Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №4411660 від 05 лютого 2021 року в розмірі 49 648,29 грн, судові судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Міолан» (далі - ТОВ «Міолан») та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 4411660, який вчинено в електронній формі та підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Міолан» зобов`язання відповідно до договору виконало у повному обсязі, надало позичальнику грошові кошти у розмірі 15 000,00 грн, однак належного зустрічного виконання зобов`язань за договором не отримало. 11 червня 2021 року між ТОВ «Міолан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 72-МЛ, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором від 05 лютого 2021 року № 4411660, укладеним між ТОВ «Міолан» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Позивач зазначає, що набув право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 05 лютого 2021 року № 4411660 в розмірі 49 648,29 грн, із яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту - 11 987,00 грн, заборгованість за відсотками - 37 529,16 грн, заборгованість за комісією - 132,13 грн. Враховуючи вищезазначене, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості та судові витрати по справі. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 24 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній справі з призначенням розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України. Також, задоволено клопотання ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про витребування доказів, витребувано в Монобанк, емітент АТ «Універсал Банк» (адреса: 04082, місто Київ, вулиця Автозаводська, будинок 54/19)) інформацію: - чи належить банківська карта з прихованим номером № [NUMBER] [PERSON] ; - чи була успішною транзакція здійснена 05 лютого 2021 року на банківську картку № [NUMBER] в сумі 15 000,00 грн з призначенням платежу «Кошти згідно договору 4411660»; Якщо так, то: - чи були зараховані грошові кошти за цією транзакцією на відповідний рахунок власника банківської карти № [NUMBER] . 05 серпня 2025 року на виконання ухвали суду від 24 липня 2025 року до суду надійшов лист, у якому АТ «Універсал Банк» повідомило, що на ім`я [PERSON] банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] , на яку 05 лютого 2021 року було зараховано кошти в розмірі 15 000,00 грн. Враховуючи те, що платіж проведено не по реквізитах, а через платіжну систему, у банку відсутня інформація щодо відправника та призначення платежу, відповідно підтвердити чи спростувати факт того, що платіж було ініційовано згідно договору №4411660 банк не може. Будь-яких інших клопотань та заяв представник позивача не заявляв. Копія позову з додатками була направлена відповідачу позивачем при зверненні до суду в системі «Електронний суд» у порядку виконання вимог абзацу 2 частини першої статті 177 ЦПК України. Відповідач по справі повідомлявся судом про розгляд справи у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції на адресу зареєстрованого місця проживання, однак поштові відправлення повернулось з відміткою «Повернення. Адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно постанов Верховного Суду від 20 січня 2023 року у справі № 465/6147/18, від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19, від 30 листопада 2022 року у справі № 725/486/22, суд, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення. Клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву до суду не надходило. Відповідно до положень частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу по суті в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи,

Outcome: approved