Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

Представник ТОВ «Кошельок» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором № 2497620905-524046 від 22.11.2021 року в розмірі 20784,00 грн., яка складається з заборгованості за сумою кредиту в сумі 6000,00 грн. та заборгованості за відсотками за користування позикою в сумі 14784,00 грн. В обґрунтування зазначив, що між ТОВ «Кошельок» та [PERSON] 22.11.2021 укладено договір № 2497620905-524046 про надання коштів у позику, однак відповідач не виконала свої зобов`язання за укладеним договором, не повернула кредит та не сплатила проценти, у зв`язку з чим, станом на момент звернення до суду утворилась заборгованість, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Кошельок». Ухвалоюсуду від 18.08.2025 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, була належним чином повідомлена про час та дату розгляду справи. Приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення, суд відповідно до ст. 280 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 22.11.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кошельок» та [PERSON] укладений договір № 2497620905-524046 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (а.с. 11-14). Умови кредитування, з якими погодилася відповідач, вказані безпосередньо в договорі №2497620905-524046 та передбачають: сума кредиту 6000,00 грн. (п.1.1), строк кредиту (Лояльний період) становить 22 днів (п. 2.1), проценти за користування кредитом: 3036 грн., які нараховуються за ставкою 2,20 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.3.2); стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2,20 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.3.3), дисконтна процентна ставка за користування кредитом становить 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом на строк Лояльного періоду (п. 1.3.3.1). Відповідно до п. 9.5 Договору, Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Кредитодавцем в якості електронного підпису Позичальника буде використовуватись одноразовий ідентифікатор відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію». Як вбачається зі змісту позовної заяви, на виконання вищезазначених вимог, позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор - 6068 для підписання кредитного договору № 2497620905-524046 від 22.11.2021 року, шляхом направлення Позичальнику на номер телефону [NUMBER] (вказаного Позичальником під час реєстрації в особистому кабінеті електронного повідомлення САМ-повідомлення). Із положень статті 11 Закону України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII). В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Таким чином, вищезазначений договір, укладений між відповідачем та позивачем у відповідності до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Як вбачається з повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» від 13.10.2025 №20.1.0.0.0/7-251009/30044-БТ, на ім`я [PERSON] емітовано карту № [NUMBER] (а.с. 69). З виписки по картковому рахунку вбачається, що 22.11.2021 року на вищевказану картку зараховано грошові кошти в сумі 6000,00 грн. (а.с. 71). Також повідомленням XPAY Group LLC підтверджується, що 22.11.2021 через платіжну систему було проведено успішне зарахування на карту клієнта № [NUMBER] коштів в сумі 6000,00 грн., опис замовлення: видача кредитних коштів, Договір займу №2497620905-524046 (а.с. 17, 18). З детального розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що загальна заборгованість 20784,00 грн., з яких: 6000,00 грн.- основний борг, 2904,00 грн.- відсотки в межах лояльного періоду, 11880,00 грн.- відсотки за продовжений строк користування кредитом (а.с. 15). Позичальник умови договору позики належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. Щодо нарахування відсотків. Згідно п. 2.1 Договору, Кредит надається строком на 20 днів (Лояльний період) початком якого є дата підписання Договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок Кредитодавця. Пунктом 3.6 Договору передбачено, що Сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення початкового Періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК, що має наслідком подовження строку користування Кредитом на умовах визначених п. 3.7. та п. 3.8. Згідно п. 3.7 Договору, зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення Лояльного періоду, але не більше ніж на 9 днів після закінчення Лояльного періоду. Тобто, згідно п. 3.6. та п. 3.7. Договору, строк користування кредитними коштами було продовжено на 90 днів, тобто з 14.12.2021 до 13.03.2022 за ставкою 2,2% на добу. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що відсотки за кредитом нараховані згідно умов договору в межах строку кредиту. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом - ч. 1 ст. 527 ЦК України. Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, сплатити неустойку, встановлені договором або законом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2497620905-524046 від 22.11.2021 в розмірі 20784,00 грн. є обґрунтованими та доведеними, а тому, підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо стягнення витрат позивача на правничу допомогу. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 37 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Оцінюючи зміст зазначених приписів, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 виснує, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Враховуючи наведене та визначені, зокрема, частиною ч. 4 ст. 137 ЦПК України критерії для здійснення розподілу судових витрат, безпосередньо та причино пов`язаних з розглядом справи, беручи до уваги те, що справа не є складною, малозначною та розглядається в спрощеному позовному провадженні, є типовою, в якій сформована усталена судова практика, суд приходить до висновку, що розумним та справедливим у даному випадку буде стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кошельок» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. та сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved