Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого народилися двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Городенківського районного суду від 01.07.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, неповнолітніх дітей залишено проживати з батьком. 17.07.2014 року [PERSON] та [PERSON] повторно зареєстрували шлюб, під час якого народилася донька [PERSON] , [INFO] . [INFO] відповідачка народила сина [PERSON] , а [INFO] - сина [PERSON] . Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 27 листопада 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано; малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з батьком. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 01 листопада 2021 року виключено з актових записів про народження [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відомості про [PERSON] як про батька. Згідно змісту судового рішення у період перебування у зареєстрованому шлюбі з позивачем відповідачка мала стосунки з іншим чоловіком. Відповідачка вказаних фактів не спростувала. Після розірвання шлюбу 20.11.2020 року відповідачка з синами [PERSON] та [PERSON] пішла проживати до іншого чоловіка, з яким в подальшому зареєструвала шлюб, змінивши прізвище на « [PERSON] ». Спільну доньку [PERSON] відповідачка залишила на позивача та повністю перестала опікуватися нею: не приймає участі у її вихованні, не цікавиться її життям, здоров`ям та розвитком, не надає коштів на її утримання. Таку поведінку відповідачки вважає безвідповідальною, так як на батьків покладається забезпечення основних життєвих потреб неповнолітніх дітей, які повністю залежать від батьків та не можуть забезпечувати себе самостійно. Вважає, що відповідачка, всупереч вимогам сімейного законодавства, самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, не несе жодної відповідальності за майбутнє доньки [PERSON] , не виконує щодо неї материнських обов`язків, не намагається підтримувати стосунки з нею. Статтею 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З рішення Городенківського районного суду від 30.11.2020 року про розірвання шлюбу вбачається, що відповідачка 20 січня 2020 року покинула дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на батька, забрала із собою сина [PERSON] і пішла проживати у господарство до [PERSON] . Жодних спроб визначити місце проживання дітей біля себе відповідач не робила, на засідання комісії Служби у справах дітей, де вирішувалося це питання, не з`явилася. Отже, залишення дітей на виховання та повну відповідальність батькові є усвідомленим рішенням відповідачки. Вона займається вихованням синів [PERSON] і [PERSON] та не проявляє жодної зацікавленості іншими своїми дітьми, в т.ч. неповнолітньої доньки [PERSON] . Зауважив, що відповідачка притягувалася до кримінальної та адміністративної відповідальності, неодноразово кидала своїх дітей та зникала на тривалий період часу без будь якої причини. До Служби у справах дітей на розгляд питань, які стосувалися участі у вихованні її дітей, відповідачка не з`являлася, демонструючи повну відсутність зацікавленості їхніми долями. Вироком Городенківського районного суду від 15.10.2013 року у справі [PERSON] засуджено за ч.1 ст.185 КК України де покарання у вигляді штрафу. Постановами Городенківського районного суду від 17.10.2013 року, 26.02.2020 року, 01.04.2021року [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1,2 ст.184 КУпАП. Працівник служби у справах дітей, фахівці із соціальної роботи та старший інспектор з ювенальної превенції 29.01.2020 року здійснювали візит до помешкання [PERSON] для обстеження умов проживання сім`ї та склали відповідний акт; з [PERSON] проведено профілактичну бесіду, роз`яснено щодо відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Городенківської районної державної адміністрації 03.11.2020 року розглядалось питання щодо визначення місця проживання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та прийнято відповідне рішення. Службою у справах дітей до суду подано висновок органу опіки та піклування районної державної адміністрації про визначення місця проживання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , відповідно до якого орган опіки та піклування районної державної адміністрації, взявши до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини, вважав за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , малолітньої [PERSON] , [INFO] , біля батька - [PERSON] , [INFO] , а малолітнього [PERSON] , [INFO] біля матері - [PERSON] , [INFO] .. Судовим наказом Городенківського районного суду від 13.01.2021 року відповідачці визначено сплату аліментів на користь позивача та утримання неповнолітньої доньки [PERSON] . Згідно розрахунку зі сплати аліментів Городенківського відділу ДВС відповідачка має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 108 134,53 грн. \~ \~ \~ \~Позивач вважає, що інтересам доньки відповідатиме проживання з ним. Він з дітьми та мамою проживає у житловому будинку, що належить матері [PERSON] . Вважає, що зможе самостійно забезпечити виховання та утримання доньки відповідно до вимог законодавства та моральних засад суспільства і без участі її матері. Відповідачка, не дивлячись на неодноразові бесіди із нею працівників поліції та Служби у справах дітей, притягнення її до адміністративної відповідальності, належних висновків не зробила, своє ставлення до доньки не змінила. Вона взагалі не цікавиться життям доньки, не навідує, не запрошує до себе, не телефонує, не вітає із жодними святами, не цікавиться її навчанням та здоров`ям. На свято першого дзвоника та перше причастя відповідачка до доньки не прийшла. Протиправна поведінка відповідачки порушує права та законні інтереси неповнолітньої доньки, формує у неї комплекси меншовартості, покинутості та непотрібності власній матері. З її однолітками до школи на свята приходять мами, а до [PERSON] - бабуся або батько. Це щоразу провокує у дівчинки хвилювання, сором та образу, що негативно впливає на її моральний стан та психологічне здоров`я. Вважає, що є всі підстави, передбачені п. 2 ст. 164 СК України, для позбавлення відповідачки батьківських прав. Ухвалою суду від 04.02.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні\~позивача, - орган\~опіки та піклування в особі служби у справах дітей Городенківської міської ради Івано-Франківської області, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Від служби у справах дітей Городенківської міської ради Івано-Франківської області судом 31.03.2025 отримано рішення про затвердження висновку органу опіки та піклування. Ухвалою суду від 05.06.2025 закрито підготовче\~провадженняу справі, справу призначено до судового розгляду по суті, у судове засідання викликано учасників справи та свідків. У судовому засіданні, за клопотанням представника позивачки адвоката Левенець Л.В., допитано свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , заслухано пояснення представника позивачки [PERSON] , яка позовні вимоги підтримала, вважає, що є всі підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав. Свідок [PERSON] , яка працювала у соціальній службі, зазначила, що їй відомо про те, що відповідачка покинула доньку [PERSON] , зазначивши, що [PERSON] вела розгульний спосіб життя, а заходи впливу були безрезультатними. Донькою [PERSON] опікується батько, а матері дитина фактично не знає. Свідок [PERSON] , яка була свекрухою відповідачки, повідомила, що відповідачка проживала у неї з 2003 року, у 2020 році пішла з сім`ї та більше не поверталась, онучка [PERSON] залишилась проживати у неї, опікуються нею разом із сином. Зазначила, що відповідачка не доглядала дітей, [PERSON] не цікавиться. Свідок [PERSON] суду пояснила, що малолітньою [PERSON] опікується бабуся з батьком , батько добре її забезпечує, дитина доглянута. Відповідачка у судовому засіданні підтвердила, що пішла з дому до іншого чоловіка, залишивши доньку [PERSON] з батьком. Пояснила, що приходила до доньки з подарунком привітати, проте вона не захотіла вийти до неї, також на свято [PERSON] приносила подарунок доньці. Зазначила, що сини [PERSON] та [PERSON] проживають з нею, чоловік хворіє, вона його доглядає. Щодо заборгованості по аліментах пояснила, що не має змоги сплачувати кошти, оскільки була у декретній відпустці, на даний час заробітна плата становить 7-8 тисяч гривень. На запитання суду, щодо позбавлення її батьківських прав зазначила, що не знає, «нехай дитина буде з батьком». 12.09.2025 [PERSON] подала до суду заяву, де зазначила про визнання позовних вимог, відмовляється від свої батьківських прав та обов`язків щодо неповнолітньої доньки. Просить судовий розгляд проводити без її участі. Представник третьої\~особи,\~\~яка\~не заявляє\~самостійних вимог\~щодо предмета\~спору на\~стороні\~позивача,\~-\~Орган\~ опіки\~та піклування\~в особі\~служби у\~справах дітей\~Городенківської міської\~ради Івано-Франківської\~області вимоги позову підтримала, зазначивши, що відповідачці надавався час на покращення стосунків із донькою, проте вона ним не скористалась. Суд, вислухавши пояснення представника позивача [PERSON] , відповідачки, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази у справі, вважає за доцільне зазначити наступне. Згідно ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу\~\~диспозитивності цивільного судочинства\~\~\~(ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частин першої, четвертої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частин першої та другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Нормами статті 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України, зокрема, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Звернувшись до суду із позовом про позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] , позивач покликається на те, що відповідачка не виявляє інтересу до життя та виховання доньки, не забезпечує її матеріально, не спілкується з нею, що свідчить про ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків та є підставою для позбавлення батьківських прав, що відповідатиме інтересам дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька/матері, так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Такий висновок зробив\~Верховний Суд\~у справі № 522/10703/18 від 29.04.2020 року. Згідно правового висновку, викладеному у постанові Верховного суду від 23 жовтня 2024 року в справі № 464/2040/23 необґрунтоване (за відсутності застосування гнучких заходів впливу для спонукання батька до належного виконання своїх батьківських обов`язків) позбавлення батьківських прав (прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті кровної спорідненості з нею, не може вважатися таким, що відповідає інтересам дитини. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 7 від 03 квітня 2014 року, що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03 квітня 2014 року виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 30 листопада 2020 року по справі № 342/1070/20 (провадження № 2/342/653/2020), яке набрало законної сили 31.12.2020, розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 17.07.2014 виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4 від 17.07.2014; малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , залишено на проживанні з батьком [PERSON] . 20.04.2021 [PERSON] , [INFO] , зареєструвала шлюб із [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 33 від 20 квітня 2021 р.; 23 червня 2021 року [PERSON] змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » на підставі її заяви, поданої 23.06.2021 відповідно до ст.53 СК України, що стверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00051607825, сформованого 04.06.2025 Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Позивач та його малолітня дочка [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що стверджується копіями витягів з реєстру Городенківської територіальної громади № 2024/006884189 та № 2024/006887490, сформованих 12.06.2024. Після розірвання шлюбу між батьками малолітня дочка сторін [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] , про що свідчить копія довідки № 12-576, виданої 12.11.2024 Поточищенським старостинським округом Городенківської міської ради. Згідно копії акту № 12-2 обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного 02.01.2025, позивач [PERSON] разом з малолітньою дочкою [PERSON] , матір`ю [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] розлучений, сам виховує малолітню дочку [PERSON] , біологічна мама дитини проживає в іншому домогосподарстві з сім`єю. Житловий будинок належить матері позивача [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 14.12.2009 виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради на підставі рішення № 79 від 08.12.2009. \~ \~ \~ \~Згідно копії повідомлення Поточищенського старостинського округу Городенківської міської ради від 17.01.2025 № 12-31 вбачається, що від [PERSON] , 1956 р.н., надійша інформація до Поточищенської сільської ради, що у січні 2020 року її невістка [PERSON] залишила дітей, в тому числі і малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , і пішла жити до іншого чоловіка. Працівниками сільської ради було проведено обстеження і встановлено, що громадянка [PERSON] залишила чоловіка і неповнолітню дочку за адресою, де вона раніше проживала. На даний час [PERSON] проживає без реєстрації за адресою [ADDRESS] . У вихованні і утриманні своєї дочки [PERSON] , [INFO] , участі не приймає. Згідно судового наказу Городенківського районного суду Івано-Франківської області 13 січня 2021 року по справі № 342/1565/20 (провадження № 2-н/342/9/2021), який набрав законної сили 13.01.2021, з [PERSON] , [INFO] , в користь [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку; стягнення аліментів розпочато з 29.12.2020 і проводиться до досягнення дитиною повноліття. Заборгованість зі сплати аліментів згідно судового наказу станом на 01.01.2025 становить 108\~134,53 грн, про що свідчить копія розрахунку із сплати аліментів, виданого Городенківським відділом державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Згідно копії відповіді КП «Городенківський некомерційний центр первинної медичної допомоги» Городенківської міської ради від 14.01.2025 № 474/01-09 медичні огляди, профілактичні щеплення та лікування дитини [PERSON] , [INFO] , здійснює батько дитини [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . Дівчинка не знаходиться на "Д" спостереженні. Гострими захворюваннями верхніх дихальних шляхів хворіла не часто, але завжди про неї піклувався батько. Профілактичні щеплення дитина отримала згідно календаря профілактичних щеплень зі згоди батька. Мати [PERSON] , 1986 р.н., в даний час проживає з іншим чоловіком і опікується дітьми від другого шлюбу. Із характеристики Поточищенського ліцею вбачається, що дочка сторін [PERSON] , 2014 р.н., учениця 5 класу, навчається в Поточищенському ліцеї з першого класу. Зарекомендувала себе як вихована, доброзичлива, відповідальна та дисциплінована учениця. Начально-виховний процес дитини забезпечують батько та бабуся. У шкільних заходах, батьківських зборах, індивідуальних консультаціях із вчителями бере участь батько та бабуся. Мати дівчинки, [PERSON] не цікавиться її навчанням у ліцеї, не відвідувала батьківські збори та шкільні свята. На даний час психологічний стан дівчинки стабільний, позитивний, вона спокійна, врівноважена, з контрольованими емоціями. До складу своєї сім`ї вона відносить: батька, бабусю, сестру, брата, маленьку племінницю. Важливе місце у житті учениці займає батько і бабуся, їх вона вважає своїми порадниками, підтримкою і авторитетом для наслідування. Теплі стосунки в дівчинки з сестрою, у якій бачить свою найкращу подругу і хоче бути на неї схожою. Хороші відносини у [PERSON] з братом, за яким сумує і хоче проводити більше вільного часу. За маму учениця практично не згадує, відчуття покинутості в неї немає, тому що бабуся і тато вчасно замінили її маму, огорнули увагою, теплом і любов`ю. Дитина відчуває себе щасливою, люблячою і потрібною у сім`ї. Позивач [PERSON] по місцю проживання характеризується позитивно, за характером врівноважений, працьовитий, без шкідливих звичок, з односельчанами підтримує доброзичливі стосунки, ввічливий, самостійно виховує дочку [PERSON] , [INFO] , забезпечує її всім необхідним на належному рівні; мати [PERSON] проживає в іншому господарстві з іншою сім`єю, про що свідчить копія характеристики № 12-1, виданої 02.01.2025 Поточищенським старостинським округом Городенківської міської ради. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права. ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, якщо вони за станом свого психічного здоров`я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов`язку. Статтею 19 Сімейного кодексу України\~визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Такий висновок має рекомендаційний характер, а тому не може бути безумовною підставою для задоволення позову та позбавлення одного із батьків батьківських прав. Згідно висновку органу опіки та піклування Городенківської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету міської ради від 21 березня 2025 року № 1140, орган опіки та піклування Городенківської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . У даному висновку зазначено, що малолітня [PERSON] , [INFO] , останні 6 років проживає з батьком [PERSON] , який повністю забезпечує її. З ними також проживає бабуся [PERSON] , 1956 р.н., сестра [PERSON] , 2005 р.н., та її малолітня дочка [PERSON] , 2023 р.н. Маму [PERSON] останній раз малолітня [PERSON] бачила 1 вересня 2024 року в школі, коли її син ішов в 1 клас, а до неї мати навіть не підійшла. В 2024 році мати приходила в школу на день її народження і принесла подарунок, але вона його не взяла. Номера телефону мами дитина не має, оскільки вона до неї не телефонує. Мати не приходила до дочки на свято 1 вересня, коли вона йшла у 1 клас, ні на перше причастя, жодних коштів їй не давала і не намагалась налагодити стосунки. \~ \~ \~ \~Суд звертає увагу на те, що висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав оцінюється судом як один із доказів, і суд може не погодитись з таким висновком, якщо він є недостатньо обґрунтованим та суперечить інтересам дитини. Аналізуючи висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачки стосовно доньки [PERSON] суд дійшов висновку про те, що висновок є недостатньо обґрунтованим, не містить переконливих доводів щодо доцільності позбавлення батьківських прав, якими орган опіки та піклування керувався під час прийняття рішення; у висновку не зазначені обставини, що свідчать про свідоме нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками, чи наявності з боку матері загрози для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Суд зауважує, що фактично у висновку не визначені встановлені статтею 164 СК України підстави для позбавлення батьківських прав відповідачки, не враховано незгоду матері [PERSON] щодо позбавлення батьківських прав, проте акцентовано увагу на поясненнях батька [PERSON] , даних щодо медичних оглядів дитини, характеристики навчального закладу щодо малолітньої, розрахунку зі сплати аліментів по виконавчому листу про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] , поясненнях малолітньої. Не зазначено, що стосовно відповідачки представниками служби у справах дітей вживались заходи впливу, окрім як роз`яснення щодо відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, про що зазначено у відповіді на адвокатський запит Служби у справах дітей Городенківської міської ради від 15.01.2025 № 15/01-40. Судом не встановлено, що на орган опіки та піклування покладався обов`язок здійснювати контроль за виконанням матір`ю батьківських обов`язків, Тому, користуючись своїм правом, наданим положеннями ч. 6 ст. 19 СК України, суд не погоджується із висновком органу опіки та піклування, оскільки вважає його неповним та передчасним, належно необґрунтованим. Суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів того, що поведінка відповідачки стосовно доньки [PERSON] є злісним ухиленням нею від своїх батьківських обов`язків, судом при розгляді справи не встановлено обставин, які б однозначно свідчили про те, що відповідачка свідомо не бажає спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні, остаточно самоусунулася від виконання своїх обов`язків з виховання доньки, яка залишилася проживати з батьком. У судовому засіданні відповідача, надаючи пояснення, пояснила, що небажання доньки спілкуватися спричинене, на її думку, впливом бабусі. Відповідачка робила спроби поспілкуватися з донькою, проте остання відмовилась. Малолітня [PERSON] \~має образу\~на матір,\~про що\~ствердила сама\~у судовому\~засідання при\~з`ясуванні її\~думки у\~даній справі. Таким чином, судом не встановлено, що небажання дитини спілкуватися з матір`ю є результатом саме винної поведінки відповідачки, а не обставин, що склалися між батьками. Верховний Суд неодноразово наголошував, що особистісні непорозуміння між батьками не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки у рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами батьків (постанови Верховного Суду від 07 березня 2024 року у справі №947/7448/22 (провадження №61-18610св23), від 22 листопада 2023 року у справі №320/4384/18 (провадження №61-1682св22), від 06 жовтня 2021 року у справі №320/5094/19 (провадження №61-7357св21)). Небажання дитини спілкуватися з одним із батьків не може розцінюватися як ухилення ними від виконання своїх батьківських обов`язків і не є підставою для позбавлення батьківських прав (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі №331/5427/17 (провадження №61-12023св18)). Відповідно до постанови Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №705/3040/18 (провадження №61-19878св21) думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується під час вирішення питання про позбавлення батьківських прав, оскільки вона може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким дитина через малолітній вік неспроможна надавати об`єктивну оцінку, та не завжди відповідає інтересам самої дитини. Суд вважає подану відповідачкою заяву до суду про згоду на позбавлення батьківських прав, визнання відповідачкою позову такою, що суперечить закону, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. У постанові Верховного Суду від 10 листопада 2023 року у справі №401/1944/22 (провадження №61-10115св23) суд зазначив, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У цій категорії справ визнання позову суперечить закону, а саме частині 3 статті 155 СК України, та порушує інтереси дитини. Верховний Суд наголошує, що саме лише подання заяви про визнання позову у справі про позбавлення батьківських прав не може бути підставою для звільнення позивача від обов`язку надання інших доказів на підтвердження існування обставин, передбачених ч. 1 ст. 164 СК України для позбавлення батьківських прав. Відповідно до постанов Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі №675/2136/19 (провадження №61-2251св22) та від 29 листопада 2023 року у справі №607/15704/22 (провадження №61-11993св23) суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову. Також суд не вважає, що позбавлення відповідачки батьківських прав усуне у малолітньої [PERSON] комплекси меншовартості, покинутості та непотрібності власній матері, як про це зазначено у позові, та покращить моральний стан та психологічне здоров`я дитини, забезпечить захист її прав та інтересів. Навпаки, позбавлення батьківських прав матері має своїм наслідком негативний вплив на свідомість дитини. Позивачем не наведено переконливих аргументів, що виправдовують позбавлення дитини можливості відновити зв`язок зі своєю матір`ю, позбавлення можливості такого спілкування в майбутньому, а тому позбавлення матері батьківських прав за встановлених обставин не відповідає критерію пропорційності. Позбавлення батьківських прав допускається лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків. Посилання позивача на неодноразове притягнення відповідачки до кримінальної відповідальності за крадіжку та до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків (постанови Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 17.10.2013 року у справі № 342/1703/13-п, від 26.02.2020 у справі № 342/127/20 (провадження № 3/342/76/2020), від 01.04.2021 у справі № 342/294/21 (провадження № 3/342/153/2021), не свідчить про загрозу для життя та здоров`я дитини, враховуючи, що остання проживає з батьком, проте має своїм наслідком попередження відповідачки про зміну свого ставлення до виховання доньки [PERSON] в умовах контролю органу опіки та піклування. Також суд зауважує, що притягнення відповідачки до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду аліментів, на підтвердження чого позивачем надано відповідні документи, не є підставою для позбавлення батьківських прав. Правилами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. З урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, та суд зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Доцільно зазначити, що батьківські права засновані на спорідненості батьків з дитиною, матір та батько мають особливий зв`язок з дитиною, а тому недоліки у вихованні та недогляді дітей можуть мати тимчасовий характер і не є підставою для позбавлення батьківських прав. Крім цього, суд вважає, що позбавлення батьківських прав не може бути єдиним способом захисту прав дітей, що врахує їх інтереси. Навпаки, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї та такий захист повинен полягати не тільки у здійснення формальних процедур, а повинен бути спрямованим на підтримку, допомогу та сприяння тим особам, які цього потребують та яких це стосується, в тому об`ємі та з такою тривалістю, як цього вимагають обставини, заради того, щоб не розривалися сімейні зв`язки, що позбавляють дитину її коріння, спорідненості з батьками, оскільки таке може вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Таким чином, оскільки матеріали справи не містять достатніх та безспірних доказів винної поведінки відповідачки та свідомого нехтування нею батьківськими обов`язками, навмисного ухилення від виховання дочки і, як наслідок, необхідність застосування до неї крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав відповідно до статті 164 СК України, а тому суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення. За вказаних обставин суд визнає за необхідне попередити відповідачку про необхідність належного виконання батьківських обов`язків та зміни ставлення до виховання дитини. На підставі викладеного, ст.ст. 150, 155, 164-166 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed