Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

У липні 2022 року представник позивача Акціонерного товариства «Кредобанк» - адвокат Кізко Леся Сергіївна звернулася до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивувала тим, що 02 грудня 2019 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-243745, за умовами якого останньому було надано кредит у сумі 200\~000,00 грн. з процентною ставкою 35\~% річних, реальною річною процентною ставкою 41,19\~% річних, на строк до 29 листопада 2024 року, що підтверджується меморіальним ордером №\~69275814 від 02 грудня 2019 року, випискою по особовим рахункам з 02 грудня 2019 року по 17 червня 2022 року. [PERSON] умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконував, у зв`язку із чим станом на 17 червня 2022 року його заборгованість становить 215\~369,93 грн., яка складається з: 168\~363,04 грн. сума заборгованості за кредитом; 47\~006,89 грн. сума заборгованості за відсотками. Позивачем на адресу відповідача було направлено повідомлення-вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості, водночас, станом на дату подання позовної заяви до суду заборгованість за кредитним договором відповідачем не погашено, у зв`язку із чим позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» суму заборгованості за кредитним договором № CL-243745 від 02 грудня 2019 року у розмірі 215\~369,93 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 3230,55 грн.. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 03 жовтня 2022 року справу було передано за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 листопада 2022 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. У встановлений законом строк сторони заперечень щодо такого порядку не заявили. Позивач повідомлявся належним чином про розгляд справи, у позові просив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач на адресу суду відзиву на позовну заяву не подав, ухвалу суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками отримав, вказана кореспонденція повернулася на адресу суду з відміткою працівника поштового зв`язку «вручено особисто». Надав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, вимоги позовної заяви визнав та проти їх задоволення не заперечував. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами. У ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що на підставі анкети-заяви № CL-243745 [PERSON] від 29 листопада 2019 року на отримання готівкового кредиту, між [PERSON] та АТ «Кредобанк» 02 грудня 2019 року було укладено кредитний договір № CL-243745, за умовами якого Банк зобов`язався надати у власність Позичальника грошові кошти на умовах поворотності, строковості та цільового характеру використання, а Позичальник зобов`язався використати кредит на цілі, вказані у цьому кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим кредитним договором. Відповідно до умов вказаного кредитного договору №\~CL-243745, сума та валюта кредиту складає 200\~000,00 грн. (п. 2.1.), дата видачі кредиту 02 грудня 2019 року (п. 2.2.), строк (термін) кредитування 60 місяців терміном до 29 листопада 2024 року (п. 2.3.). Згідно з п. 4.1., п. 4.5 Договору за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 35 % річних. Реальна річна процентна ставка 41,19\~% річних. Відповідно до п. 6.1 та п. 6.2 Договору, позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені кредитним договором. Позичальник здійснює погашення заборгованості за цим кредитним договором, відповідно до Графіку платежів. Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 7\~166,00 грн. щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 60 місяців з дати укладення Кредитного договору. Згідно з п. 6.3. позичальник щомісячно, здійснює повернення суми заборгованості за кредитом, сплачує проценти за користування кредитом, у вигляді рівних сум - ануїтетного платежу. На виконання умов договору Банком було надано кредит [PERSON] у розмірі 200\~000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером №\~69275814 від 02 грудня 2019 року. [PERSON] користувався кредитними коштами, що підтверджується випискою по особовим рахункам з 02 грудня 2019 року по 17 червня 2022 року. Водночас, позичальник в порушення умов договору свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на 17 червня 2022 року за ним утворилась заборгованість у загальному розмірі 215\~369,93 грн., яка складається з: 168\~363,04 грн. сума заборгованості за кредитом; 47\~006,89 грн. сума заборгованості за відсотками. З метою добровільного досудового врегулювання спору 24 грудня 2021 року та 28 січня 2022 року АТ «Кредобанк» направлено [PERSON] досудові вимоги щодо виконання договірних зобов`язань, проте заборгованість за кредитом погашена не була. Спір між сторонами виник з договірних правовідносин, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України в частині позики та договору кредиту, а також регулюються загальними положеннями про договір та зобов`язання. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Стаття 559 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). За змістом статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. На порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, кредит та проценти за користування кредитом у визначений договором строк не повернув. Таким чином, на підставі викладеного, а також з урахуванням того, що відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, суд доходить висновку про їх обґрунтованість, з огляду на що суд задовольняє позов в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 3\~230,55 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved