Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

у травні 2025 року ФОП [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання юридичних послуг. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між ним та [PERSON] 05 січня 2024 року було укладено договір про надання юридичних послуг № С-222, відповідно до умов якого вартість послуг становить 15 000,00 грн, з яких 3500, 00 грн замовник вносить як попередню оплату, а 11 500,00 грн має сплатити 19 січня 2024 року. [PERSON] 05 січня 2024 року внесла на рахунок позивача попередню оплату в розмірі 3500,00 грн. 16 січня 2024 року позивач звернувся до відповідача із повідомленням про стан виконання договору та готовність проектів документів, що передбачено умовами договору. В порушення умов договору, замовником не було сплачено позивачу кошти за надані за договором послуги, відтак позивач просить суд стягнути на його користь із відповідача кошти у розмірі 11 500,00 грн Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 травня 2025 року позовну заяву було передано для розгляду судді Шаповаловій К.В. Згідно інформації, яка міститься у Єдиному державному демографічному реєстрі, [PERSON] значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 4 червня 2025 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду на 21 липня 2025 року на 10:00 год. 26 червня 2025 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій викладені заперечення щодо поданих позовних вимог та долучені докази на їх спростування. Судове засідання 21 липня 2025 року було відкладено на 14 серпня 2025 року у зв`язку з неякою позивача та відсутністю від нього будь-яких заяв з процесуальних питань. 12 серпня 2025 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, поряд з цим зазначено, що ними не отримано відзиву на позовну заяву відповідача. 13 серпня 2025 року від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи, оскільки позивачу стало відомо про наявний відзив на позовну заяву, проте ним не отримано його копію. Судове засідання 14 серпня 2025 року було відкладено на 3 вересня 2025 року за клопотанням представника позивача. 3 вересня 2025 року у судовому засіданні було заслухано пояснення відповідача щодо заявлених позовних вимог, зокрема відповідач вказала, що заперечує проти заявлених вимог, оскільки вона повідомила позивачу 15 січня 2024 року по телефону проте, що вирішила питання самостійно та просить розірвати договір. Крім того, нею було надіслано офіційно на пошту позивача заяву про розірвання договору 15 січня 2024 року, тобто до строку здійснення другої оплати, яка мала бути 19 січня 2024 року. Також вказала, що ніяких документів від позивача вона не отримувала та не має сплачувати жодних коштів, крім тих, що сплатила наперед. У судовому засіданні було оголошено перерву до 8 жовтня 2025 року. У судовому засіданні 8 жовтня 2025 року у режимі відеоконферецзв`язку представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, вказав, що 16 січня 2024 року відповідачці був надісланий лист про те, що її замовлення (проекти заяв) виготовлені та готові до передачі, а також був складений акт приймання-передачі та запрошено відповідачку до офісу позивача 18 січня 2024 року для їх підписання та передачі документів. Проте відповідачка не з`явилась, кошти 19 січня 2024 року (друга частина) перераховані не були, 22 січня 2024 року позивач надіслав відповідачці акт, проекти заяв та досудову вимогу про сплату коштів поштою рекомендованим листом, який було отримано відповідачкою, оскільки до відправника не повернулось. Враховуючи викладене, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, суд дійшов наступного висновку. Судом було встановлено, що між позивачем та відповідачем 5 січня 2024 року був укладений договір про надання юридичних послуг № С-222. Відповідно до пункту 1.1. договору виконавець зобов`язується, за дорученням замовника, надати юридичні послуги, зазначених у п. 1.2. цього договору, для чого зобов`язується вчинити юридичні та інші пов`язані з ними дії в обсязі, обумовленому в цьому договорі. Пунктом 1.2 сторони визначили, що замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надати замовнику наступні юридичні послуги: проект заяви до МФО (5 шт.); проект запиту до МФО (3 шт.) Надання юридичних послуг виконавцем за цим договором складається з послідовних етапів: І етап - вивчення наданих замовником документів та відомостей, підбір нормативно-правових актів, аналіз судової практики, визначення найбільш оптимального плану для виконання предмету, зазначеного у п. 1.2. цього договору. ІІ етап - складання проектів документів, зазначених в п. 1.2 цього договору, на паперовому або електронному носії (пункт 1.3 договору). Згідно із пунктом 4. 1 договору вартість юридичних послуг, вказаних у п.1.2 цього договору, становить 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 коп, сплачується замовником у касу виконавця або безготівковим перерахуванням на розрахунковий рахунок у наступні строки: - замовник вносить попередню оплату в розмірі 3 500 ( три тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.; - 19.01.2024 замовник вносить суму в розмірі 11 500 (одинадцять тисяч п`ятсот) грн.00 коп. У вартість юридичних послуг, зазначених у п.1.2 цього договору, не входять судові збори, тарифи та інші витрати, які виникнути під час виконання цього договору та підлягають оплаті замовником. Видача підготовлених проектів документів здійснюється тільки після повної сплати по цьому договору. Відповідно до інформаційної записки від 5 січня 2024 року, яка підписана [PERSON] , що не заперечувалось та не спростовувалось нею у судових засіданнях, був визначений також опис ситуації (заборгованість по МФО, потрібна реструктуризація тіла кредиту). Також у цій записці відповідачкою зазначено наступне: «Прошу виконати предмет договору, зазначений у п. 1.2, порядок та етапи надання послуг, вартість та порядок оплати мені роз`яснено в повному обсязі». Також відповідачкою було написано на ім`я позивача заяву, відповідно до якої вона надала згоду на підготовку проектів документів із суми у розмірі 3500 грн, що становить менше 50% та зобов`язується внести наступні платежі, що вказані у п. 4.1 договору. Згідно долученого до справи чеку від 5 січня 2024 року відповідачкою на рахунок ФОП [PERSON] були сплачені кошти у розмірі 3500 грн, що не заперечувалось та не спростовувалось відповідачкою. 16 січня 2024 року на адресу відповідача позивачем був надісланий лист № 042 (простою поштою), в якому повідомлено про те, що станом на 15 січня 2024 року виконавцем складено проєкти документів, зазначених у пункту 1.2 договору, зазначено про те, що фактично сплачено за послуги лише 3500 грн та зазначено про те, що між замовником та виконавцем було досягнуто домовленості щодо зустрічі в офісі позивача ( [ADDRESS] ) 18 січня 2024 року про ознайомлення з проєктами документів та їх видачі. Відповідачка у судовому засіданні не заперечувала факт повідомлення їй позивачем про зустріч 18 січня 2025 року в офісі позивача, проте вказала, що не пішла на зустріч, бо у неї були свої плани та робота. За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини третьої статті 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до пункту 2.4.5 договору замовник має право відмовитися від виконання цього договору, письмово повідомивши про це виконавця і сплативши виконавцю вартість фактично наданих за цим договором послуг. Відповідачка вказала, що 15 січня 2024 року у телефонному режимі та на електронну адресу позивача надіслала заяву про розірвання договору, оскільки питання нею було вирішено самостійно. Проте, відповідачкою не було суду надано доказів надсилання письмового повідомлення позивачу про розірвання договору на електрону пошту саме 15 січня 2024 року. Серед іншого відповідачкою долучено до відзиву її письмову заяву адресовану позивачу про розірвання договору С-222 від 5 січня 2024 року у зв`язку із вирішення питання самостійно, проте такий лист фактично був надіслано позивачу лише 20 січня 2025 року, що підтверджується відбитком штампу пошти на описі вкладення. Отже, відповідачкою було повідомлено позивач про розірвання договору після повідомлення позивачем їй про готовність замовлення, а також після 19 січня 2024 року- дати, визначено в договорі, в яку відповідачка мала сплати другу частину коштів за отримані послуги у розмірі 11500 грн. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не виконала умови договору, зокрема пункт 4.1 договору та станом на 16 травня 2025 року (день подання позову до суду) не виконала свої зобов`язання за договором надання юридичних послуг, зокрема не сплатила кошти у розмірі 11500 грн. Таких доказів не було й подано відповідачем під час розгляду справи в суді. Крім того, відповідно до пункту 2.2.4 договору замовник зобов`язаний своєчасно прийняти та сплатити за юридичні послуги на умовах та в розмірі, передбачених цим договором. Втрата подальшого інтересу замовника до складених виконавцем проектів документів з причини, що не пов`язані з діями виконавця, не знімає з замовника обов`язку прийняття складених проектів документів та сплати послуг виконавця в повному обсязі. Суд відхиляє доводи відповідача, що нею правомірно було сплачено лише 1 етап, визначений за договором, посилаючись на пункт 5.6 договору, враховуючи таке. Відповідно до пункту 5.6 договору сторони оцінюють обсяг роботи по І етапу в 30% (тридцять відсотків), а по II етапу 70% (сімдесят відсотків) від всього об`єму робіт за цим договором. Вартість етапів відповідна відсотковому відношенню розміру надання юридичних послуг. У разі розірвання договору з ініціативи замовника або односторонньої відмови від його виконання при невиконанні другої етапу оплаті підлягає тільки вартість першого етапу. Як зазначалось, позивач письмово повідомив відповідачку про готовність проєктів документів 16 січня 2024 року та сторони домовились у телефонному режимі про зустріч 18 січня 2024 року в офісі позивача для передачі документів, що не заперечувалось відповідачкою у судовому засіданні. Зустріч не відбулась, оскільки як вказала відповідачка, вона на неї не прийшла, бо у неї були свої справи, а також вона вважала, що належним чином повідомила про розірвання договору позивача. В той же час, письмове повідомлення про розірвання договору було надіслано відповідачкою позивачу лише 20 січня 2024 року, тобто поза строком здійснення оплати другого етапу, визначеного пунктом 4.1 договору. Згідно із статтею 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, зважаючи на встановлені обставини та наведені положення Закону, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог ФОП [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання юридичних послуг у загальному розмірі 11500 грн, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved