Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

08.04.2025 року адвокат Борисенко Євгенія Миколаївна звернулася до суду в інтересах [PERSON] із позовом до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Цвітохи Юлії Миколаївни про зняття обтяження з нерухомого майна, де просили скасувати (припинити) обтяження (номер запису про обтяження в ДРРП №45893381) - заборону відчуження нерухомого майна - квартири [ADDRESS] за заявою [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . В обґрунтуванні позову вказувала, що [PERSON] є сином та єдиним спадкоємцем за законом [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Шевченківським відділом ДРАЦС у м.Полтаві Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції від 22.05.2024 року та довідкою про коло спадкоємців №169/02-14, виданою приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Пусан Т.В від 26.12.2024 року. До складу спадщини, яку прийняв [PERSON] (в порядку статті 1218 ЦК України) входить право власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] . Спадкодавець - [PERSON] при житті укладала з [PERSON] та [PERSON] договір довічного утримання, який був посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Цвітохою Ю.М. 23.12.2021 року за №10790 (копія додається) предметом якого була квартира [ADDRESS] . При посвідченні договору довічного утримання №10790 від 23.12.2021 року правовстановлюючий документ на зазначену квартиру (свідоцтво про право на спадщину від 23.05.2001 року за №1-1269, акт про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію перепланування та добудови від 15.01.2007 року) у власниці ( [PERSON] ) був вилучений нотаріусом Цвітохою Ю.М. та долучено до матеріалів нотаріальної справи. Рішенням Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави від 26.07.2023 року розірвано договір довічного утримання від 23.12.2021 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Цвітохою Ю.М. за №10790 від 23 грудня 2021 року. Згідно ч.1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Згідно ст. 74 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно у зв`язку із припиненням, розірванням іпотечного договору, договору застави, ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору, іншого договору, на підставі якого було накладено заборону відчуження. Відповідно до п.5.1. глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору, за рішенням суду. Через поважний вік та свій стан здоров`я [PERSON] (відчужувач) не змогла особисто при житті звернутися до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Цвітохи Ю.М. для виконання вище вказаного рішення суду від 26.07.2023 року та відновлення свого права власності на майно, яке було раніше нею передане (квартира [ADDRESS] ) та повернення свого правовстановлюючого документу на квартиру. Для виконання рішення Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави від 26.07.2023 року та повернення правовстановлюючого документу на квартиру [ADDRESS] до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Цвітохи Ю.М. в порядку ст. 1218 ЦК України звернувся гр. [PERSON] , як єдиний спадкоємець всього майна померлої [PERSON] . На своє звернення до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Цвітохи Ю.М. [PERSON] отримав постанову від 03.04.2025 року за №145/02-31, якою [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме: в знятті обтяження (номер запису про обтяження в ДРРП №45893381) - заборони відчуження нерухомого майна - квартири [ADDRESS] . Також зазначено, що відповідно до ст. 50 ЗУ «Про нотаріат» ця постанова може бути оскаржена у суді у порядку та строки. Зазначена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії мотивована тим, що [PERSON] не є стороною договору або їх уповноваженим представником (посилаючись на п.3 ч.1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п.5 ч.1 ст.49 ЗУ «Про нотаріат». Тобто, наданою постановою №145/02-31 приватний нотаріус Цвітоха Ю.М. ставить під сумнів законність звернення позивача стосовно виконання рішення суду щодо здійснення (відновлення) його права власності як єдиного спадкоємця та власника спадщини, пояснюючи тим, що позивач не є стороною договору чи уповноваженим представником. На сьогоднішній день через наявність обтяження (номер запису про обтяження в ДРРП №45893381) - заборони відчуження нерухомого майна - квартири [ADDRESS] та знаходження правовстановлюючого документу на зазначене нерухоме майно у приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Цвітохи Ю.М. [PERSON] позбавлений можливості здійснити своє законне право на спадкування, отримавши свідоцтво про право на спадщину та вільне розпорядження своїм нерухомим майном, оскільки відповідно до п. 4.18. Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони, обтяження іпотекою або арешту цього майна. Ухвалою суду від 10.04.2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутності та у відсутність позивача. Позов просила задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без участі, щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Ухвалою суду від 07.07.2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 01.09.2025 року витребувано у приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Пусан Тетяни Володимирівни, адреса: Полтавська обл., м. Полтава, 36039, вул. Матвійчука Юліана, буд.65, каб.6, (0532) 61-10-25; [INFO] , належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса: Диканський район, село Стасі. 09.10.2025 року на адресу суду від приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Пусан Тетяни Володимирівни надійшла копія спадкової справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1ст. 319 ЦК України). Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст. 3 ЦПК України). Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню ( ст. 386 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] , є сином та єдиним спадкоємцем за законом [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Шевченківським відділом ДРАЦС у м.Полтаві Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції від 22.05.2024 року та довідкою про коло спадкоємців №169/02-14, виданою приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Пусан Т.В від 26.12.2024 року. До складу спадщини, яку прийняв [PERSON] (в порядку статті 1218 ЦК України) входить право власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] . Спадкодавець - [PERSON] при житті укладала з [PERSON] та [PERSON] договір довічного утримання, який був посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Цвітохою Ю.М. 23.12.2021 року за №10790 (копія додається) предметом якого була квартира [ADDRESS] . При посвідченні договору довічного утримання №10790 від 23.12.2021 року правовстановлюючий документ на зазначену квартиру (свідоцтво про право на спадщину від 23.05.2001 року за №1-1269, акт про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію перепланування та добудови від 15.01.2007 року) у власниці ( [PERSON] ) був вилучений нотаріусом Цвітохою Ю.М. та долучено до матеріалів нотаріальної справи. Рішенням Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави від 26.07.2023 року розірвано договір довічного утримання від 23.12.2021 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Цвітохою Ю.М. за №10790 від 23 грудня 2021 року. Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до норм статті 67 ЗУ «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Свідоцтво про право на спадщину на майно, що підлягає реєстрації, може бути видане уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування спадкоємцям першої та другої черги за законом (як у випадку спадкування ними за законом, так і у випадку спадкування ними за заповітом) і за правом представлення на підставі правовстановлюючих документів. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Науково-практичним коментарем ст. 1218 ЦК України конкретизовано, що за змістом даної статті до складу спадкової маси входить сукупність прав та обов`язків, носієм яких був спадкодавець і які переходять до його спадкоємців після відкриття спадщини. За загальним правилом у спадщину переходять усі цивільні права та обов`язки спадкодавця. Виняток складають ті з них, які є невідчужуваними, нерозривно пов`язані з його особою, а відтак не здатні передаватися іншим суб`єктам (ст. 1219 ЦК України). За загальним правилом до спадкоємців переходять права та обов`язки спадкодавця у тому ж вигляді, в якому вони йому належали. Спеціальним законом у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон), який встановлює порядок та підстави державної реєстрації припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 2 Закону заявник - це власник, інший правонабувач, сторона правочину, на підставі якого набувається, змінюється або припиняється речове право (у тому числі замовник будівництва, девелопер будівництва, управитель фонду фінансування будівництва), або уповноважені ними особи - у разі подання документів для державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав. Отже, аналізуючи норми ст. 1216, 1218 ЦК України, п.3 ч.1 ст. 2 Закону та сукупність підтверджуючих документів про статус спадкоємця (взагалі єдиного) - позивач є законним правонабувачем квартири [ADDRESS] та має законне право на звернення для проведення реєстраційних дій відносно зазначеного нерухомого майна. У статті 4 Закону визначені обтяження речових прав на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації відповідно до Закону, до яких, серед іншого, належить заборона відчуження (п.4 ч.1 ст. 4 Закону). У частині 2 статті 27 Закону визначені підстави для державної реєстрації прав, в тому числі визначено, що державна реєстрація припинення обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили (п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону). Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 р. Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватись своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч.1ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч.1 ст. 328 ЦК України). Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19), від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц (провадження № 61-12997св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09 (провадження № 61-12406св21) викладено правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Матеріали справи не містять відомостей щодо правомірності обтяження на майно позивача, за таких обставин втручання у право особи на мирне володіння майном не відповідає вимозі "законності". Наявність заборони перешкоджає позивачу реалізувати своє право власника, яке полягає у володінні, користуванні та розпорядженні майном, що є порушенням діючого законодавства, в тому числі і Конституції України. Враховуючи викладене, порушене право позивача необхідно поновити та зняти заборону на належний йому об`єкт нерухомого майна, що є підставою для задоволення позову.

Outcome: approved