Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Заслучненської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] померла її тітка (рідна сестра її мами) [PERSON] , яка на день смерті проживала з нею в с. Олександрівка Комінтернівського району Одеської області. Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вона є спадкоємцем за законом п`ятої черги та, відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, прийняла спадщину, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Оформити нотаріально спадковий будинок вона не має можливості по тій причині, що спадкодавець [PERSON] за життя не встигла отримати свідоцтво про право власності на житловий будинок та зареєструвати своє право власності на нього. 17.09.2024 року державним нотаріусом Красилівської державної нотаріальної контори відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії. А тому вона вимушена звернутись з даним позовом до суду. Аргументи учасників справи. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Головатюк Л.А. у судове засідання не з`явилися, представник позивача надіслала заяву, у якій просила розглянути справу за відсутності позивача та її представника, вказала, що позивач позовні вимоги підтримує, та просить їх задовольнити. Представник відповідача Заслучненської сільської\~ради Хмельницької\~області у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнають у повному обсязі та не заперечують у їх задоволенні. Позиція суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку. Короткий зміст фактичних обставин справи. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Лиманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 366, [PERSON] , померла [INFO] (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом п`ятої черги та відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, прийняла спадщину, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 17.09.2024 року державним нотаріусом Красилівської державної нотаріальної контори відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 13). Відповідно до списку громадян, які мають житлові будинки в селах Великозозулинецької сільської ради народних депутатів наданого архівним відділом Хмельницької райдержадміністрації 14.10.2024 року, с. Ульянівка під № 25 значиться [PERSON] , [ADDRESS] (а.с. 188); Згідно з довідкою-випискою з погосподарських книг за 1983-1985 р.р., 1986-1990 р.р., 1991-1995 р.р., 2016-2020 роки виданою Заслучненською сільською радою 17.09.2024 року головою домогосподарства є [PERSON] . (а.с. 16). Вищевикладені обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть [PERSON] , лікарським свідоцтвом про смерть № 08 від 26.03.2019 року, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання, заповітом, посвідченим 18.06.2007 року секретарем виконкому Великозозулинецької сільської ради Красилівського району Хмельницької області, постановою державного нотаріуса Красилівської державної нотаріальної контори від 17.09.2024 року, списком громадян, які мають житлові будинки в селах Великозозулинецької сільської ради, наданим архівним відділом Хмельницької райдержадміністрації 14.1.2024 року, довідкою-випискою з по господарських книг Заслучненської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 17.09.2024 року № 161, технічним паспортом на житловий будинок, інформаційною довідкою характеристикою від 12.09.2024 року, висновком про ринкову вартість ТОВ «Нерухомість ДЕЛЬТА» від 17.09.2024 року, копією спадкової справи № 214/2019. Мотиви з яких виходить суд і застосовані норми права. Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд враховує наступне. У ст. 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.08.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як вбачається із матеріалів справи позивач є спадкоємцем за законом п`ятої черги, однак позбавлена можливості вирішити питання оформлення спадщини у позасудовому порядку. Суд враховує те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту та застосовується лише якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно з положеннями\~ст. 1216 ЦК України\~- спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У порядку статей 1216 та 1218\~ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною другою статті 1220\~ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (частина третя ст. 1223 ЦК). Відповідно до частини першої статті 1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9\~Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до п. 4.15 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту № 296/5 від 22.02.2012 року та зареєстрованого в Мінюсті 22.02.2012 року за № 282/20595 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1, 2 ст. 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду за захистом свого права з позовом про визнання такого права. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затв. заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно ,затверджене наказом Міністерства юстиції України 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване у Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у по господарських книгах. Також ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено , що державна реєстрація права власності, з подальшою видачею свідоцтва про право власності на об`єкти закінчені будівництвом до 05.08.1992 року та на які раніше не здійснювалась державна реєстрація права власності, для осіб за якими закріплено особові рахунки в погосподарських книгах відповідних сільських рад, здійснюється на підставі поданої заяви та виписки із зазначених книг, наданої виконавчим органом сільських рад. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до п. 4 ст. 3 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація права була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Згідно п. 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального садибного житлового будинку, господарської присадибної будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 1992 року є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку про необхідність визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок А загальною площею 44,0 кв.м, житлова площа 25,9 кв.м по [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Розподіл судових витрат між сторонами. На стягненні\~судових витрат\~позивач не\~наполягає.\~Користуючись принципом\~диспозитивності,\~визначеним ч.\~1\~ст.\~13\~ЦПК України,\~суд не\~виходить за\~межі заявлених\~позовних вимог,\~а тому\~підстав для\~стягнення судових\~витрат з\~Заслучненської сільської\~ради Хмельницької\~області на користь позивача не вбачається. На підставі викладеного та

Outcome: approved