Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

У липні 2025 року [PERSON] звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про розірвання договору про виховання та утримання дитини. В обґрунтування позову вказав, що перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] від якого мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . 16.01.2024 року сторони уклали договір про участь у вихованні та утриманні дитини, відповідно до умов якого донька [PERSON] буде проживати з матір`ю, а відповідач зобов`язується до 5 числа щомісяця сплачувати аліменти по 4000 грн., та додаткові витрати до досягнення дитиною 18 років, а також на період навчання. Позивач вказує, що з липня 2025 року донька почала проживати з ним, про що подала заяву до служби у справах дітей виконавчого комітету Обухівської міської ради. Таким чином, існують підстави для розірвання договору про участь у вихованні та утриманні доньки. Ухвалою судді від 12 серпня 2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. 25 серпня 2025 року представник відповідача адвокат Марушевська В.І. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що після розірвання шлюбу та до січня 2024 року позивач не приймав активної участі як в утриманні так і у вихованні доньки [PERSON] , а вказаний договір позивач ініціював укласти лише задля отримання відстрочки. Разом з цим, позивач допустив порушення взятих на себе зобов`язань та допустив до виникнення заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 18\~930,13 грн., у зв`язку з чим [PERSON] було подано до [INFO] повідомлення про наявність боргу та проханням скасувати надану [PERSON] відстрочку від мобілізації. Зауважила, що [PERSON] здійснює постійний психологічний тиск на доньку, тому остання була змушена написати заяву до служби у справах дітей. Позивач вважає, що донька через свій підлітковий вік не змогла повноцінно оцінити усі ризики при обранні місця проживання з батьком. Зокрема, позивач проживає в орендованому будинку та має ще двох дітей, які потребують набагато більше уваги ніж [PERSON] . 01 вересня 2025 року позивач через підсистему «Електронний суд» подав відповідь на відзив, в якій вказав, що має бронювання та відстрочку як батько трьох дітей, тому проживання Таісії жодним чином не впливає на питання мобілізації. При цьому він не вбачає підстав для подальшої сплати аліментів на користь відповідачки, оскільки донька проживає з ним, відтак є всі підстави для розірвання договору. Ухвалою суду від 26 вересня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, пояснив, що після розірвання шлюбу їх спільна з відповідачем донька проживала з матір`ю. Питання утримиання доньки вирішувалось за згодою сторін. В січні 2024 року ним з метою визначеності було ініційовано укладення оспорюваного договору, на що відповідач погодилась. Умови договору сторонами виконувались. Однак в липні 2025 року донька прийшла проживати до нього та проживає по даний час. Вважає, що за таких обставин відпали підстави для подальшого існування договору. Відповідач позовні вимоги не визнала, пояснила, що укладення оспорюваного договору було ініційовано самим позивачем. Жодних порушень вказаного договору нею не допускалось. Вона постійно займалась вихованням та утриманням доньки, яка на разі дійсно проживає з батьком. Вважає, що в силу свого віку [PERSON] не взмозі самостійно повноцінно оцінити ситуацію при визначенні місця свого проживання, а батько негативно впливає на її емоційний стан, налаштовує дитину проти матері. Кошти, які за договором сплачує їй відповідач на утримання доньки з липня вона перераховує на карту доньки. Представник відповідача позовні вимоги заперечила через їх безпідставність та необгрунтованість. Представник органу опіки та піклування пояснила, що в силу свого віку неповнолітня [PERSON] може самостійно обирати місце свого прожиання та обрала проживати з батьком. Представники служби у справах дітей та сім`ї виконкому Обухівської міської ради обстежували за заявою позивача житлово-побутові умови проживання під час якого було встановлено проживання [PERSON] з батьком. Таке обстеження проводилось двічі, на підставі обстежень складались відповідні акти. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що працює головним спеціалістом відділу ССДС та за заявою [PERSON] ним проводилось обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї в липні та серпні 2025 року. В ході проведення обстеження було встановлено, що з батьком проживає його неповнолітня донька [PERSON] , 2009 року нраодження. На його пропозицію неповнолітня написала заяву, що бажає проживати з батьком, обгрунтувавши своє бажання. Жодних підстав вважати, що на неї чиниться тиск або її бажання не відповідає дійсній волі не було. Свідок [PERSON] дала суду показання, аналогічні показанням свідка [PERSON] в судовому засіданні. Вислухавши сторони, представника органу опіки і піклування, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. 16.01.2024 року сторонами укладено договір про участь у вихованні та утриманні дитини, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Гринько А.П., зареєстрований в реєстрі за №276. Відповідно до умов вказаного Договору донька [PERSON] буде проживати з матір`ю, а відповідач зобов`язується до 5 числа щомісяця сплачувати аліменти по 4000 грн. та додаткові витрати до досягнення дитиною 18 років, а також на період навчання. Згідно п.6, 7, 8 Договору інші питання виховання дитини вирішуються між сторонами, виходячи з інтересів дитини, принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожна сторона зобов`язується виконувати обов`язки, покладені на неї цим Договором та сприяти іншій стороні у виконанні її обов`язків. Сторона, що порушила зобов`язання повинна їх усунути. У разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я будь-якої зі сторін Договору, якщо сторони погодились, вносяться зміни або доповнення шляхом укладення додаткового нотаріально посвідченого договору. Випадків, в яких Договір підлягає розірванню, сторонами у правочині не визначено. Відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї від 22.07.2025 року, 26.08.2025 року комісією ССДС на підставі заяви [PERSON] проведено обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї останнього, в ході якого встанолено, що родина проживає в орендованому приватному будинку, для дітей створені всі необхідні умови для проживання, у старшої доньки [PERSON] є окрема кімната, яка обставлена відповідно до віку. 22.07.2025 року [PERSON] , 2009 року народження власноручно написала заяву до служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Обухівської міської ради про своє рішення проживати разом з батьком. Обставина проживання доньки з батьком з липня 2025 року фактично визнається сторонами. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною першою статті 189 СК України передбачено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. Таким чином, нормами сімейного законодавства встановлюється порядок укладення договору про сплату аліментів на дитину та зазначаються правові наслідки у разі невиконання такого договору, проте, розірвання такого договору нормами СК України не врегульовано. Відповідно до ст. 8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Тому, в порядку ст. 8 СК України, слід звернутися до відповідних норм цивільного законодавства, оскільки нормами СК не врегульовано розірвання нотаріально посвідченого договору про визначення місця проживання дітей, умов їх утримання та участі батьків у їх вихованні. У відповідності до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень статей 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України,\~зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.\~Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно зі ст. 652 ЦК України встановлюється, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Враховуючи те, що в наслідок істостної зміни обстановки, а саме проживання дитини з батьком, сторони договору не можуть погодити умови для внесення змін чи доповнень до Договору, наявні підстави для розірвання такого Договору. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо позову з посиланням на хибну позицію доньки щодо визначення нею місця свого проживання з батьком, негативний вплив на неї останнього, переслідування позивачем корисливих власних інтересів вказним позовом, дотримання нею умов договору, відсутність потреби у отриманні за договором аліментів, оскільки вказаними доводами не спростовуються фактичні обставини справи, які дають підстави для задоволення позову. Крім того, відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства відповідач наділений правом визнати позов або укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу, проте заперечуючи проти позову своєю процесуальною поведінкою відповідач навпаки доводить наявність предмету спору у зазначеній цивільній справі. Суд зобов`язаний враховувати, що саме забезпечення якнайкращих інтересів дитини та рівність прав батьків відіграє вирішальну роль у спорах цієї категорії справ - Постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц(провадження №14-327цс18). Оскільки з липня 2025 року неповнолітня [PERSON] проживає з батьком, вказана обставина є істотною зміною, впливає на аліментні зобов`язання сторін, добровільно сторони не можуть дійсти згоди щодо зміни чи доповнення умов договору, суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання договору про участь у вихованні та утриманні дитини від 16.01.2024 року, укладеного між позивачем та відповідачем, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Гринько А.П.. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved