Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

У вересні 2025 року [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду міста Києва із позовною заявою до Акціонерного товариства «УКРСИББАНК», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Святошинський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про зняття арешту з майна. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.08.2016 року Святошинським районним судом міста Києва видано виконавчий лист №759/8283/15-ц на виконання рішення Святошинського районного суду міста Києва від 14.07.2016 року у справі № 759/8382/15-ц про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УКРСИББАНК» боргу за кредитним договором №11319265000 від 27.03.2008 року у розмірі 67 636 доларів США 75 центів - заборгованості по кредиту і відсотках, 32 892,01 грн. - заборгованості по пені за несвоєчасне погашення заборгованості, та 3 654,00 грн. судового збору. У рамках виконавчого провадження [NUMBER] з примусового виконання вказаного виконавчого листа на усе майно та грошові кошти боржника [PERSON] державним виконавцем було накладено арешт. 30.03.2021 року АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ФК «Фінстрим» було укладено договір факторингу № 30/03/5/2021, за умовами якого до ТОВ «ФК «Фінстрим» перейшло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитними договором №11319265000 від 27.03.2008 року. Цього ж дня між ТОВ «ФК «Фінстрим» та [PERSON] було укладено договір комісії на вчинення правочину щодо придбання права вимоги за кредитним договором №11319265000 від 27.03.2008 року. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 12.01.2023 року у справі №759/8382/15 було замінено сторону виконавчого провадження з первісного стягувача на [PERSON] . Також було визнано виконавчий лист №759/8382/15-ц таким, що не підлягає виконанню. 02.07.2025 року старшим державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову у виконавчому провадженні [NUMBER] про закінчення виконавчого провадження та про припинення чинності арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення суду. Однак отримавши з державного реєстру Інформаційну довідку №442259970 від 04.09.2025 року позивач дізнався про незнятий арешт з нерухомого майна боржника, накладений Святошинським ВДВС ГТУЮ у м. Києві, 17.10.2017 року у рамках виконавчого провадження [NUMBER]. Оскільки на даний час [PERSON] втратив статус боржника у виконавчому провадженні, а вказаний арешт втратив свою актуальність, тому [PERSON] як особа, на майно якого накладено арешт, просить суд звільнити все майно [PERSON] з-під арешту, накладеного Святошинським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, постанова про арешт майна боржника, серія номер: [NUMBER], виданий 17.10.2017. Скасувати арешт про арешт коштів боржника [PERSON] , накладений постановою від 20 квітня 2013 року по ВП [NUMBER] Головним державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби умісті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 16 вересня 2025 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. 22 вересня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача - адвоката Петренко С.В. надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 23 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі, просила задовольнити позов у повному обсязі. Інші учасники справи у судове не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового слухання, про причини своєї неявки суд не повідомили. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Зважаючи на неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із неявкою учасників справи у судове засідання. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ч. 1 ст. 19 ЦПК України). Судом встановлено, що 29.08.2016 року Святошинським районним судом міста Києва було видано виконавчий лист №759/8283/15-ц на виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14.07.2016 року у справі № 759/8382/15-ц про стягнення [PERSON] на користь ПАТ «УКРСИББАНК» боргу за кредитним договором №11319265000 від 27.03.2008 року у розмірі 67 636 доларів США 75 центів - заборгованості по кредиту і відсотках, 32 892,01 грн. - заборгованості по пені за несвоєчасне погашення заборгованості, та 3 654,00 грн. судового збору. Постановою старшого державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби умісті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Борисюком Р.А. від 17.10.2017 року відкрито виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа №759/8283/15-ц, виданого 29.08.2016 року Святошинським районним судом міста Києва на виконання рішення Святошинського районного суду міста Києва від 14.07.2016 року у справі № 759/8382/15-ц про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УКРСИББАНК» боргу за кредитним договором №11319265000 від 27.03.2008 року у розмірі 67 636 доларів США 75 центів - заборгованості по кредиту і відсотках, 32 892,01 грн. - заборгованості по пені за несвоєчасне погашення заборгованості, та 3 654,00 грн. судового збору. Постановою старшого державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Борисюком Р.А. від 17.10.2017 року накладено арешт на майно боржника [PERSON] , стягувач ПАТ «УКРСИББАНК». Постановою головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби умісті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 20.04.2023 року накладено арешт на грошові кошти [PERSON] , стягувач ПАТ «УКРСИББАНК». Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 12.01.2023 року у справі №759/8283/15-ц замінено стягувача ПАТ «УКРСИББАНК» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №759/8283/15-ц про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №11319265000, правонаступником [PERSON] . Визнано виконавчий лист №759/8283/15-ц про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №11319265000 таким, що не підлягає виконю. Постановою старшого державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Грінберг Ю.М. від 02.07.2025 року у ВП [NUMBER] закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №759/8283/15-ц, виданого 29.08.2016 року Святошинським районним судом міста Києва на виконання рішення Святошинського районного суду міста Києва від 14.07.2016 року у справі №759/8382/15-ц про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УКРСИББАНК» боргу за кредитним договором №11319265000 від 27.03.2008 року у розмірі 67 636 доларів США 75 центів - заборгованості по кредиту і відсотках, 32 892,01 грн. - заборгованості по пені за несвоєчасне погашення заборгованості, та 3 654,00 грн. судового збору. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Разом з тим, відповідно до Інформаційної довідки № 442259970 від 04.09.2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта на майно [PERSON] арешт, накладений державним виконавцем від 17.10.2017 року, не припинено. Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. У Єдиному реєстрі боржників відносно позивача [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) відомості відсутні, у зв`язку з чим, всупереч положенням ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем не знято арешт, що був накладений на майно позивача. Відповідно до наявних матеріалів справи судом встановлено, що виконавче провадження [NUMBER] постановою старшого державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби умісті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Грінберг Ю.М. від 02.07.2025 року закінчено. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Разом з тим, арешт накладений на грошові кошти та майно боржника у даному виконавчому провадженні фактично існує до тепер, що підтверджується відомостями з Інформаційної довідки від 04.09.2025 року №442259970. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Верховний Суд у своїй Постанові від 13 липня 2022 року по справі № 2/0301/806/11 (провадження № 61-3814св22) виснував, що відсутність виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, відсутність будь-яких відомостей стосовно рішення виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника та відсутність необхідності подальшого застосування такого арешту на майно боржника є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Крім того, Верховний Суд зауважив, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права Згідно з ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Згідно з статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень. Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду. Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону. Згідно з ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, у суду є всі підстави вважати, що на теперішній час відсутні будь-які правові підстави для продовження існування обмеження щодо розпорядження майном [PERSON] , оскільки виконавче провадження, в межах якого накладалася заборона, закінчене. Тому суд уважає необхідним на підставі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» позовні вимоги задовольнити та зняти арешт з майна позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved