Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

У липні 2023 року [PERSON] (далі по тексту - позивачка) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири, у якому, з урахуванням поданої 03.06.2025 заяви про зменшення позовних вимог, просила суд стягнути з відповідача на свою користь 147 432,00 грн - матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок залиття квартири; 6 500,00 грн - витрати понесені у результаті проведення експертизи вартості відновлювального ремонту; 70 000,00 грн - моральна шкода; 6 833,00 грн - вартість холодильника; 19 676,46 грн - матеріальна шкода заподіяна внаслідок пошкодження меблів; 5 000,00 грн - витрати понесені у результаті проведення товарознавчого експертного дослідження рухомого майна. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.07.2022 відбулось залиття належної позивачці квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 08.08.2022 був складений Акт про залиття, у якому зафіксовано факт залиття та пошкодження квартири позивачки, що відбулось 19.07.2022. Внаслідок залиття було пошкоджено стіни та стелю квартири позивачки, а також паркет, частково пошкоджені меблі та проводка в квартирі, зіпсований холодильник, деформовані міжкімнатні двері, що відображено в Акті про залиття. Причиною залиття була поломка бойлера у квартирі [ADDRESS] , в результаті чого відбувся витік киплячої води. Згідно висновку оцінювача ТОВ «Центр незалежної експертної оцінки» від 11.08.2022, вартість проведення відновлювального ремонту квартири позивачки становить 172 000,00 грн. За проведення експертизи вартості відновлювального ремонту позивачка сплатила 6 500,00 грн. За результатами проведення ТОВ «Судова незалежна експертиза України» експертного товарознавчого дослідження №ЕD-1736-6-2027.22 від 31.10.2022, матеріальна шкода заподіяна внаслідок пошкодження меблів, а саме: письмового столу, двох приліжкових тумб, шафи купе, меблів для передпокою та лавки складає 19 676,46 грн. За проведення експертного дослідження позивачка сплатила кошти у розмірі 5 000,00 грн. Вартість пошкодженого холодильника згідно фіскального чеку становить 6 833,00 грн. Позивачка зверталась до відповідача з вимогою добровільно відшкодувати завдану матеріальну шкоду внаслідок залиття квартири, проте відповідач не компенсував позивачці матеріальну шкоду. Згідно висновку судового експерта №1-04/04 від 04.04.2025, розмір матеріальної шкоди, спричиненої позивачці внаслідок залиття, становить 147 432,00 грн. Також позивачка вказує, що їй було завдано моральну шкоду, яка полягає у переживаннях, душевних та психологічних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із пошкодженням свого майна. У зв`язку із тим, що квартира знаходилась в стані не придатному для життя та перебування у ній, позивачці довелось вживати додаткових заходів для вирішення питань з метою відшкодування шкоди, зокрема звернення до експертних установ для визначення розміру матеріального збитку. Зазначене порушило нормальний ритм життя та вплинуло на емоційний стан позивачки. Завдану моральну шкоду позивачка оцінює у розмірі 70 000,00 грн. На підставі зазначеного позивачка просить про задоволення позову. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.07.2023 матеріали позовної заяви передано на розгляд судді Аббасовій Н.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06.10.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 12.02.2024 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач заперечив проти позову, просив відмовити у його задоволенні. У відзиві представник відповідача зазначив, що відповідач пропонував позивачці відшкодувати завданий матеріальний збиток, однак вказана пропозиція була проігнорована позивачкою. Відповідач вважає, що Акт про залиття від 08.08.2022 не відповідає вимогам п. 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76, посилаючись на те, що Акт складався за відсутності відповідача, а також те, що Акт був складений більше ніж через два тижні після залиття квартири, що, на його думку, ставить під сумнів інформацію, яка в ньому зазначена. Відповідач не погоджується з розміром шкоди у загальній сумі 280 009,46 грн вважаючи її завищеною та такою, що не відповідає реальному збитку. Також відповідач заперечує щодо стягнення моральної шкоди, зазначаючи, що позивачкою не було надано жодних доказів розрахунку суми моральної шкоди. Крім того, зазначає, що висновки експертів щодо оцінки збитків викликають у відповідача певні сумніви у їх достовірності, оскільки вони складені без огляду об`єктів дослідження. 19.02.2024 від представника відповідача надійшло клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи. 26.02.2024 від представника позивачки надійшла відповідь на відзив. 27.02.2024 від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.03.2024 суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 26.03.2024 від представника відповідача надійшло повторне клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи. 30.04.2024 представником позивачки подано заперечення на клопотання представника відповідача про призначення судової будівельно-технічної експертизи, а також щодо обраної відповідачем експертної установи для проведення експертизи. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.04.2024 задоволено клопотання представника відповідача про призначення експертизи, призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам ТОВ «Український центр судових експертиз», провадження у справі зупинено до проведення експертизи. 29.08.2024 постановою Київського апеляційного суду ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 30.04.2024 залишено без змін. 04.11.2024 від представника позивачки надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи оригіналу висновку №2022, складеного ТОВ «Центр незалежної експертної оцінки». Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06.11.2024 провадження у справі поновлено у зв`язку із надходженням 16.10.2024 до суду клопотання експерта про забезпечення огляду об`єкту дослідження та надання додаткових документів. 28.11.2024 від представника відповідача надійшли заперечення на клопотання експерта про забезпечення огляду об`єкта дослідження та надання додаткових документів. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29.11.2024 провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 17.04.2025 на адресу суду надійшов висновок експерта ТОВ «Український центр судових експертиз» №1-04/04 від 04.04.2025 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.04.2025 поновлено провадження у справі, призначено судове засідання. 03.06.2025 від представника позивачки надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11.06.2025 прийнято до розгляду заяву представника позивачки про зменшення позовних вимог. 01.07.2025 від представника відповідача надійшов відзив на заяву про зменшення позовних вимог у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначив, що не погоджується з розміром шкоди у сумі 147 432,00 грн, вважає її завищеною та такою, що не відповідає реальному розміру збитків. Заявлена позивачкою до стягнення шкода за пошкодження меблів є недоведеною, оскільки товарознавче експертне дослідження на основі якого встановлено розмір шкоди в сумі 19 676,00 грн зроблене без візуального огляду об`єктів, по фото. Також вказує про необґрунтовану вартість пошкодженого холодильника. Вважає, що відшкодування витрат понесених у результаті проведення товарознавчого експертного дослідження та витрат на проведення висновку щодо вартості відновлювального ремонту не передбачено законодавством. Зазначені у Акті про залиття квартири відомості про залиття квартири позивачки гарячою водою не відповідають фактичним обставинам справи. Квартира відповідача з метою встановлення причин залиття комісією не оглядалась, відповідач не був присутнім при обстеженні квартири позивачки та при складанні Акту про залиття і такий Акт було складено більше ніж через два тижні після події залиття квартири. Також відповідач вказав про необґрунтованість та недоведеність вимог позивачки про стягнення моральної шкоди. 18.07.2025 протокольною ухвалою закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті. 22.10.2025 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю як захисника у слідчих діях. Позивачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримала з урахуванням поданої 03.06.2025 заяви про зменшення розміру позовних вимог, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Судом враховано клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, однак, з урахуванням відсутності будь - яких доказів на його обґрунтування, таке клопотання залишено судом без задоволення. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами пунктів 1-3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. Позивачка [PERSON] є власницею квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 20.04.2005 Серія [NUMBER] . Згідно Акта про залиття, аварію, що сталася на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водовідведення) від 08.08.2022 (далі по тексту - Акт про залиття), комісією в складі: Голови правління Полісмак Л.В., члена правління [PERSON] , слюсаря-сантехніка [PERSON] , [PERSON] складено дійсний акт щодо залиття кв. [ADDRESS] , яке сталось 19.07.2022, а саме виявлені ознаки затоплення киплячою водою: стіни та стеля (коридор, ванна, кухня, кімната) мають плями, здуття покриття шпаклівки, покраски, паркету, частково пошкоджені меблі, пошкоджена проводка, зіпсований холодильник, деформовані троє міжкімнатних дверей. Також у Акті про залиття зафіксовано, що квартира на день складання Акту про залиття від 08.08.2022 перебувала в стані затоплення та відсутності електропостачання більше двох тижнів. Відчувається стійкий запах грибка та зіпсованих продуктів з холодильника. У Акті про залиття зазначено, що причиною залиття, аварії, що трапилась є зі слів власника кв. №8 , поломка бойлера (100 л.). Як вбачається з матеріалів справи, 09.08.2022 відповідач [PERSON] направив Голові правління ЖБК «Дніпровець» відповідь на Акт про залиття від 08.08.2022 в якій зазначив зокрема наступне. В квартирі №8 був встановлений у 2018 році бойлер (80 л.) за всіма установчими нормами. Внаслідок перепаду тиску в системі водопроводу будинку 6/42, 15.07.2022 в квартирі [PERSON] сталася аварійна ситуація, а саме: не витримав клапан системи подачі води у бойлері і стався витік води. [PERSON] одразу відреагував на ситуацію - прибрав всю воду в квартирі, викликав службу сервісу для заміни бойлера. В той же день дзвонив у двері квартири №4 , щоб з`ясувати чи не потрапила до них вода, але йому не відчинили двері (номеру телефону власниці квартири на той момент у [PERSON] не було). Також [PERSON] у відповіді на Акт про залиття від 08.08.2022 повідомив, що не відмовляється від усунення пошкоджень, які відбулись внаслідок потрапляння води з його квартири №8 до квартири №4 , а саме: шпаклювання і фарбування пошкоджених стін в коридорі і бокова стіна у кімнаті, яка примикає до стіни коридора, шпаклювання і фарбування стелі в коридорі і ванній кімнаті, заміна проводки в ушкодженій ділянці коридора. 20.08.2022 відповідач направив на адресу позивачки лист-пропозицію відшкодування матеріальної шкоди у якому серед іншого зазначив наступне. 15.07.2022 сталося залиття квартири [ADDRESS] (квартира відповідача) внаслідок гідроудару водопостачання в будинку було залито частину квартири №4 (квартира позивачки). У листі відповідач запропонував позивачці відшкодувати матеріальний збиток, завданий залиттям частини квартири, однак висловив незгоду із запропонованою позивачкою сумою на відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 172 000,00 грн, в зв`язку з чим просив надати дозвіл на найняття ним відповідного експерта для визначення вартості матеріального збитку. Отже, факт залиття належної позивачці квартири підтверджено наявними в матеріалах справи доказами і як вбачається зі змісту вищезазначених листів відповідача, останній визнає, що залиття квартири позивачки відбулось внаслідок протікання води (залиття), що відбулось першочергово в його квартирі. Згідно висновку оцінювача ТОВ «Центр незалежної експертної оцінки» [PERSON] від 11.08.2022, здійсненого за замовленням позивачки, вартість проведення відновлювального ремонту в приміщенні кв. [ADDRESS] (після залиття) з ПДВ становить 172 000,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що за послуги з оцінки вартості відновлювального ремонту позивачка сплатила на рахунок ТОВ «Центр незалежної експертної оцінки» 6 500,00 грн, що підтверджується копією акту надання послуг №58 від 18.08.2022, копією рахунку на оплату №045 від 10.08.2022 та копією квитанції від 11.08.2022. За результатами проведення судовим експертом ТОВ «Судова незалежна експертиза України» Герцем І.В. експертного товарознавчого дослідження №ЕD-1736-6-2027.22 від 31.10.2022, матеріальна шкода заподіяна внаслідок пошкодження письмового столу, 2 прикроватних тумб, шафи купе, меблів для передпокою та лавки становить 19 676,46 грн. З матеріалів справи вбачається, що за проведення експертного дослідження позивачка сплатила на рахунок ТОВ «Судова незалежна експертиза України» кошти у розмірі 5 000,00 грн, що підтверджується копією рахунку № ЕD-1736-6-2027.22 від 29.08.2022, копією акту приймання-передачі наданих послуг № ЕD-1736-6-2027.22 від 04.11.2022, копією квитанції від 06.10.2022. За клопотанням відповідача у справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Українського центру судових експертиз. Згідно висновку судового експерта Українського центру судових експертиз Голубенко І.М. №1-04/04 від 04.04.2025, розмір матеріальної шкоди, спричиненої власнику квартири [ADDRESS] внаслідок залиття, яке відбулось 19.07.2022, становить 147 432,00 грн з ПДВ. Відповідач заперечуючи проти суми матеріальної шкоди, яка була визначена судовим експертом у висновку №1-04/04 від 04.04.2025, жодних доказів на спростування до суду не подав. Положеннями ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Відповідно до ч.1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відповідно до ч.1 ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт. Частиною 1 ст. 177 ЖК України встановлено обов`язок громадян забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання. При цьому, згідно з ч.1 ст. 179 ЖК України користування квартирами приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно з частинами 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Право на відшкодування матеріальних збитків серед способів захисту цивільних прав передбачене ст. 22 ЦК України. Так, ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Закон покладає обов`язок доказування на сторони у справі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України). Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З системного аналізу норм чинного цивільного законодавства України вбачається, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок спростування презумпції вини шляхом доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачу. Частиною 3 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. З наведеного вбачається, що обов`язок доказування розподіляється згідно із перерахованими нормами таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач, у свою чергу, відсутність його вини в заподіянні шкоди. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доводи відповідача про те, що Акт комісії від 08.08.2022 не є належним та допустимим доказом по справі відхиляється, з огляду на таке. Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76, у разі аварії чи залиття квартир складається відповідний акт. Додатком 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій встановлено форму вищезазначеного акта. Тобто факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення, водопостачання та водовідведення, представника (власника) будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб як від потерпілої, так і від винної сторін є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря, квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість; висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної особи не впливає на його чинність: у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з тих чи інших причин. Таким чином, законодавством чітко визначено, що факт залиття, його причина та обсяг пошкоджень мають фіксуватись у складеному акті комісійного обстеження приміщення, у якому відбулось залиття. Саме такий акт і є відповідним (належним, допустимим, достовірним) доказом, на підставі якого відбувається розрахунок матеріальної шкоди вартості відновлювального ремонту. Як вбачається з матеріалів справи, за наслідками залиття квартири позивачки 08.08.2022 було складено Акт про залиття у якому відображено причина та обсяг пошкоджень житла позивачки. Суд вважає, що у вказаному Акті зазначені всі обов`язкові реквізити, а саме: дата та місце складання; члени комісії, що складають акт; місце, де трапилося залиття; подія, що трапилася; наслідки залиття, а також причини залиття, отже даний акт відповідає вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76, і є належним та допустимим доказом. Та обставина, що відповідач не підписав даний акт, не свідчить про недостовірність вказаного Акта комісії, адже відповідач жодними належними та допустимими доказами не спростував факт залиття квартири позивачки внаслідок поломки бойлера. У постанові Верховного Суду від 12.11.2018 у справі №753/20314/15 зазначено, що не підписання акта відповідачем не впливає на його правильність, оскільки зворотнього останній не довів. Відтак, якщо власник квартири, у якій сталася аварійна ситуація, що спричинила залиття, не підписав письмовий акт обстеження, це не призведе до втрати таким документом юридичної сили, а отже й доказового значення для справи. З огляду на наведене, доводи відповідача про те, що позивачка не довела, що затоплення належного їй приміщення відбулось саме з вини відповідача і Акт про залиття не підтверджує вину відповідача, оскільки складений без його участі, судом відхиляються. На спростування доводів позивачки щодо вини відповідача в залитті належної їй квартири відповідачем не надано жодного доказу. Отже, суд вважає, що залиття сталося з вини відповідача. Верховний Суд у постанові від 27.03.2019 у справі №643/19078/15 вказав на те, що відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Тобто, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому, позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. В ході розгляду справи відповідач не спростував належними та допустимими доказами відсутності своєї вини у залитті квартири позивачки, не надав інших доказів щодо розміру спричиненої позивачці шкоди, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. Згідно положень ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, беручи до уваги вищенаведені обставини та те, що позивачка зазнала матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири саме внаслідок неправомірних дій відповідача, враховуючи, що розмір матеріальної шкоди, спричиненої позивачці внаслідок залиття квартири підтверджений висновком судового експерта №1-04/04 від 04.04.2025 та становить 147 432,00 грн, суд вбачає необхідним стягнути вказані грошові кошти з відповідача на користь позивача. Також враховуючи, що матеріальна шкода заподіяна внаслідок пошкодження меблів підтверджена висновком експертного товарознавчого дослідження №ЕD-1736-6-2027.22 від 31.10.2022, суд вважає обґрунтованою вимогу позивачки про стягнення з відповідача на її користь матеріальної шкоди заподіяної внаслідок пошкодження меблів у розмірі 19 676,46 грн. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати понесені позивачкою у результаті проведення експертизи вартості відновлювального ремонту в сумі 6 500,00 грн та витрати понесені у результаті проведення товарознавчого експертного дослідження рухомого майна в сумі 5 000,00 грн. Разом з тим, не підлягає задоволенню вимога позивачки про стягнення з відповідача на її користь вартості холодильника в сумі 6 833,00 грн, оскільки подана позивачкою копія фіскального чеку від 24.06.2010 про придбання вказаного майна, за відсутності в матеріалах справи інших доказів на підтвердження суми матеріальної шкоди заподіяної позивачці внаслідок пошкодження вказаного майна, сама по собі не може бути належним та достатнім доказом на основі якого можливо дійти обґрунтованого висновку про дійсну суму матеріальної шкоди заподіяної позивачці в результаті пошкодження вказаного рухомого майна. Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з частинами 3-5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3постанови № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У пункті 5 зазначеної постанови роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до пункту 9 зазначеної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що мало місце залиття квартири позивачки, з вини відповідача внаслідок якого було пошкоджено її майно, також це залиття спричинило у позивачки переживання, певні душевні та психологічні страждання, а також негативні зміни у звичайних умовах її життя, що зумовлено витрачанням часу на документальне оформлення випадку залиття, тривалого захисту свого порушеного права в суді. З огляду на те, що внаслідок залиття квартири, що сталося з вини відповідача, позивачка зазнала душевних страждань, суд, враховуючи принципи розумності і справедливості, характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, ступінь вини відповідача, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає судовий збір у розмірі 1886,08 грн, що є пропорційною сумою розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial