Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Приморського районного суду міста Одеси з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в якій просить стягнути на користь позивача, [PERSON] , [INFO] , з відповідачів, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , заборгованість у розмірі 643104 (шістсот сорок три тисячі сто чотири) гривні, три відсотки річних у розмірі 53222 (п`ятдесят три тисячі двісті двадцять дві) гривні 40 коп., та усі судові витрати, що пов`язані з розглядом цієї справи покласти на відповідачів, посилаючись на таке. У провадженні Київського районного суду м. Одеси розглядалася кримінальна справа № 520/9888/13-к за обвинуваченням [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у привласненні коштів вкладників Кредитної спілки «Промислово-фінансова спілка». Позивач подав цивільний позов про відшкодування шкоди. Ухвалою суду від 29 жовтня 2024 року на підставі ст. 49 КК України відповідачів звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а цивільні позови залишено без розгляду з роз`ясненням права звернення до суду в порядку цивільного судочинства. Позивач, згідно договору від 14 листопада 2008 року № 385 СТ, вніс до кредитної спілки 96000,0 гривень строком на 6 місяців під нарахування відсотків. Після завершення строку договору (14 травня 2009 року) кредитна спілка не повернула вклад та нараховані відсотки. Сума заборгованості становить 110880 гривень. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від\~26 грудня 2024 року цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості скеровано до Малиновського районного суду міста Одеси для розгляду за підсудністю. Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 17 січня 2025 року прийнято цивільну справу до провадження, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. Законом України № 1402-VIII від 26 лютого 2025 року «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» змінено найменування Малиновського районного суду міста Одеси на Хаджибейський районний суд міста Одеси. Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 01 липня 2025 року витребувано з Кредитної спілки «Промислово-фінансова спілка» (м. Одеса, вул. Жуковського, 40, кв. 5) завірену належним чином копію мирової угоди, укладену та схвалену комітетом кредиторів згідно ухвали Господарського суду Одеської області від 13 вересня 2016 року по справі № 2/41-10-1813, та повідомити суд про наслідки виконання умов мирової угоди в частині вимог кредитора [PERSON] , проте Кредитна спілка «Промислово-фінансова спілка» ухвалу не отримала. Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси (витяг з протоколу судового засідання) від 11 вересня 2025 року витребувано з Господарського суду Одеської області належним чином завірену копію мирової угоди, укладеної між комітетом кредиторів Кредитної спілки «Промислово-фінансова спілка» та боржником, ліквідатором Кредитної спілки «Промислово-фінансова спілка» призначено арбітражного керуючого Бондаренко Ігоря Едуардовича (свідоцтво №595 від 21 березня 2013 року), по справі №2/41-10-1813 про банкрутство Кредитної спілки «Промислово-фінансова спілка». На виконання ухвали Хаджибейського районного суду міста Одеси Господарський суд Одеської області 17 вересня 2025 року направив належним чином завірену копію мирової угоди, укладеної між комітетом кредиторів Кредитної спілки «Промислово-фінансова спілка» та боржником по справі №2/41-10-1813. Представник [PERSON] [PERSON] 07жовтня 2025 року надав до суду клопотання, в якому просив суд долучити до матеріалів справи витребувані докази по справі № 2/41-10- 1813 згідно яких вбачається, що вимога [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 385.СТ від 14 листопада 2008 року про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, була вирішена господарським судом. Позивач [PERSON] у судовому засіданні просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні просив у позові відмовити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, відзиву та заяву про поважність причин неявки в судове засідання суду не представив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлена у встановленому законом порядку, відзиву та заяву про поважність причин неявки в судове засідання суду не представила. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, позивач 14 листопада 2008 року уклав із Кредитною спілкою «Промислово-фінансова спілка» Договір № 385 СТ, за яким вніс 96000,0 гривень строком на 6 місяців (а. с. 12-16). Після завершення строку дії договору, 14 травня 2009 року, вклад та нараховані відсотки не були повернуті. [PERSON] звернувся до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до Кредитної спілки «Промислово-фінансова спілка» про стягнення депозитного внеску. Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 29 грудня 2009 року позов задоволений, стягнуто з Кредитної спілки «Промислово-фінансова спілка» на користь [PERSON] заборгованість за договором 385.СТ від 14.11.2008 року у розмірі 110880 (сто десять тисяч вісімсот вісімдесят) грн, яка складається з суми внеску на депозитний рахунок у розмірі 96000 (дев`яносто шість тисяч) грн, та нарахованих і не сплачених відсотків у розмірі 14880 (чотирнадцять тисяч вісімсот вісімдесят) грн. Стягнуто з Кредитної спілки «Промислово-фінансова спілка» на користь [PERSON] судові витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 30 грн. Стягнуто з Кредитної спілки «Промислово-фінансова спілка» на користь держави державне мито в розмірі 1108,8 грн. (а. с. 130 131). Рішення Приморського районного суду міста Одеси набрало законної сили. До органів ДВС на примусове виконання виконавчий лист за цим рішенням не подавався. Хаджибейським районним судом міста Одеси було витребувано від Господарського суду Одеської області матеріали справи № 2/41-10-1813 про банкрутство Кредитної спілки «Промислово-фінансова спілка». 20 квітня 2010 року ухвалою господарського суду Одеської області порушено провадження у справі про банкрутство Кредитної спілки «Промислово-фінансова спілка», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Колмикову Т.О. 09 червня 2010 року [PERSON] звернувся до господарського суду Одеської області із заявою про визнання кредитором (а. с. 20 21). 16 вересня 2014 року ухвалою господарського суду Одеської області затверджено реєстр кредиторів Кредитної спілки «Промислово-фінансова спілка» у розмірах вимог до боржника з вказівкою черговості задоволення вимог, серед інших кредиторів - № 259 [PERSON] (а. с. 119 121). 13 вересня 2016 року господарським судом Одеської області постановлено ухвалу про затвердження мирової угоди, за якою вирішено: 1.Призначити ліквідатором Кредитної спілки «Промислово-фінансова спілка» арбітражного керуючого Бондаренка Ігоря Едуардовича (свідоцтво №595 від 21.03.2013р.) 2.Затвердити мирову угоду, укладену між комітетом кредиторів Кредитної спілки «Промислово-фінансова спілка» та боржником. 3.З дня затвердження мирової угоди боржник приступає до погашення вимог кредиторів згідно з умовами мирової угоди. 4.Провадження у справі № 2/41-10-1813 про банкрутство\~Кредитної спілки\~«Промислово-фінансова спілка» - припинити. 5.Протягом п`яти днів з дня затвердження господарським судом мирової угоди ліквідатору Кредитної спілки\~«Промислово-фінансова спілка» арбітражному керуючому Бондаренко І.Е. повідомити про це орган або посадову особу органу, до компетенції якого належить призначення керівника (органів управління) боржника, у разі потреби забезпечити проведення зборів чи засідання відповідного органу та продовжити виконувати повноваження керівника (органів управління) боржника\~\~до призначення в установленому порядку керівника (органів управління) Кредитної спілки\~«Промислово-фінансова спілка» (а. с. 122). Із наданої копії мирової угоди вбачається, що вимоги кредитора [PERSON] були включені до реєстру вимог кредиторів і розглянуті в межах провадження у справі про банкрутство, яке завершилося затвердженням мирової угоди між комітетом кредиторів і боржником по справі № 2/41-10-1813. № 259 [PERSON] (а. с. 144). На час розгляду справи за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Кредитна спілка «Промислово-фінансова спілка» (код ЄДРПОУ 26471671) не визнана банкрутом, її діяльність не припинена. Київським районним судом міста Одеси розглядалася кримінальна справа № 520/9888/13-к за обвинуваченням [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у привласненні коштів вкладників Кредитної спілки «Промислово-фінансова спілка». Позивач подав цивільний позов про відшкодування шкоди. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 29 жовтня 2024 року відповідачів звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а цивільні позови залишено без розгляду з роз`ясненням права на звернення в цивільному порядку. За викладених обставин позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Тобто питання повернення грошового внеску було вже двічі вирішено судом. Щодо належного відповідача. Велика Палата Верховного Суду по справі № № 662/397/15-ц від 08 червня 2021 року зазначила, що: «в разі пред`явлення позову про стягнення коштів за договорами банківського вкладу, у тому числі відсотків та інфляційних втрат, які не були повернуті вкладнику внаслідок злочину (кримінального правопорушення), вчиненого службовими особами банку, застосуванню до спірних правовідносин між вкладником та банком підлягають норми цивільного законодавства, які регулюють договірні, а не деліктні зобов`язання, оскільки вчинення працівниками банку злочину (кримінального правопорушення) із заволодіння внесеними на депозит коштами не впливає на договірні правовідносини вкладника і банку, не спростовує їх існування та не припиняє їх». Аналогічний підхід викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц Суд зазначив: «висновок щодо належного способу захисту вкладника банку у разі викрадення вкладу працівником банку сформулював Верховний Суд України у постанові від 6 квітня 2016 року у справі До 6- 352цс16. Відповідно до цього висновку після того, як вкладник на підставі договору банківського вкладу передав гроші уповноваженій особі банку, власником грошей став банк. А тому в разі їх викрадення шкода завдана банку, а не вкладнику. Вкладник повинен вимагати від банку не відшкодування шкоди, а виконання обов`язку за договором банківського вкладу - повернення суми вкладу та процентів за користування ним. Договір банківського вкладу має наслідком те, що готівкові гроші вкладник передає у власність банку, а безготівкові - у повне розпорядження банку. Ці дії вкладника є необхідною умовою виникнення зобов`язання за договором банківського вкладу, згідно з яким на боці вкладника з`являється право вимагати від банку повернення суми вкладу та виплати відсотків, а на стороні банку - відповідний обов`язок. З договору банківського вкладу, укладення якого зумовлене переданням коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов`язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) і банку (боржника)». Верховний Суд у справах з такими ж правовідносинами, за участі працівників ПАТ «Райффайзен банк Аваль» [PERSON] та [PERSON] , які заволоділи коштами вкладників, у своїх постановах від 14 березня 2018 року у справі № 662/642/15 (провадження № 61- 7972св18), від 06 червня 2018 року у справі № 662/896/15 (провадження № 61-14805св18), від 12 вересня 2018 року у справі № 662/248/16 (провадження № 61-8996св18), від 19 червня 2019 року у справі № 662/892/15 (провадження № 61-І7708св18) зробив висновок, що правовідносини між позивачами - вкладниками, грошима яких заволоділи працівники банку, і банком є договірними, тому спірні правовідносини регулюються статтями 625, 1058-1060 ЦК України. Встановлені обставини справи свідчать про наявність правовідносин між позивачем та Кредитною спілкою «Промислово-фінансова спілка», які виникли внаслідок укладення договору про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 14 лисмтопада 2008 р., не зважаючи на злочинні дії працівників спілки. Враховуючи правові позиції Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду України, суд дійшов висновку, що правовідносини між позивачем і кредитною спілкою, які виникли на підставі укладеного договору про залучення депозитного вкладу, є договірними, а не деліктними. Вчинення злочину або інших протиправних дій службовими особами спілки щодо коштів вкладників не змінює правової природи цих відносин і не звільняє фінансову установу від обов`язку виконати свої договірні зобов`язання. Разом з тим позов подано не до належного відповідача. Згідно з положеннями статей 509, 525, 526, 530, 610, 625, 10581060 Цивільного кодексу України, зобов`язання за договором вкладу виникає між вкладником (кредитором) і фінансовою установою (боржником), а не між вкладником і окремими працівниками цієї установи. Саме фінансова установа, від імені якої діяли її службові особи, несе відповідальність перед вкладником за невиконання договору, а не фізичні особи, які вчинили злочин. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості є безпідставним і не підлягає задоволенню у зв`язку з тим, що позов подано до неналежних відповідачів. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки заявлені вимоги пред`явлено до неналежних відповідачів, між сторонами у справі відсутні правовідносини, що є предметом судового захисту.

Outcome: dismissed