Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

У травні 2025 року до Подільського районного суду\~ міста Кропивницького надійшла позовна заява від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2034864033 у розмірі 27732,09 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою судді Подільського районного суду\~ міста Кропивницького від 18 червня 2025 року справу передано на розгляд до Фортечного районного суду міста Кропивницького. Ухвалою судді Фортечного районного суду міста Кропивницького від 22 липня 2025 року прийнято до розгляду матеріали справи, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій зазначав, що позовну заяву підтримує в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи та просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини свого неприбуття суд не повідомив, заяв та клопотань до суду не подавав. Відзив на позовну заяву до суду від позивача не надходив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням частини четвертої статті 223 та статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. За правилами частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. Судом установлено, що 30 листопада 2020 року між відповідачем та АТ «ОТП Банк» укладено кредитний договір №2034864033, на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. За цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити по законодавцю плату (проценти) від суми позики (пункт 1 договору). 20 вересня 2024 року АТ «ОТП Банк» та позивач уклали договір факторингу №01.02-24/24, відповідно до якого право грошової вимоги за договором перейшло до позивача. Відповідно до витягу з реєстру боржників, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за договором. Розрахунок заборгованості свідчить, що за договором утворилася заборгованість у загальному розмірі 27732,09 гривень, що складається з заборгованості: за тілом кредиту 13000 грн.; за відсотками 14732,09 грн. Згідно із умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «Свеа Фінанс». Станом на день подачі позовної заяви відповідач продовжує ухилятись від належного виконання зобов`язань за кредитним договором, чим порушує законні права позивача. Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. На підставі ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Таким чином, з урахування викладеного та зважаючи на наявність укладеного між первісними кредиторами та позивачем договорів факторингу, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором № 2034864033 в розмірі 27732,09 грн. В судовому засіданні встановлено, що відповідач порушує умови договору та своєчасно не виконує умови кредитного договору, в результаті чого має заборгованість перед кредитором. Враховуючи наведене суд вважає, що із відповідача слід стягнути на користь ТОВ «Свеа Фінанс» заборгованість в розмірі 27732,09 грн. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України. Оскільки позов підлягає задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved