Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси, шляхом формування заяви в системі «Електронний суд» 17.06.2025, в інтересах [PERSON] звернувся її представник [PERSON] , із позовом про стягнення з [PERSON] пені за несвоєчасну сплату аліментів, за період з грудня 2023 по березень 2025 у загальному розмірі 60\~674,86 грн. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на примусовому виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеси) знаходиться судовий наказ №497/2858/23 виданий 13.02.2024 Саратським районним судом Одеської області про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей з відповідача, однак у звязку із несвоєчасним виконанням боржником своїх зобов`язань по сплаті аліментів у нього виникла за період з грудня 2023 по березень 2025 заборгованість у розмірі 68\~277,30 грн., на яку була розрахована неустойка пеня, за кожну щомісячну заборгованість окремо, яка і підлягає стягненню у повному обсязі. Відповідач не погоджуючись із заявленими вимогами надав до суду платіжні інструкції за вказаний період про сплату щомісячно на ім`я позивачки, різними особами по 5 000 гривень, та стверджує що вказані оплати є добровільною сплатою відповідачем аліментів , яки він просив через АК КБ Приватбанк сплачувати своїх знайомих, так як у нього самого не було банківської картки ( а вказаним особам сплачував готівкою) , таким чином у нього відсутня заборгованість. У судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позову та просила стягнути пеню у розмірі , який відповідає розрахунку та не приймати надані відповідачем платіжні інструкції як докази сплати аліментів так як у вказаних платежах не визначено мету саме як сплату аліментів, дані платежі взагалі не стосуються аліментів а є оплатою сторонніми особами платежів за придбання виробів яки виготовляє позивачка. Відповідач у судовому засіданні наполягав на відсутність у нього заборгованості по оплаті аліментів. Для з`ясування наявної заборгованості по аліментах судом було надано відповідачу строк для звернення до виконавчої служби у звязку із чим 25.08.2025 року було відкладено розгляд справи та надана порада щодо звернення до виконавчої служби з приводу врахування наявних доказів оплати добровільно аліментів та право на оскарження дій виконавця у випадку незгоди з його діями або рішеннями. У судовому засіданні 29.10.2025 відповідача просив надати йому додатковий строк звернення до виконавчої служби, так як на його звернення відповіді не надходило. На пропозицію суду надати відомості звернень відповідача пояснив що спілкувався за телефоном та взагалі весь цей час не міг потрапити до виконавця, у звязку із чим судом було відмовлено у наданні додаткового строку. Як встановлено судом згідно судового наказу від 13 лютого 2024 року по справі №497/2858/23 було стягнуто з [PERSON] , [INFO] , паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий 19 травня 1999 року Приморським РВ УМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , паспорт громадянина України № [NUMBER] , виданий 25 грудня 2023 року органом 5112, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 (однієї третини) його заробітку (доходів) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 грудня 2023 року до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , повноліття, тобто до [INFO] , а після цієї дати стягувати аліменти в розмірі 1/4 (однієї чверті) від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття сином [PERSON] , [INFO] , тобто до [INFO] . ( а/с 5, на звороті). На підставі даного судового наказу 07 жовтня 2024 року Київським відділом державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеси) були відкрите виконавче провадження №76207855 про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі ( однієї четверті) від усіх видів заробітку (доходу) ( а/с 7, на звороті). Станом на 01.01.2025 року старшим державним виконавцем Альохіної К.С. була розрахована заборгованість по виконавчому провадженню №76207855 за період з грудня 2023 року по грудень 2024 року у розмірі 55\~323,75 грн. ( а/с 11, на звороті). 01.04.2025, після накладення 19.03.2025 арешту на кошти боржника, в примусовому порядку з боржника стягнуто заборгованість у розмірі 59\~638,16 грн. (а/с 15). Також 01.05.2025 начальником відділу виконавчої служби В. Саламаха було здійснено новий розрахунок заборгованості станом на травень 2025 року у розмірі 12\~958,71 грн.( а/с 12, на звороті ). 12.05.2025 додатково стягнуто з боржника заборгованість в розмірі 7\~311,35 грн.(а/с 15, на звороті) Крім того станом на 20.05.2025 державним виконавцем О. Чернобай зроблено розрахунок заборгованості у розмірі 68\~277,30 грн. На підставі даного розрахунку , в якому були визначені заборгованості за кожним місяцем з грудня 2023 року по лютий 2025 року позивачем була розрахована пеня , з урахуванням щомісячної суми заборгованості ) у загальному розмірі 60\~674,86 грн ( а/с 16). Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема,\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ). У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Правовідносини пов`язані із стягненням пені за прострочення виконання зобов`язання по сплаті аліментів врегульовані Сімейним кодексом України ( далі СК України ) та Цивільним кодексом України ( далі ЦК України ). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та\~розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). \~Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу (частина перша статті 15 СК України). Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (частина четверта статті 15 СК України). Відповідно до статті\~51 Конституції України\~та статті\~180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина\~третя\~статті\~181 СК України). Абзацом першим частини\~першої\~статті\~196 СК України\~встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (частина\~друга\~статті\~196 СК України). \~У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 зазначено, що: «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15 та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16 ». Також Верховний Суд у постанові від 19.01.2022 року по справі №711/679/21\~визначив , що \~оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 вказано, що положення\~ЦК України \~субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини\~першої\~статті\~196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У\~СК України\~не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості. Крім того, у зазначеної постанові колегія судів Верховного Суду зазначила, що ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитися як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов?язку, а саме приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів. В постанові від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. \~Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України). При розгляді даної справи судом враховується також, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України та має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості ( ч.2,3 ст. 509 ЦК України). У свою чергу статтею 11 ЦК України визначено що цивільні права і обов`язки виникають з дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства або за аналогією породжують таки права та обов`язки, а крім того у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Так обов`язок кожного з батьків на матеріальне утримання дитини до досягнення нею повноліття визначено ст. 180 СК України. Серед способів виконання батьками обов`язку утримання дітей які визначаються ст. 181 СК України, законодавець, зокрема, визначив присудження коштів на утримання дитини ( аліменти) за рішенням суду. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом ( ч.3 ст. 195 СК України). Таким чином , незважаючи на те що сам факт зобов`язань батьків по утриманню дітей виникає з моменту їх народження та до досягнення повноліття ( у виключених випадках продовжуватись і після досягнення повноліття), а обов`язок сплати аліментів визначено за рішенням суду, безпосереднє зобов`язання по сплаті заборгованості по сплаті аліментів у визначеним розмірі, виникає з моменту відкриття виконавчого провадження по виконанню рішення суду. При розгляді даної справи суду не було надано доказів того що відповідач був обізнаний про існування судового наказу. Судом враховується що судовий наказ, на відмінність від судового рішення, видається судом без проведення судового засідання та без повідомлення заявника і боржника про розгляд заяви о видачі наказу ( ч.1 ст. 167 ЦПК України). Крім того, у даному випадку виданий 13.02.2024 Саратським районним судом Одеської області, не містить визначеної суми аліментів, так як з боржника стягнуто частина від його доходу, а тому безпосередній розмір аліментів ( у грошовому еквіваленті ) визначається вже після відкриття виконавчого провадження безпосередньо виконавцем, виходячи із наданих боржником відомостей про доходи. Виходячи з наведеного суд приходить до висновку що зобов`язання по виплаті визначеного розміру аліментів виникає у боржника вже після відкриття виконавчого провадження, коли на нього покладається законом зобов`язання надати відомості щодо своїх доходів, після чого розраховується розмір щомісячних виплат які підлягають стягненню. Таким чином, той розмір заборгованості який розраховано на період до відкриття виконавчого провадження не приймається судом, як такий, що виник з вини боржника, а тому і розрахунок пені, як спосіб майнової відповідальності за порушення зобов`язання, визначається судом з моменту відкриття виконавчого провадження 07 жовтня 2024 року і до моменту погашення заборгованості, шляхом примусового стягнення визначеної виконавцем заборгованості 01.04.2025 року. За вказаний період часу старшим державним виконавцем Альохіною К.С. було визначено розмір заборгованості з грудня 2023 року ( дня звернення до суду із заявою про видачу судового наказу) і до грудня 2024 року у розмірі 55\~323,75 грн. Наступний розрахунок заборгованості від 01.05.2025 року здійснено виконавцем після часткового погашення заборгованості, із визначенням заборгованості за квітень 2025 року у розмірі 4\~319,57 та наявної на квітень 2025 року непогашеної заборгованості у розмірі 8\~639,14 грн. Судом не приймається розрахунок заборгованості від 20.05.2025 року , який здійснено державним виконавцем Чернобай О., так як згідно даного розрахунку з грудня 2023 року по березень 2025 року була визначена наявна заборгованість у розмірі 68\~277,30 грн., яка на 20 травня 2025 року не існувала так як 01.04.2025 року, а потім 12.05.2025 була частково погашена, що не відображено у документі. Розрахунок пені здійснюється виходячи з, наявної на 07.10.2024 заборгованості за грудень 2023 року у розмірі 3483,75 грн.; січень 2024 року у розмірі 4320,00 грн.; лютого 2024 року у розмірі 4320,00: березня 2024 року у розмірі 4320,00 грн; квітень 2024 року у розмірі 4320,00 грн; травень 2024 року у розмірі 4320,00 грн; червень 2024 року у розмірі 4320,00 грн; липень 2024 року у розмірі 4320,00 грн; серпень 2024 року у розмірі 4320,00 грн; вересень 2024 року у розмірі 4320,00 грн, а також заборгованості що визначена у розрахунку заборгованості від 01.04.2025 року вигляді заборгованості за жовтень 2024 року у розмірі 4320,00 грн; листопад 2024 року у розмірі 4320,00 грн та грудень 2024 року у розмірі 4320,00 грн., та розраховується по 01.04.2025 року. Таким чином з 07.10.2024 по 01.04.2025 року, із розрахунку 1% пені за кожний день заборгованості, судом визначається наявність пені за заборгованість: грудень 2023 року за 177 днів прострочення 467,09 грн; січень вересень 2024 року за 177 днів прострочення по 579,21 грн за кожний із дев`яти прострочених місяців, загальною сумою 5 212,89 грн; жовтень 2024 року за 152 дні у розмірі 502,49 грн; листопад 2024 року за 122 дні у розмірі 410,42 грн; грудень 2024 року за 91 день у розмірі 313,04 грн. Всього, загальний розмір пені , розрахований судом, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 6 905,93 грн. При визначенні розміру пені яка підлягає стягненню з відповідача за несвоєчасну оплату аліментів, суд вважає що відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами відсутність його вини у виниклої заборгованості у вказаний період. Судом не проймається як належні докази надані платіжні інструкції третіх осіб про сплату на картковий рахунок позивачці щомісячно по 5\~000 гривень, так як у вказаних платіжних документах відсутні як будь які повідомлення що вказані суми є саме оплатою аліментів, також відсутні відомості, що між позивачкою та відповідачем взагалі існували домовленості про сплату аліментів саме у такий спосіб та у такому розмірі. Крім того судом роз`яснювалось відповідачу, як боржнику стороні виконавчого провадження, що всі питання розрахунку заборгованості віднесені законодавцем до обов`язків виконавчої служби, а у випадку незгоди сторони виконавчого провадження із розрахунком заборгованості або іншими діями/рішеннями виконавця він має право звернення до суду із відповідними скаргами. На підставі викладеного та

Outcome: partial