Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

16.07.2025 до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором від 12.06.2018 в сумі 38888,18 грн. \~ \~ \~ \~ В обґрунтування пред`явлених позовних вимог представник позивача зазначив, що 12.06.2018 між АТ "АЛЬФА-БАНК" та відповідачем укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) на укладення угоди. За домовленістю сторін договору було встановлено ліміт кредитної лінії у розмірі 200000 грн. Процентна ставка за договором складала 24% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. АТ "АЛЬФА-Банк" прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди, яка була невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ "АЛЬФА-БАНК". Відповідно відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції і до умов договору, погодився з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором АТ "АЛЬФА-БАНК" виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Відповідач, у свою чергу, взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 38888 грн 18 коп. 22.02.2021 між АТ "АЛЬФА-БАНК" та ТОВ "ФК ФОРТ" було укладено договір факторингу, за умовами якого права вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК ФОРТ». В подальшому 23.02.2021 між ТОВ "ФК ФОРТ" та ТОВ "ФК" ЕЛІТ ФІНАНС" укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги у тому числі за кредитним договором із відповідачем. Таким чином, ТОВ "ФК" ЕЛІТ ФІНАНС" набуло статусу кредитора за кредитним договором від 12.06.2018, укладеним між АТ "АЛЬФА-БАНК" та відповідачем. Відповідач тривалий час своєчасно не вносить платежі на повернення кредиту, що суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Станом на 23.02.2021 заборгованість відповідача перед позивачем становить 38888 грн 18 коп. Посилаючись на викладене, ТОВ "ФК" ЕЛІТ ФІНАНС" просить суд стягнути з [PERSON] зазначену суму заборгованості за кредитним договором від 12.06.2018 б/н, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9200 грн 00 коп. \~ \~ \~ \~Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 07.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце його проведення повідомлялася належним чином шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання, а також викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Причини неявки суду не повідомила, відзив не подала. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за її відсутності та згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що 01.06.2018 між АТ "АЛЬФА-БАНК" та [PERSON] укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) на укладення угоди. Сторони узгодили тип кредиту, як кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії та мету кредиту для особистих потреб. За домовленістю сторін договору було встановлено ліміт кредитної лінії у розмірі 200000 грн. Процентна ставка за договором склала 24% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. Аналогічні умови були визначені і в паспорті споживчого кредиту, який підписала відповідач. Кредитні кошти було надано споживачеві шляхом кредитування рахунку на споживі потреби у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку кредитодавця. Разом з цим визначено порядок повернення кредиту. АТ "АЛЬФА-БАНК" взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти, що підтверджується випискою по рахунку з кредитною картою Word Debit Mastercard. З вказаної виписки також убачається, що [PERSON] користувалася кредитними коштами, здійснювала періодичні часткові погашення заборгованості. 22.02.2021 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФК ФОРТ» укладено договір факторингу № 1, за умовами якого фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступив фактору, а фактор набув належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведено в Додатку № 1-1 до договору. 23.02.2021 між ТОВ «ФК ФОРТ» та ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС" укладено договір факторингу № 01-23-02/21, за умовами якого фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступив фактору, а фактор набув належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведено в Додатку № 1-1 до договору. 23.02.2021, на виконання вказаних умов договору факторингу № 01-23-02/21 від 23.02.2021, ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС" передало ТОВ «ФК ФОРТ» грошові кошти в сумі 13235000 грн 00 коп., що підтверджується відповідним платіжним дорученням № 129. Згідно акта приймання-передачі реєстру боржників від 23.02.2021 до договору факторингу № 01-23-02/21 від 23.02.2021, ТОВ «ФК ФОРТ» передав, а ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС" отримав право вимоги, детальний опис складових якого наведений в додатку № 1-1 до договору. З витягу з реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, який є додатком до договору факторингу № 01-23-02/21 від 23.02.2021, вбачається, що право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № CCNG-630937401 від 12.06.2018 на суму боргу 38888 грн 18 коп., з яких: 34335 грн 68 коп. залишок по тілу кредиту; 4552 грн 50 коп. залишок заборгованості за штрафними санкціями, передано від ТОВ «ФК ФОРТ» до ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС". За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини 1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. У постанові Верховного Суду від 24 грудня 2019 року у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина 1 статті 519 ЦК України). Судом встановлено, що 01.06.2018 між АТ "Альфа Банк" та [PERSON] укладена угода про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії шляхом акцептування банком пропозиції клієнта Оферти. Наявні в матеріалах справи виписка по рахунку; розрахунок заборгованості; копія оферти [PERSON] на укладення Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 01.06.2018 та акцепт Банку зазначеної оферти від 01.06.2018 свідчать про існування між первісним кредитором та відповідачем правовідносин за договором кредиту від 01.06.2018. Позивачем до матеріалів справи долучені: копія договору факторингу № 1 від 22.02.2021 укладеного між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФК ФОРТ»; копію договору факторингу № 01-23-02/21 від 23.02.2021, який був укладений між ТОВ «ФК ФОРТ» і позивачем. Проте, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що права вимоги до відповідача були відступлені саме за договором про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної від 01.06.2018, адже згідно виписок до договорів факторингу № 1 від 22.02.2021 та № 01-23-02/21 від 23.02.2021 АТ «АЛЬФА-БАНК» відступило ТОВ «ФК ФОРТ» право вимоги, а в подальшому ТОВ «ФК ФОРТ» відступило ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» право вимоги до [PERSON] за конкретним кредитним договором з певним номером ССNG-630937401 від 12.06.2018 (а.с. 21 22), цей номер та назва не міститься в договорі про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії, а сам договір, наданий позивачем у справу укладений 01.06.2018, а не 12.06.2018. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень, що врегульовано положеннями ст. 77 ЦПК України. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Отже, з огляду на положення вказаних вище норм законодавства, позивачем надано докази укладення письмового договору на обслуговування кредитної картки та встановлення кредитного ліміту на ній між відповідачем та іншою юридичною особою АТ «Альфа банк», надано докази відступлення права за кредитним договором в певній сумі та стосовно певних боржників на користь самого позивача, однак не надано доказів відступлення прав на користь позивача саме за тим кредитним договором, стягнути заборгованість за яким просить позивач. Зазначені докази є важливими для з`ясування всіх обставин справи, адже згідно зі статтею 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Суд не мав можливості з`ясувати дані обставини у судовому засіданні, як і обґрунтованість заявленої до стягнення суми, адже позивачем не було надано доказів відступлення прав по стягненню певної грошової суми з відповідача. Водночас, саме на позивача покладено обов`язок доказування обставин, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги та подання всіх наявних у нього доказів у строки, встановлені статтею 83 ЦПК України. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено наявність заборгованості відповідача перед позивачем за договором кредитним договором, зазначеним у позовній заяві. Таким чином, при викладених обставинах, у зв`язку з тим, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається в своїй позовній заяві позов не підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог, то судові витрати слід покласти на позивача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed