Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

І. Описова частина Короткий виклад позиції позивача та відповідача. ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» (по тексту - позивач) звернулося до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовною заявою до [PERSON] (по тексту - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до кредитного договору № Z06.00615.005254583, укладеного 15.05.2019 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , остання отримала кредит в розмірі 49999,00 грн строком до 15.05.2024 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,00 % річних та платою за обслуговування кредитної заборгованості, згідно з графіком щомісячних платежів. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у встановленому розмірі, відповідачка, в свою чергу, зобов`язання по кредитному договору не виконала. 25.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» правонаступником якого є ТОВ «Свеа Фінанс», укладено договір факторингу № 01.02-31/23 за яким позивач набув права вимоги за кредитним договором до відповідача. 26.07.2023 між ТОВ «Росвен Інвест Україна» правонаступником якого є ТОВ «Свеа Фінанс» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс», укладено договір факторингу № 01.02-38/23, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором № Z06.00615.005254583 від 15.05.2019 перейшло до позивача. Внаслідок не\~виконання відповідачкою\~умов кредитного\~договору у\~останньої виникла\~заборгованість,\~що становить\~140354,55\~грн та\~складається з:\~суми заборгованості\~за кредитом\~у розмірі\~49510,55\~грн;\~суми заборгованості за процентами у розмірі 33697,76 грн; сума заборгованості за плату за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 57146,24 грн. Позивач просить суд стягнути із відповідача прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 140354,55 грн, а також понесені судові витрати, які складаються із суми судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. Відповідачка відзив на позовну заяву не надала. Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні рішення. 09.06.2025 представник позивача Руденко К.В. в інтересах ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» через систему «Електронний Суд» скерував до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області в електронній формі позовну заяву до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Ушакової К.М. від 15.08.2025 указану цивільну справу передано на розгляд до Чорнобаївського районного суду Черкаської області, за підсудністю. На адресу Чорнобаївського районного суду Черкаської області дана справа надійшла 03.09.2025 та цього ж дня згідно зі ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень ст. 36, 37 ЦПК України, визначено головуючу суддю Шарую Л.О. та передано їй дану справу. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 04.09.2025 позовна заява прийнята суддею до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначений розгляд справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив суд розглядати справу за його відсутності. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується її підписом у судоій повістці (а.с. 10); причини неявки суду не відомі. Правом на подання відзиву не скористалася. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з викладеного, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІ. Мотивувальна частина рішення Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що 15.05.2019 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Договір кредиту та страхування № Z06.00615.005254583 (а.с. 19), відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит в сумі 49999,00 грн, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами згідно з умовами цього договору. Банк надає кредит у день підписання даного Договору строком на 60 місяців. Датою повернення кредиту є 15.05.2024. Процентна ставка є змінюваною та складає 21,99 % річних (п. 1.3., 1.4., 1.6. Договору). Відповідно до п. 4, 6 Договору сторони дійшли згоди про те, що в додатку № 1, що є невідємною частиною договору, зрозуміло та доступно викладено детальний розпис складових загальної вартості кредиту та реальної річної відсоткової ставки; графік платежів з повернення кредиту, сплати процентів за його користування; сум комісійної винагороди та інших платежів за договором. Всі відносини між позичальником та банком, що не врегульовані договором, регулюються договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - ДКБОФО), який визначає всі інші істотні умови надання та користування кредитом, додатково до тих, що вказані в договорі, і є невідємною частиною договору та чинна редакція якого розміщена на сайті банку: www.ideabank.ua. Разом з\~Кредитним договором\~позивачем до\~позову також\~додано копію\~паспорту споживчого\~кредиту до\~договору кредиту\~та страхування\~№ Z06.00615.005254583 від 15.05.2019 (а.с. 21). Відповідно до ордеру-розпорядження № 1 про видачу кредиту АТ «Ідея Банк» перерахувало відповідачці кошти в сумі 45661,19 грн (підстава: договір № Z06.00615.005254583 від 15.05.2019) та згідно з ордером-розпорядження № 2 про сплату страхового платежу в сумі 4337,81 грн (підстава: страховий платіж від [PERSON] ) (а.с. 20). Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості [PERSON] \~за кредитним\~договором №\~Z06.00615.005254583 від 15.05.2019 наданої АТ «Ідея Банк» заборгованість останньої станом на 25.07.2023 складає 140354,55 грн, з яких: заборгованість за основним боргом - 49510,55 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 33697,76 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 57146,24 грн (а.с. 28). 25.07.2023 між АТ «Ідея\~Банк»та ТОВ «Росвен Інвест Україна», укладено договір факторингу № 01.02-31/23, відповідно до умов якого АТ «Ідея\~Банк»передає (відступає) новому кредитору ТОВ «Росвен Інвест Україна», а новий кредитор набуває права вимоги в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в реєстрі боржників (а.с. 29-38). Відповідно до Реєстру боржників № 3 до договору факторингу від 25.07.2023 № 01.02-31/23, заборгованість відповідачки за кредитним договором № Z06.00615.005254583 від 15.05.2019,складає 140354,55 грн, з яких: заборгованість за основним боргом - 49510,55 грн; заборгованість за відсотками - 33697,76 грн; заборгованість за комісіями - 57146,24 грн (а.с. 44-46); 26.07.2023 між ТОВ «Росвен Інвест Україна» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс», укладено договір факторингу № 01.02-38/23, відповідно до умов якого ТОВ «Росвен Інвест Україна» передає (відступає) новому кредитору ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс», а новий кредитор набуває права вимоги клієнта за первинними договороами та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах,визначених цим договором (а.с. 47-56). Зідно з витягом з реєстру боржників № 1 до договору факторингу від 26.07.2023 № 01.02-38/23 позивач отримав право вимоги до відповідачки за кредитним договором № Z06.00615.005254583 від 15.05.2019 на загальну суму 140354,55 грн (а.с. 61). Отже, позивач набув право вимоги за зазначеним вище кредитним договором. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Нормами ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Оцінка аргументів, наведених учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Суд вважає, що позивачем надано належні і допустимі докази укладення між АТ «Ідея Банк» та відповідачем кредитного договору № Z06.00615.005254583 від 15.05.2019 та отримання останньою кредитних коштів в сумі 49999,00 грн. Первісний кредитор виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідач використав кредитні кошти, однак, умов договору не виконав і не погасив борг. Зі змісту укладеного кредитного договору вбачається, що сторони погодили строк кредитування, розмір відсотків та порядок їх сплати. Також договір містить інформацію про реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту. Підписавши кредитний договір, відповідач погодився з усіма його умовами, зокрема, й щодо сплати процентів, розмір яких визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору. Відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини із товариством, якщо б вважав встановлений розмір відсотків за користування коштами несправедливим. Натомість, відповідач погодився зі своєї сторони на такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Суду не надано доказів визнання Договору № Z06.00615.005254583 від 15.05.2019 або його окремих положень недійсними, отже умови договору, в тому числі і щодо сплати відсотків, є обов`язковими для виконання позичальником. Позивач набув право вимоги за зазначеним вище кредитним договором на підставі договору факторингу від 26.07.2023 № 01.02-38/23. Суд дійшов висновку, що позивачем надано достатні докази на підтвердження порушення відповідачем умов кредитного договору та розміру заборгованості, а відповідачем доказів на спростування вказаних обставин не надано. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача перед кредитором станом на 25.07.2023 складає 140354,55 грн, з яких: заборгованість за основним боргом - 49510,55 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 33697,76 грн. За таких обставин суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за основним боргом та наразованими і несплаченими відсотками такими, щ підлягають задоволенню. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями в сумі 57\~146,24 грн, то суд зазначає таке. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин 1, 2, 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини 1статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Між тим, позивачем до суду наданий Договір кредиту та страхування №\~Z06.00615.005254583 від 15.05.2019. у пю 4 цього Договору вказано, що суми комісійної винагородита інших платежів за договором визначаються в додатку №1. Однак, позивачем не долучено такого додатку до договору та не надано його і в судовому засіданні. Позивачем не було зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які була нарахована комісія в сумі 57\~146,24 грн. Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) та постанові Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі № 344/3078/23 (провадження № 61-15548св23) щодо оцінки правомірності встановлення у кредитному договорі умови про щомісячну плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Отже, вказані витрати стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 2581 від 27.05.2025 позивач сплатив судовий збір в розмірі 3\~028,00 грн (а.с. 12) У позовній заяві представник ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» адвокат Руденко К.В. просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати за надану професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. Вказував, що позивачу було надано ряд адвокатських послуг, на підтвердження чого долучив: договір про надання юридичних послуг від 02.08.2024 № 02/08/2024 (а.с. 72-75); довіреність від 26.02.2024 року видану ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» - адвокату Руденку К.В. на представництво інтересів товариства в судах України (а.с. 76-77); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 78), акт приймання - передачі наданих послуг № 45 від 04.02.2025; витяг з реєстру № 1 до акту приймання-передачі наданих послуг № 45 від 04.02.2025; платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 1990 від 06.02.2025 (а.с. 81). У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог (59 %), суд вважає необхідним стягнути із відповідачки на користь позивача понесені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволеним вимогам, а саме в сумі - 1\~786,52 грн. Також суд вважає, що заявлена позивачем сума для стягненя за витрати на правничу допомогу є завищеною та підлягає зменшенню до 4\~000,00 грн Покликаючись на положення ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

Outcome: approved