, а ТОВ «Фінпром Маркет» прийняло право вимоги заборгованостей до боржників на умовах, передбачених договором факторингу № 26/06/25 від 26.06.2025, в тому числі право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 8248995 від 18.01.2025 на загальну суму заборгованості 40 196,50 грн, яка складається із: 17 000,00 грн - суми заборгованості за тілом кредиту; 14 696,50 грн- суми заборгованості за процентами; 8 500,00 грн - суми заборгованості за неустойкою ( а.с. 43-46). Згідно з платіжною інструкцією кредитового переказу коштів від 08.07.2025 ТОВ «Фінпром Маркет» перерахувало на рахунок ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 582 689, 25 грн оплату відповідно до реєстру прав вимог № 26/06/25-01 від 26.06.2025 за договором факторингу № 26/06/25 від 26.06.2025 ( а.с. 47). 26 серпня 2025 року суд на виконання вимог ухвали від 04 серпня 2025 року отримав: лист від АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-250812/24873-БТ від 18.08.2025, згідно з яким на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ); виписку по рахунку № [NUMBER] за період з 18.01.2025 по 21.01.2025, згідно з якою на картку [PERSON] № [NUMBER] 18.01.2025 зараховано переказ у сумі 17 000,00 грн ( а.с. 90-91). Згідно із статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. За змістом частин першої та другої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За змістом частини восьмої статті 11 Закону України « Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Згідно із статтею 13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України « Про платіжні послуги», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг. Способи, строки та порядок розрахунків у сфері електронної комерції визначаються в електронному договорі з урахуванням вимог законодавства України. Пунктом 159 розділу VIII « Загальні правила документообігу за операціями з використанням платіжних інструментів» Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою Правління Національного банку України 29.07.2022 за №164, передбачено, що документи за операціями з використанням платіжних інструментів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань. Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У пункті 1 частини першої статті 512 та статті 514 ЦК України зазначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Так, на підтвердження своїх вимог позивачем надано паперову копію електронного договору кредитної лінії ( Надійний) №8248995 від 18.01.2025, що містить: інформацію про його підписання відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором 808351, особисті дані останнього- реквізити паспорта, адресу місця реєстрації, РНОКПП ( а.с.18-25). Доказів на спростування відповідності анкетних даних [PERSON] в зазначеному договорі матеріали справи не містять. Ідентифікація позичальника [PERSON] первісним кредитором «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» підтверджується довідкою про ідентифікацію, в якій зазначено РНОКПП позичальника, його електронну пошту, на яку було відправлено ідентифікатор, та яка свідчить про проходження позичальником повної ідентифікації за посередництвом системи BankID НБУ шляхом отримання через «privatbank» за згодою [PERSON] персональних даних останнього, в том числі електронної адреси, на яку направлявся одноразовий ідентифікатор ( а.с.26). Отже, для підписання кредитного договору [PERSON] було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог частини шостої та восьмої статті 11 і 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов та уклали кредитний договір. Таким чином, вказаний договір підписано електронним підписом, використання якого неможливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. Зазначений висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20-ц, від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18. На підтвердження перерахування первісним кредитором грошових коштів [PERSON] позивачем надано документи, які підтверджують перерахування коштів на картковий рахунок відповідача: платіжна інструкція № 5fа05446-f272-4fе6-a588-9603dc17fa6b від 18.01.2025, видана ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» ( яке діє на підставі ліцензії НБУ на переказ коштів №21/764 від 27.04.2023); довідка №КД-000034703/ТНПП від 25.06.2025, видана ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес», що підтверджує перерахування коштів за платіжною інструкцією № 5fа05446-f272-4fе6-a588-9603dc17fa6b від 18.01.2025; лист №25/06/25-3 від 25.06.2025, виданий позикодавцем ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», яким підтверджено, що на банківський рахунок відповідача на підставі платіжної інструкції №5fа05446-f272-4fе6-a588-9603dc17fa6b перераховано кошти на виконання договору позики № 8248995 ( а.с.28-29). Також листом АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-250812/24873-БТ від 18.08.2025 підтверджено, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) та надано виписку по рахунку № [NUMBER] за період з 18 січня 2025 року по 21 січня 2025 року, з якої вбачається, що 18.01.2025 на вказану картку було зараховано кошти в сумі 17 000,00 грн ( а.с.90-91). Зазначені докази у їх сукупності є достатніми для встановлення обставини отримання [PERSON] кредитних коштів в розмірі 17 000,00 грн від кредитора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на підставі договору кредитної лінії (Надійний) №8248995 від 18.01.2025, що свідчить про виконання первісним кредитором свого обов`язку згідно з вказаним кредитним договором. Натомість відповідач, отримавши від первісного кредитора кредитні кошти, не виконував неналежним чином свої зобов`язання за договором кредитної лінії (Надійний) №8248995 від 18.01.2025, після сплати першого обов`язкового платежу не сплачував інші мінімальні обов`язкові платежі та проценти за користування кредитом відповідно до умов кредитного договору. Тому позивач, якому на підставі договору факторингу № 26/06/25 від 26.06.2025 перейшло право вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та п.6.13 кредитного договору отримав право вимагати від відповідача дострокового погашення кредиту. Як вбачається з розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором №8248995 від 18.01.2025 станом на 26 червня 2025 року становить 40 196,50 грн, з яких: 17 000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 14 696,50 грн - сума заборгованості за процентами, нарахованими в межах строку кредитування; 8 500,00 грн - сума заборгованості за неустойкою, нарахованою за період з 19.03.2025 по 28.03.2025. Також враховано часткову сплату відповідачем заборгованості 16.02.2025 на суму 7 777,50 грн, з якої погашено процентів на суму 4 845,00 грн та комісію за надання кредиту на суму 2 932,50 грн (а.с. 9-11). За розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «Фінпром Маркет», загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 8248995 від 18.01.2025 станом на 14 липня 2025 року становить 40 196,50 грн, з яких: 17 000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 14 696,50 грн- сума заборгованості за процентами, нарахованими в межах строку кредитування; 8 500,00 грн - сума заборгованості за пенею ( а.с.12). Оскільки матеріали справи містять достатні докази перерахування первісним кредитором на банківську картку відповідача коштів в сумі 17 000,00 грн за договором кредитної лінії (Надійний) №8248995 від 18.01.2025 та неналежного виконання відповідачем умов вказаного договору, наявні правові підстави для стягнення на користь позивача з [PERSON] суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 17 000,00 грн та суми заборгованості за процентами, нарахованими в межах строку кредитування, в розмірі 14 696,50 грн ( 19 541,50 грн - 4845,00 грн). Щодо заборгованості за неустойкою (пенею) суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої, третьої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 2.2. договору кредитної лінії (Надійний) №8248995 від 18.01.2025 передбачено розмір неустойки 850,00 грн в день ( п.п.2.2.8.). За змістом п.9.6. договору кредитної лінії (Надійний) №8248995 від 18.01.2025 якщо позичальником не сплачено/сплачено не в повному обсязі перший обов`язковий платіж/мінімальний обов`язковий платіж (платежі) за договором нараховується неустойка в розмірі, визначеному п.2.2. договору, починаючи з першого дня прострочки та закінчуючи датою оплати несплаченого/сплаченого не в повному обсязі першого обов`язкового платіжу/мінімального обов`язкового платежу (платежів) та неустойки. Як вбачається з розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», за період з 19.03.2025 по 28.03.2025 нараховано неустойку у розмірі 8 500,00 грн (а.с. 9-11). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу. Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 15 березня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 6-1, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною 4 статті 1056-1 ЦК України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною 2 статті 3 Закону. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. Пункт 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України « Про споживче кредитування» виключено на підставі Закону України № 3498-IX від 22 листопада 2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» та пунктом 6 даного розділу встановлено, що у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною 4 статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Отже, на дату укладення договору кредитної лінії (Надійний) № 8248995 від 18.01.2025 існувала очевидна суперечність між одночасно чинними нормами розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» та пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України щодо того ж самого питання: чи звільняється позичальник від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за порушення виконання зобов`язання за договором у період дії в Україні воєнного стану. Так, у постанові від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 ( провадження № 14-188 цс 20) Велика Палата Верховного Суду при визначенні питання, зокрема, чи можна вважати норми ЦК України пріоритетними над нормами інших законів у вирішенні колізії між нормами, що регулюють однопредметні правовідносини, в контексті наведених Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в ухвалі від 16 грудня 2020 року підстав для висновку, що до 01 січня 2013 року, зокрема, для визначення того, яка норма підлягає застосуванню (ЦК України чи Закон України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV)) слід застосовувати частину другу статті 4 ЦК України, що закріплює пріоритет норм ЦК України над нормами інших законів, зробила такий висновок: « У Рішенні Конституційного Суду України від 13 березня 2012 року у справі № 5-рп/2012 вказано: «Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному (абзац п`ятий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-зп). Виходячи з наведеного Конституційний Суд України вважає, що невідповідність окремих положень спеціального закону положенням Кодексу не може бути усунена шляхом застосування правила, за яким з прийняттям нового нормативно-правового акта автоматично призупиняє дію акт (його окремі положення), який був чинним у часі раніше. Оскільки Кодекс є основним актом цивільного законодавства, то будь-які зміни у регулюванні однопредметних правовідносин можуть відбуватися лише з одночасним внесенням змін до нього відповідно до порядку, встановленого абзацом третім частини другої статті 4 Кодексу». Відтак хоч Закон № 1952-ІV прийнятий пізніше, проте статтею 4 ЦК України встановлено, що інші закони України приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України, а на суб`єкта законодавчої ініціативи, що подає до Верховної Ради проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж ЦК України, покладено обов`язок одночасно подати до Верховної Ради проект закону про внесення змін до ЦК України, які мають розглядатися одночасно. Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин відповідні зміни до ЦК України подані не були, то з огляду на положення статті 4 ЦК України та позицію Конституційного Суду України застосування колізійного принципу lex posterior derogat priori (лат. «пізніший закон скасовує попередній») у цій ситуації неможливе. Отже, зазначення у ЦК України про необхідність прийняття інших законів відповідно до цього Кодексу є достатньою підставою вважати, що норма ЦК України превалює над однопредметною нормою іншого нормативно-правового акта, який має юридичну силу закону України. Спеціальні норми закону можуть містити уточнюючі положення, проте не можуть прямо суперечити положенням ЦК України». З розрахунку позивача вбачається, що сума заборгованості за неустойкою (пенею) в розмірі 8 500,00 грн нарахована за договором кредитної лінії (Надійний) №8248995 від 18.01.2025, тобто після 24 лютого 2022 року в період воєнного стану, а тому підлягає списанню кредитодавцем. Таким чином, з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» підлягає стягненню заборгованість за договором кредитної лінії (Надійний) №8248995 від 18.01.2025 у розмірі 31 696,50 грн, яка складається із: суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 17 000,00 грн; суми заборгованості за процентами, нарахованими в межах строку кредитування, в розмірі 14 696,50 грн, у зв`язку із чим наявні правові підстави для часткового задоволення позову. В частині стягнення суми заборгованості за неустойкою (пенею) у розмірі 8 500,00 грн за договором кредитної лінії (Надійний) №8248995 від 18.01.2025 позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки неустойка (штраф, пеня) нараховані у період воєнного стану в Україні, підлягають списанню кредитодавцем. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як зазначено у пункті 3 частини другої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з частиною третьою статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Частиною першою статті 26 цього Закону визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно з попереднім ( орієнтовним) розрахунком судових витрат, який зазначений у позовній заяві, позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500,00 грн. Суд встановив, що адвокат Ткаченко Ю.О. надавала позивачу ТОВ «Фінпром Маркет» професійну правничу допомогу на підставі договору про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024 ( далі- договір), укладеного між адвокатом Ткаченко Ю.О. та ТОВ «Фінпром Маркет»; ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АХ №1149961 від 01.11.2024; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2099 від 03.04.2018, виданого адвокату Ткаченко Ю.О. ( а.с. 48-52, 57-58). Відповідно до пункту 1.1. договору правнича допомога, що надається за цим договором, полягає у здійсненні адвокатом комплексу заходів, спрямованих на стягнення належної до сплати клієнту заборгованості боржників за договорами позики, право вимоги за яким належить клієнту у судовому порядку, а також здійсненні захисту прав та інтересів клієнта, пов`язаних зі стягненням заборгованості з боржників у спорах, що виникли внаслідок заходів, вжитих як клієнтом, так і адвокатом, по стягненню заборгованості у судовому порядку. За змістом пункту 1.2. договору адвокат, відповідно до узгоджених сторонами умов, представляє інтереси клієнта у місцевих судах (загальних, господарських, адміністративних), апеляційних судах (загальних (з розгляду цивільних і кримінальних справ), господарських, адміністративних), Верховному суді та судах в його складі, таких як: Касаційний адміністративний суд, Касаційний господарський суд, Касаційний кримінальний суд, Касаційний цивільний суд, в Великій Палаті Верховного Суду та третейських судах, з правами, які надані законодавством позивачу, відповідачу, апелянту, скаржнику, третій особі; в органах Державної виконавчої служби України, у всіх її управліннях та територіальних, районних та міськрайонних відділах, з приватними виконавцями, органами нотаріату, в органах внутрішніх справ, слідчих органах та органах національної поліції. Згідно з пунктом 1.3. договору перелік боржників, щодо яких клієнт просить надати правничу допомогу зазначаються в акті приймання-передачі справ на надання правничої допомоги ( додаток № 1 до договору). За надання адвокатом правничої допомоги клієнт зобов`язується сплачувати адвокату плату у строки та на умовах, визначених у розділі 4 цього договору ( пункт 1.4. договору). Пунктом 4.1. договору передбачено, що за надання правничої допомоги відповідно до положень даного договору клієнт сплачує адвокату винагороду, зокрема, за вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції/аналіз судової практики та збір документів/доказів ( у разі відсутності у клієнта необхідних документів /доказів, адвокат збирає їх самостійно шляхом направлення адвокатських запитів) по малозначних справах для формування позовної заяви ( категорія боржників фізичні особи), у розмірі 500,00 грн за одну справу ( спрощене позовне провадження/малозначна справа); за підготовку /складання позовної заяви до боржника за договором позики у малозначній справі ( клієнт самостійно подає позовну заяву до суду у зручний для клієнта спосіб в електронній або письмовій формі)( категорія боржників фізичні особи) в розмірі 3 000,00 грн за одну справу (спрощене позовне провадження/малозначна справа). Як вбачається з витягу з акту № 16-П приймання -передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024, складеного та підписаного 11.07.2025 адвокатом Ткаченко Ю.О. та ТОВ «Фінпром Маркет», сторони склали цей акт про те, що згідно з договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024 за період з 26.06.2025 по 11.07.2025 послуги з правничої допомоги надані адвокатом якісно і в повному обсязі, зокрема, щодо боржника [PERSON] надано послуги з вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції/аналіз судової практики та збір документів для формування позовної заяви, вартість послуги 500,00 грн; підготовка/складання позовної заяви до боржника за договором позики, вартість послуги 3 000,00 грн. За надані послуги з правничої допомоги клієнт сплачує адвокату винагороду у розмірі 350 000,00 грн ( а.с. 53). Відповідно до акта приймання-передачі справ на надання правничої допомоги до договору №01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024 ТОВ «Фінпром Маркет» та адвокат Ткаченко Ю.О. на підставі вказаного договору підтвердили той факт, що клієнт передав, а адвокат прийняв на себе зобов`язання надати правничу допомогу, зокрема, щодо справи відносно [PERSON] , у формі складання позовної заяви, представництва в суді ( а.с. 54-55). До матеріалів цивільної справи долучено платіжну інструкцію №579937082.1 від 11.07.2025, відповідно до якої ТОВ «Фінпром Маркет» сплатило на рахунок адвоката Ткаченко Ю. О. 350 000,00 грн згідно з актом №16-П приймання наданої правничої допомоги від 11.07.2025 за договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024 (а.с.56). Вказані вище докази у своїй сукупності підтверджують факт надання адвокатом Ткаченко Ю.О. правової допомоги ТОВ «Фінпром Маркет» за договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024. Відповідач не скористався своїм правом на подання клопотання про зменшення заявлених позивачем витрат на правничу допомогу. За вказаних обставин, суд вважає обґрунтованим і таким, що відповідає наведеним критеріям, які мають враховуватися судом при вирішенні розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, заявлений позивачем розмір таких витрат в сумі 3 500,00 грн. Проте, з урахуванням висновку суду про часткове задоволення позову, з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог (31 696,50 грн х 100 %: 40 196,50 грн = 78,85 %) у сумі 2 759,75 грн ( 3 500,00 грн х 78,85 % :100% =2 759,75 грн). Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до платіжного доручення позивач ТОВ «Фінпром Маркет» сплатив за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 2 422,40 грн згідно з платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 579937124.1 від 16.07.2025 ( а.с.1). Вказана сума судового збору зарахована до спеціального фонду державного бюджету України ( а.с. 2). Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог ( 78,85 %) в розмірі 1 910,06 грн ( 2 422,40 грн х 78,85 %:100 %= 1 910,06 грн).

Outcome: partial