Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

ТОВ «Санфорд Капітал» звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , де просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором у розмірі 17283,15 грн, а також стягнути судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3028 грн та професійно-правничої допомоги у сумі 7200 грн. В обґрунтуванні своїх вимог позивач зазначив, що 12.08.2019 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] було укладено кредитний договір №22038000141002 відповідно до умов якого банк надає Клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування на споживчі потреби в сумі 11800 грн, а Клієнт зобов`язується повернути наданий Кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених договором розмірах і строках і виконати зобов`язання за договором у повному обсязі. Після укладення Кредитного договору Банк свої зобов`язання виконав і зарахував на банківський поточний рахунок Клієнта грошові кошти в сумі 11800 грн, з яких сплатив на рахунок "УНІКА Життя" страховий платіж від імені Клієнта в сумі 2 283,87 грн. У подальшому Клієнт виконав свої зобов`язання з повернення суми кредиту та оплати нарахованих комісій лише частково. Згідно виписок по рахунку Клієнта, за весь строк з моменту укладення Кредитного договору і до моменту звернення з цим позовом, Клієнт сплатив Банку лише 2\~078, 65 гривень. 11.04.2024 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (Клієнт) та ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» (Фактор) був укладений договір факторингу №11/04/24. Також, Клієнт і Фактор підписали додатки до договору факторингу, зокрема Реєстр Боржників і Акт приймання-передачі прав вимоги. Таким чином Фактор набув право вимоги до Боржників за Кредитними Договорами, серед яких і право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №22038000141002 від 12.08.2019 року. Таким чином TOB «Санфорд Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Згідно до Розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №22038000141002 від 12.08.2019 року, сформованої АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» станом на 10.04.2024 року становить 17 283,15 грн, яка складається з: залишок простроченого кредиту в сумі 11 368,48 гривень; залишок прострочених комiсiй в сумі 5 914,67 гривень, що разом складає 17 283,15 гривень На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 04.06.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач ТОВ «Санфорд Капітал» свого представника не направив, надав заяву відповідно до якої прохав розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги про стягнення заборгованості підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, правом на подання відзиву не скористався. Враховуючи, що відповідач, який був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причини своєї неявки та з урахуванням клопотання представника позивача, суд вирішив на підставі ст. 247, 280 ЦПК України, провести судовий розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, дослідивши та проаналізувавши представлені докази в їх сукупності, встановив наступне. Згідно із\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що 12.08.2019 року позичальник [PERSON] звернувся до\~АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО"\~зі заявою-згодою №1133415 на укладення Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб. Позичальник [PERSON] ознайомився та підписав Паспорт споживчого кредиту "Кредит готівкою. Мікро (3-24)", що містить інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. 12.08.2019 року між\~АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО"\~та позичальником [PERSON] було укладено кредитний договір №22038000141002, за умовами якого банк надає Клієнту грошові кошти (Кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а Клієнт зобов`язується повернути наданий Кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за договором у повному обсязі (п. 1.1.). Відповідно до п. 1.2. банк надає клієнту грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 11800 грн, строк кредитування 24 місяці, кінцева дата повернення кредиту 12.08.2021, цільове призначення на споживчі потреби. Щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 12.08.2019 по 11.03.2020 7% від суми кредиту, з 12.03.2020 по 11.09.2020 5,5% від суми кредиту, з 12.09.2020 по 11.03.2021 4% від суми кредиту, з 12.03.2021 по 12.08.2021 2,25% від суми кредиту. Процентна ставка за користуванням кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на страхову заборгованість за Кредитом 0,001% річних на прострочену заборгованість за кредитом 56,0% річних. Пунктом 1.3 передбачено, що банк формує графік платежів, який викладено в розділі 4 цього договору, із зазначенням сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, щомісячної комісії, вартості всіх супутніх послуг, орієнтовної реальної процентної ставки та ін.\~ Одночасно з укладенням кредитного договору відповідач уклав з ПрАТ "СК "УНІКА Життя"\~договір добровільного страхування життя клієнтів №ВР-22038000141002 від 12.08.2019 року, відповідно до умов якого розмір страхового платежу становить 2283,87 грн. За умовами кредитного договору №22038000141002 від 12.08.2019 року, позичальник доручив банку в дату видачі кредиту здійснити перерахування з рахунку клієнта на користь страховика суму страхового платежу у розмірі 2283,87 грн. за весь період страхування згідно з договором страхування №ВР-22038000141002 від 12.08.2019 (п. п. 1.5 договору). Згідно зі ч. 1\~ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст.\~638\~ЦК України,\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.\~640\~ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст.\~642\~ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Відповідно до\~статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст. 1054\~та ч.2 ст.\~1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог\~статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно\~статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є й невиконання або виконання, порушення умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч.2\~ст.\~625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів, встановлений договором. Відповідно до ч.1\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання. За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У Постанові Верховного Суду від 30.01.2018 року по справі №161/16891/15-ц вказано, що відповідно до змісту частини першої статті 1050 ЦК України з урахуванням статей 526, 527, 530 ЦК України, банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] був належним чином ознайомлений з умовами кредитного договору та погодився з ними, що вбачається з підписаних нею власноручним підписом. АТ "Банк Кредит Дніпро"\~повністю виконало умови договору, надавши клієнту кредитні кошти за умовами укладеного договору. З наданої суду виписки по рахунку позичальника [PERSON] встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами, частково погашав заборгованість, що свідчить при визнання позичальником правовідносин між ним та банком. Водночас відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання, унаслідок чого станом на 10.04.2024 року утворилася заборгованість у розмірі 17\~582, 44 грн. Досліджуючи документи надані позивачем на підтвердження наявності у позивача права вимоги до відповідача, судом встановлено наступне. Згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Оскільки боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Згідно з ч.1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Так, 11.04.2024\~року між\~АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Санфорд Капітал» було\~укладено Договір\~факторингу №11/04/24 відповідно до умов якого, фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступає Факторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за кредитним Договорами (портфель заборгованості) відповідно до реєстру боржників згідно додатку 1 (п. 1.1). Відповідно до п.6.2.2 права Вимоги переходять до Фактора з моменту набрання чинності даним Договором та підписання Акту приймання-передачі прав вимоги (Додаток 3), після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості. Перехід права вимоги відбувається шляхом підписання Сторонами та скріплення печатками (за наявності) Сторін акту приймання-передачі права вимоги у відповідності до Додатку №3 до даного договору в день підписання Договору та набрання ним чинності. Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «Санфорд Капітал» грошове зобов`язання перед АТ «Банк Кредит Дніпро», відповідно до договору факторингу №11/04/24 від 11.04.2024\~виконало в повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією №18 від 11.04.2024 року. Згідно Витягу з Реєстру Боржників, що є Додатком №1 до Договору факторингу №11/04/24 від 11.04.2024 вбачається, що ТОВ «Санфорд Капітал» набуло права грошової вимоги [PERSON] за кредитним договором №22038000141002 від 12.008.2019 в розмірі 17582,44 грн, з яких: 11368,48 прострочена заборгованість по тілу; 299,29 грн прострочена заборгованість за відсотками; 5914,67 грн прострочена заборгованість по комісії. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідно до умов Договору факторингу №11/04/24 від 11.04.2024 до ТОВ «Санфорд Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №22038000141002 від 12.08.2019 в розмірі 17582,44 грн, яку позивач і просить стягнути з відповідача. Суд бере до уваги, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання і згідно матеріалів справи має заборгованість перед\~ТОВ "Санфорд Капітал", яке є правонаступником кредитора. Враховуючи викладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вищевказаних обставин на час розгляду справи відповідачем не надано суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №22038000141002 від 12.08.2019, в межах заявлених позовних вимог, в частині залишку простроченого кредиту у розмірі 11667,77грн. Щодо заявлених позовних вимог про стягнення залишку прострочених комісій у розмірі 5914,67 грн, суд прийшов до такого. Згідно з абз. 3 ч. 4\~ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів"\~кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цьогоЗакону, є нікчемною. 10 червня 2017 року набрав чинності\~Закон України "Про споживче кредитування" від 15 листопада 2016 року N 1734-VIII. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері, у зв`язку з чим, у\~Законі України "Про захист прав споживачів"\~текст статті 11 викладено в такій редакції: "Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечитьЗакону України "Про споживче кредитування". Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11\~Закону України "Про споживче кредитування"\~після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Правилами ч. 5 ст. 12\~Закону України "Про споживче кредитування"\~визначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Таким чином,\~Законом України "Про споживче кредитування"\~безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1та ч. 2\~ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування"\~Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року N 49\~затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж\~постановою\~визнано такою, що втратила чинність,\~постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168 "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту". Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Зурахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинност і Законом України "Про споживче кредитування" (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та\~другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі N 496/3134/19 (провадження N 14-44цс21). Враховуючи вищевикладене, оложення кредитного договору №22038000141002 від 12.08.2019 проку про сплату позичальником на користь банку комісійної винагороди за надання кредиту та обслуговування кредитної заборгованості в розмірі грн суперечать положенням ч. 1, ч. 2ст. 11\~Закону України "Про споживче кредитування"\~і є нікчемними з моменту укладення цього правочину. За таких обставин, позивачем без належних на те правових підстав нарахована комісія за надання кредиту та обслуговування кредитної заборгованості на загальну суму 5\~914 грн 67 коп., а відтак, позовні вимоги ТОВ "Санфорд капітал" про стягнення заборгованості за комісією є необґрунтованими з наведених вище підстав та задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ "Санфорд капітал" про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню, тому слід стягнути з [PERSON] на користь\~позивача заборгованість за кредитним договором №22038000141002 від 12.08.2019 року у розмірі 11\~368 грн 48. Згідно п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст.\~141\~ЦПК\~України\~судовий збір\~покладається\~на\~сторони пропорційно\~розміру\~задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові\~витрати,\~пов`язані\~з\~розглядом справи,\~покладаються: у\~разі\~задоволення\~позову -\~на\~відповідача; у\~разі\~відмови\~в позові\~-\~на\~позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача у разі відмови в позові на позивача. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачені останнім судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1593 грн 40коп. Відповідно до\~п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Частина 8 ст. 141 ЦПК України визначає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази\~подаються\~до\~закінчення судових\~дебатів\~у\~справі або\~протягом\~п`яти\~днів після\~ухвалення\~рішення\~суду за\~умови,\~що\~до\~закінчення судових\~дебатів\~у\~справі сторона\~зробила\~про\~це відповідну\~заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Звертаючись з позовом позивач долучив договір про надання правничої допомоги №1/04 від 01.04.2024, укладений між ТОВ «Санфорд Капітал» та АО «Альянс ДЛС» та акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги №4 від 16.012.2024. Положеннями\~статті 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (п.268). У додатковій Постанові від 19 лютого 2020 року\~справі № 755/9215/15-ц, Велика Палата Верховного суду, наголосила, що\~при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У Постановах Верховного Суду у\~справі №\~905/1795/18 від \~24 жовтня 2019 року та у\~справі №\~922/2685/19 від 08 квітня 2020 року визначено, що\~суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial