Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє представник - адвокат Ільницький Ярослав Михайлович, звернулася до суду з позовною заявою до Ужгородської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. На обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що [INFO] померла рідна сестра позивача - [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина на її майно, у тому числі на 1/2 частку квартири [ADDRESS] частку квартири належить позивачу. Разом з сестрою позивача за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрованим та проживав її син - [PERSON] , який є племінником позивача і який також помер [INFO] . Оскільки [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав разом із своєю матір`ю [PERSON] , в тому числі і на час відкриття за нею спадщини, то за фактом її смерті в силу ч. 3 ст. 1270 ЦК України він вважається таким, що прийняв спадщину за своєю покійною матір`ю, оскільки не заявляв про відмову від спадщини. Інших спадкоємців за покійним [PERSON] , окрім позивача, не було і немає. За час життя [PERSON] сім`ю не створив, не одружувався, своїх біологічних чи усиновлених дітей не мав. Вказує, що позивач до 01.08.2025 не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за покійним племінником [PERSON] і таким чином пропустила як шестимісячний строк, так і додатковий чотирьохмісячний строк, визначений п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану». Позивач не звернулася у шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини за покійним [PERSON] через сукупність обставин, які об`єктивно перешкоджали їй у цьому. Зауважує, що позивач втратила власне свідоцтво про народження, тривалий пошук якого не дав результату. Отримати повторно свідоцтво про народження не було можливим через відсутність актового запису про народження позивача як у електронному вигляді у ДРАЦСГ, так і в паперовому джерелі на території України, оскільки вона народилася на території рсфср. Крім того, у зв`язку з повномасштабною збройною агресією російської федерації Законом України від 1 грудня 2022 року №2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» Україна вийшла з даної Конвенції, а відтак, листування та співробітництво між органами юстиції країн припинилося, через що отримати документ з актовим записом про народження в рамках Конвенції також не було можливим. У зв`язку з відсутністю свідоцтва про народження позивач не мала можливості підтвердити свої родинні відносини з покійними сестрою та племінником. Крім того, при реєстрації смерті племінника [PERSON] було допущено помилку у написанні його прізвища, а саме, замість вірного [PERSON] , вказано [PERSON] , що, своєю чергою, разом з відсутністю свідоцтва про народження позивача стало перешкодою в отриманні свідоцтва про смерть племінника та звернення до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини за покійним племінником. Вказані обставини вбачаються з відмовної відповіді відділу ДРАЦС у м. Ужгород від 06.05.2023 за фактом звернення позивача з приводу внесення змін в актовий запис про смерть [PERSON] в частині його прізвища. Представник позивача зазначає, що не маючи можливості подати заяву про прийняття спадщини за покійним племінником, позивач подала заяву про прийняття спадщини за покійною сестрою, на що постановою державного нотаріуса Першої ужгородської державної нотаріальної контори від 28.06.2023 їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском строку подання заяви та відсутністю документів на підтвердження родинних відносин. Не знайшовши свідоцтво про своє народження, вичерпавши усі досудові способи, спрямовані на прийняття спадщини, за обставин неможливості звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за покійним племінником, який її прийняв за фактом спільного проживання з матір`ю [PERSON] , 27.07.2023 позивач звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту родинних відносин з її батьками [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.09.2023 у справі №308/12937/23 заяву задоволено та встановлено факт родинних відносин позивача з її батьками. Вказаним судовим рішенням, з урахуванням свідоцтв про народження сестри та племінника, свідоцтва про шлюб сестри, позивач отримала можливість підтвердити факт її родинних відносин з сестрою [PERSON] та племінником [PERSON] 09.11.2023 позивач звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до Ужгородської міської ради, третя особа: Перша ужгородська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за покійною сестрою [PERSON] (справа №308/19440/23) Ухвалою суду від 07.02.2024, у зв`язку з необхідністю зміни підстав та предмету позову, позов за клопотанням позивача залишено без розгляду. 28.02.2024 позивач звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту неправильності в актовому записі про смерть племінника [PERSON] . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.05.2025 у справі №308/3862/24 заяву задоволено та встановлено факт неправильності в актовому записі про смерть [PERSON] . Зобов`язано відділ ДРАЦС у місті Ужгороді внести зміни до актового запису про смерть [PERSON] . Вказане рішення суду надало можливість позивачу отримати свідоцтво про смерть племінника та звернутися до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини за ним, як за тим, хто прийняв спадщину за покійною [PERSON] . З отриманням свідоцтва про смерть племінника позивач звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу від 15.08.2025 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском нею шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини за померлим [PERSON] . З отриманням вказаної постанови [PERSON] звернулася з даним позовом до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області. Отже, як вбачається з наведеної хронології подій, позивач фактично перебувала у безперервному процесі вчинення дій, спрямованих на прийняття нею спадщини як за покійною сестрою, так і за покійним племінником [PERSON] , який за час життя прийняв таку спадщину за його матір`ю у відповідності до частини третьої статті 1270 ЦК України - за фактом спільного проживання з нею. Наголошує, що зазначені обставини та докази на їх підтвердження вказують на те, що з часу відкриття спадщини за покійним [PERSON] позивач не мала об`єктивної можливості в межах обумовленого законом строку належним чином звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини - відсутність власного свідоцтва про народження за неможливості повторного його отримання, неправильність запису прізвища в актовому записі про смерть [PERSON] та неможливість з цієї причини отримати свідоцтво про його смерть, об`єктивно перешкоджали їй у цьому. На підставі наведеного, представник позивача просить суд визначити позивачу [PERSON] , [INFO] , додатковий строк для подання заяви про прийняття нею спадщини за померлим [INFO] [PERSON] строком на два місяці. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.08.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом. Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 05.09.2025 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . У поданому відзиві на позов представник відповідача вказує, що [INFO] померла [PERSON] , яка була рідною сестрою позивача. Після її смерті відкрилася спадщина на частину квартири [ADDRESS] . Позивач звернулася до Першої ужгородської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але постановою Першої ужгородської нотаріальної контори від 28.06.2023 їй було відмовлено через пропущення строку прийняття спадщини та відсутність документів, що підтверджують родинні зв`язки [PERSON] з померлою [PERSON] . На обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на таку причину пропущення нею строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини як відсутність документів, що підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем та наявність на момент смерті [PERSON] спадкоємця першої черги, а саме сина померлої [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , що є днем відкриття спадщини. Тобто, до 30.04.2018 позивач мала право подати заяву про прийняття спадщини. Із заявою про прийняття спадщини позивач звернулася до нотаріуса після смерті спадкоємця першої черги [PERSON] [INFO] , тобто понад п`ять років після смерті спадкодавця і відкриття спадщини. Також звертає увагу, що в матеріалах справи немає копії заяви [PERSON] про прийняття спадщини або іншого документа, з якого можна чітко встановити дату звернення [PERSON] до Першої ужгородської нотаріальної контори. Зважаючи на викладене, вважає, що доводи позивача про відсутність документів, що підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем та наявність на момент смерті [PERSON] спадкоємця першої черги були перешкодою для своєчасного звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини суд у даному випадку не може брати до уваги, оскільки після смерті спадкодавця [PERSON] позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини лише після смерті [PERSON] , а подання правовстановлюючих та підтверджуючих документів на спадкове майно передбачає собою певну процедуру, яка встановлюється нотаріусом після подання саме такої заяви. Представник відповідача вказує на недоведеність позивачем поважності пропуску шестимісячного строку для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, починаючи з дня її відкриття - з 29.10.2017. Звертаючись із даним позовом [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини, при цьому їй було відомо про смерть спадкодавця та наявність іншого спадкоємця. Таким чином, жодних доказів того, що в межах строку, наданого цивільним законом, позивач вчинила дії, які б свідчили про прийняття нею спадщини за законом, вона не надала, що, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 1272 ЦК України слід вважати фактичним неприйняттям спадщини. Беручи до уваги те, що у позивача будь-яких перешкод для подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк не було, підстави для задоволення позовних вимог про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відсутні. 09.09.2025 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якому зазначає, що представник відповідача помилково стверджує, що в обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на таку причину пропущення нею строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини як, зокрема наявність на момент смерті [PERSON] спадкоємця першої черги, а саме сина померлої [PERSON] . Проте такі доводи не відповідають дійсності, про що свідчить зміст позову. В цілому відзив не містить викладу оцінки та заперечень відповідача із посиланням на відповідні докази та норми права стосовно обставин та дій позивача, спрямованих на прийняття спадщини саме за покійним [PERSON] . А саме, відзив не містить оцінки та заперечень стосовно наведених у позові обставин, які у сукупності об`єктивно перешкоджали позивачу звернутися встановленим порядком до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за спадкодавцем [PERSON] , який, з підстав ч. 3 ст. 1270 ЦК України, прийняв спадщину за своєю покійною матір`ю [PERSON] за фактом спільного з нею проживання та незаявлення згідно з встановленим порядком відмови від прийняття спадщини за нею. Такими перешкоджаючими для позивача обставинами були: втрата та відсутність свого свідоцтва про народження, неможливість повторного його отримання і у зв`язку з цим - відсутність доказу родинних з [PERSON] відносин; відсутність та неможливість отримання свідоцтва про смерть [PERSON] у зв`язку з відсутністю документу на підтвердження родинних відносин із спадкодавцем; неможливість отримання свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON] у зв`язку з помилкою в актовому записі про його смерть в частині його прізвища. Виходячи з положень Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, та обставин справи, критичною перешкодою для позивача, яка унеможливила звернення встановленим порядком у встановлений шестимісячний строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини була помилка в актовому записі про смерть [PERSON] в частині його прізвища (записано - [PERSON] ), яка виникла у первинній документації, що слугувала підставою для реєстрації акту цивільного стану. За таких обставин нотаріус не мав реальної можливості перевірити факт смерті спадкодавця, завести спадкову справу, видати свідоцтво про право на спадщину або за наявності підстав видати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском шестимісячного строку, оскільки фізично не існувало і не могло існувати відповідного свідоцтва та актового запису (у тому числі електронного) про смерть саме [PERSON] . З цих причин позивач при зверненні у шестимісячний строк до нотаріуса з проханням подати заяву про прийняття спадщини за спадкодавцем [PERSON] отримала усну відмову з рекомендацією звертатися до суду, що вона і зробила. До позову долучено постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.06.2023 за результатом звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за покійною сестрою [PERSON] виключно з метою підтвердження того факту, що позивач спробувала вчинити усі залежні від неї дії, спрямовані на прийняття спадщини, у тому числі і прийняття спадщини за своєю сестрою, хоч така спроба була помилковою та не дала бажаного їй результату. У той же час, відсутність свідоцтв про своє народження та смерть племінника виключає для позивача можливість звернення згідно чинним порядком до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за фактом смерті [PERSON] . Проте відповідач фокусує увагу виключно на контексті невдалої, помилкової та «простроченої» спроби прийняття спадщини за покійною сестрою позивача, уникаючи при цьому будь-яких правових оцінок та міркувань стосовно дій позивача, спрямованих на прийняття спадщини саме за [PERSON] , що і є предметом позову. Непереборні для позивача обставини, які об`єктивно перешкоджали їй встановленим порядком звернутися у шестимісячний строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за [PERSON] виникли як з моменту втрати позивачем власного свідоцтва про народження, що змусило її звернутися до суду, так і з моменту державної реєстрації акту смерті [PERSON] з помилкою у його прізвищі, що унеможливило отримання свідоцтва про його смерть та перевірки нотаріусом цього факту. Враховуючи характер наведених обставин є усі підстави оцінити їх як поважні причини, за яких позивач пропустила встановлений строк для звернення із заявою про прийняття спадщини. Тільки після усунення зазначених перешкод у позивача виникла можливість звернутися встановленим порядком до нотаріуса із відповідною заявою. На підставі наведеного, просить позов задовольнити виходячи з наведених у такому підстав та викладених в даній відповіді мотивів. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.10.2025 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за даним позовом до судового розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив, просить позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є рідною сестрою [PERSON] , [INFO] . 18.04.2015 [PERSON] та [PERSON] державним нотаріусом Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Гончаренко Т.І. видані свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за №2-75 та за №2-77 відповідно, на 1/2 частину спадкового майна після смерті їх матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме, на квартиру, що знаходиться в [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.11.2017. [INFO] помер син [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видним повторно 17.06.2025. Згідно з свідоцтвом про право власності на житло, виданим виконавчим комітетом Ужгородської міської ради Закарпатської області згідно з рішенням від 13.12.2006 №349, посвідчено, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної, спільної, сумісної власності [PERSON] та його матері [PERSON] . Відповідно до довідки відділу реєстрації місця проживання Департаменту забезпечення надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 13.08.2025 №1557/03.4-06 згідно з відомостями реєстру територіальної громади на момент смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , окрім неї був зареєстрований [PERSON] . Згідно з довідкою відділу реєстрації місця проживання Департаменту забезпечення надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 13.08.2025 №1554/03.4-06 відповідно до відомостей реєстру територіальної громади на момент смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, [PERSON] в силу приписів частини третьої статті 1268 ЦК України, якою визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї, вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Першої ужгородської державної нотаріальної контори Ластівки А.В. від 28.06.2023 за вих. №309/02-31 [PERSON] відмовлено у прийнятті спадщини після смерті [INFO] [PERSON] у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини, визначеного ч. 1 ст. 1270 ЦК України. У липні 2023 року [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою в порядку окремого провадження, у якій просила суд: встановити факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а саме: що [PERSON] є батьком [PERSON] ; встановити факт родинних відносин між [PERSON] , 1926 року народження, та [PERSON] , [INFO] , а саме: що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , обґрунтовуючи заяву тим тим, що [INFO] померла її сестра [PERSON] , після смерті останньої відкрилася спадщина на частку квартири [ADDRESS] , однак оформити спадкові права у встановленому законом порядку заявниця не має можливості у зв`язку з втратою свідоцтва про народження, яке отримати повторно є неможливим через відсутність у державному реєстрі актів цивільного стану актового запису про її народження, так як вона народилася в м. Знаменськ Гвардійського району Калінінградської області росії. Встановлення даного юридичного факту необхідно заявниці для оформлення спадкових прав. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.09.2023 (справа №308/12937/23), що набрало законної сили 19.10.2023, заяву [PERSON] задоволено повністю та встановлено юридичний факт, що померлий [INFO] [PERSON] , [INFO] , та померла [INFO] [PERSON] , [INFO] , є батьками [PERSON] , [INFO] . У листопаді 2024 [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до Ужгородської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перша ужгородська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.05.2025 (справа №308/3862/24) вказаний позов залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки надійшла заява позивача про залишення позову без розгляду, з огляду на те, що процесуальне законодавство не передбачає право позивача на одночасну зміну предмету і підстав позову, у зв`язку з чим виникла необхідність звернення до суду з новим позовом з інших підстав. У березні 2024 [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою в порядку окремого провадження, у якій просила суд встановити факт неправильності запису в актовому записі про смерть [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в частині відомостей про його прізвище, яке в актовому записі записано « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] », зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в частині відомостей про прізвище особи померлого, а саме: в графі «Прізвище» запис « [PERSON] » змінити на правильний - « [PERSON] ». Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.05.2025 (справа №308/3862/24), що набрало законної сили 03.06.2025, вказану заяву задоволено та встановлено факт неправильності запису в актовому записі про смерть [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в частині відомостей про його прізвище, яке в актовому записі записано « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] ». Зобов`язано відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в частині відомостей про прізвище особи померлого, а саме: в графі «Прізвище» запис « [PERSON] » змінити на правильний - « [PERSON] ». Постановою приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Васюти В.М. від 15.08.2025 №29/02-31 відмовлено [PERSON] у прийнятті спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Зазначена постанова нотаріуса мотивована тим, що згідно з інформацією, наданою відділом реєстрації місця проживання Департаменту забезпечення надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 13.08.2025 №1554/03.4-06, на момент смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , інші особи не зареєстровані. Спадкоємець [PERSON] не подала заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини та не проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Отже, [PERSON] вказаний строк пропустила. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску визначеного частиною першою статті 1270 ЦК України строку для прийняття спадщини, позивач зазначає, що наведені обставини та докази на їх підтвердження вказують на те, що з часу відкриття спадщини за покійним [PERSON] вона не мала об`єктивної можливості в межах обумовленого законом строку належним чином звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини - відсутність власного свідоцтва про народження за неможливості повторного його отримання, неправильність запису прізвища в актовому записі про смерть [PERSON] та неможливість з цієї причини отримати свідоцтво про його смерть. За змістом частин першої та третьої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 березня 2020 року у справі №314/2550/17, провадження №61-41480св18. Не є поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини,необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини відносяться причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця таких перешкод для подання заяви не було, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічний правовий висновок зроблений у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі №419/3788/17 (провадження №61-2969св19); від 16 березня 2020 року у справі №644/5098/17 (провадження №61-20806св19); від 17 березня 2020 року у справі №683/2587/18 (провадження №61-11406св19). Оцінка причин пропуску строку на предмет поважності лежить в площині дискреційних повноважень суду, оскільки базується безпосередньо на наданих сторонами та наявних в матеріалах справи доказах та встановлених в ході судового розгляду обставинах. Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 31 січня 2020 року у справі №450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі №626/274/22. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, необхідно визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №681/203/17-ц, від 01 червня 2020 року у справі №185/777/17. Як встановлено судом, спадкодавець [PERSON] помер [INFO] , а отже, останній день шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини припав на 19.04.2023. Позивач не подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, оскільки непереборні для неї обставини, які об`єктивно перешкоджали їй у встановленому порядку звернутися у шестимісячний строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за [PERSON] виникли як з моменту втрати позивачем власного свідоцтва про народження, що змусило її звернутися до суду, так і з моменту державної реєстрації акту смерті [PERSON] з помилкою у його прізвищі, що унеможливило отримання свідоцтва про його смерть та перевірки нотаріусом цього факту, про що зазначено у позовній заяві та підтверджується наявними матеріалами справи. З відповідною заявою до нотаріуса вона звернулася лише у серпні 2025 року. Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінив зібрані у справі докази в їх сукупності, врахував обставини, на які посилалася [PERSON] та дійшов висновку, що причини, вказані нею є тими непереборними обставинами, які дійсно перешкоджали їй протягом шести місяців з часу відкриття спадщини звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Принцип «пропорційності» пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, необхідно визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №681/203/17-ц, від 01 червня 2020 року у справі №185/777/17. Враховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявниці в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів, суд дійшов висновку про наявність підстав для визначення [PERSON] додаткового двомісячного строку з дня набрання даним рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті племінника [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , а відтак позов слід задовольнити повністю.

Outcome: approved