Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

11.08.2025 до Оратівського районного суду Вінницької області із Липовецького районного суду Вінницької області надійшла цивільна справа № 136/1219/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.02.2021 між ТОВ «Займер» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 180467 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір, відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до умов кредитного договору відповідачу 27.02.2021 було надано фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності у розмірі 2000,00 гривень строком на 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом за стандартною процентною ставкою 2% в день або 730 % річних. 27.02.2021 на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] було перераховано кредитні кошти в сумі 2000,00 грн за реквізитами вказаної платіжної картки. 17.02.2022 між ТОВ «Займер» та ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «Займер» відступило ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022 до договору факторингу № 01-17/02/2022 ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 10560,00 грн. Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Однак, у зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань, у останнього утворилась заборгованість за кредитним договором № 180467 від 27.02.2021, розмір якої складає 10560,00 грн, з яких 2000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 8560,00 грн - прострочена заборгованість за процентами, яку позивач просить суд стягнути на свою користь, а також 10500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та понесені судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою суду від 27.08.2025 відкрито провадження у справі № 136/1219/25 та з врахуванням вимог ст. 274 ЦПК України вирішено розгляд справи провести в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами 07.10.2025. 24.09.2025 до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява представника позивача ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» адвоката Пархомчука С.В. від 23.09.2025 на виконання вимог ухвали суду від 27.09.2025. 07.10.2025 на електронну адресу суду надійшла заява відповідача [PERSON] про відкладення розгляду справи на іншу дату, також [PERSON] просить суд подану ним заяву про зупинення провадження у справі залишити без розгляду. Судове засідання, призначене на 07.10.2025, не відбулось та було відкладено на 21.10.2025, у зв`язку із задоволенням заяви відповідача [PERSON] від 07.10.2025 про відкладення розгляду справи. 13.10.2025 до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява представника позивача ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» адвоката Пархомчука С.В. від 02.10.2025 щодо стягнення із відповідача [PERSON] на користь позивача 10500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. 20.10.2025 на електронну адресу суду надійшла заява відповідача [PERSON] про долучення доказів, а саме довідки про перебування [PERSON] на військовій службі. Позивач ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», будучи належним чином повідомленим про дату та місце розгляду справи №136/1219/25, жодних інших заяв чи клопотань суду не подав, при цьому, в позовній заяві представник ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» адвокат Пархомчук С.В. просив суд розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлявся про дату та місце розгляду справи № 136/1219/25 шляхом скеровування кореспонденції суду по місцю реєстрації, однак відзив на позовну заяву до суду не направив, а також жодних інших заяв чи клопотань, окрім заяв від 07.10.2025 та від 20.10.2025 до суду не подав, натомість, конверт з кореспонденцією суду, надісланий на адресу місця реєстрації відповідача, повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним повідомленням. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи № 136/1219/25, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 27.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Займер» (далі по тексту - товариство) та [PERSON] (далі по тексту - клієнт) було укладено в електронній формі договір про надання фінансового кредиту № 180467 (далі по тексту - договір). Відповідно до п. 1.1 - п.1.3 договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 2000,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених цим договором. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 28.03.2021, строк дії договору 30 днів, але в будь-якому випадку договір діє до повного його виконання сторонами. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 730 % річних від суми кредиту в розрахунку 2% на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (п.2.1 договору). Договір підписано відповідачем електронним підписом AV2375 відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Згідно додатку № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 180467 від 27.02.2021, підписаного відповідачем електронним підписом AV2375 відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», сторони погодили графік розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту. Зокрема, сторони погодили строк. На який надано кредит - 30 днів, суму кредиту - 2000,00 грн, суму комісії на користування системою - 300,00 грн, фіксовану процентну ставку за день користування - 2%, суму нарахованих процентів за користування кредитом - 1200,00 грн, суму нарахованої пені (у разі наявності прострочення) - 5%, всього до сплати - 3500,00 грн. Відповідно до довідки по ідентифікацію, виданої ТОВ «Займер», клієнт [PERSON] , з яким укладено договір № 180467 від 27.02.2021, ідентифікована ТОВ «Займер», акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора), одноразовий ідентифікатор - AV2375, який було 27.02.2021 відправлено на номер телефону - [NUMBER] . Як убачається зі змісту підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, наданого ТОВ «ПрофітГід», в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів № ПГ-1 від 30.09.2020 та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника, ТОВ «ПрофітГід» було здійснено успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача, а саме 27.02.2021 о 13:38:19 було перераховано грошові кошти у сумі 2000,00 грн на карту отримувача (номер картки [NUMBER] ). 17.02.2022 між ТОВ «Займер» (далі по тексту - клієнт) та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» (далі по тексту - фактор) було укладено договір факторингу № 01-17/02/2022, відповідно до якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у реєстрі боржників (п. 1.2 договору факторингу). Відповідно до п. 6.1 договору факторингу клієнт передає (відступає) фактору права вимоги до боржників, які виникли у клієнта внаслідок невиконання боржниками умов кредитних договорів, та які входять до портфелю заборгованості. Загальний розмір портфеля заборгованості боржників, права вимоги до яких відступаються, складає 60830791,25 грн станом на дату підписання сторонами цього договору. Як убачається із витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 01-17/02/2022 від 17.02.2021, загальна заборгованість [PERSON] , [INFO] , за кредитним договором № 180467 від 27.02.2021 становить 10560,00 грн, з яких: 2000,00 грн - сума заборгованості по кредиту та 8560,00 грн - сума заборгованості за відсотками. 12.10.2022 між ТОВ «Займер» (далі по тексту - сторона 1) та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» (далі по тексту - сторона 2) було укладено додаткову угоду до договору факторингу « 01-17/02/2021 від 17.02.2022 про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням. Як убачається із виписки з особового рахунку за кредитним договором № 180467 від 27.02.2021, заборгованість [PERSON] не погашена та становить 10560,00 грн, з яких 2000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 8560,00 грн - прострочена заборгованість за процентами. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 180467 від 27.02.2021, заборгованість [PERSON] становить 10560,00 грн, з яких: 2000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 1200,00 грн - відсотки по кредиту та 7360,00 грн - сума прострочених відсотків. Визначаючись щодо встановлених обставин та заявлених позовних вимог, суд керується наступним. Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 5 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" (далі Закону) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Як встановлено судом, договір про надання фінансового кредиту № 180467 від 27.02.2021, укладений між ТОВ «Займер» та [PERSON] , було укладено в електронному вигляді шляхом підписання договорів позики електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання кредитних договорів електронним підписом свідчить про те, що відповідач ознайомився з умовами кредитних договорів, правилами надання грошових коштів у позику та прийняв запропоновані умови. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення виконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ст. ст. 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 13 та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Досліджуючи наявні у справі № 136/1219/25 докази, суд доходить висновку про доведеність виникнення у позивача права вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 180467 від 27.02.2021. Натомість, визначаючись щодо розміру загальної суми заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, суд зазначає наступне. На підтвердження розміру заборгованості позивачем надано суду виписку з особового рахунку за кредитним договором № 180467 від 27.02.2021, відповідно до якої заборгованість [PERSON] становить 10560,00 грн, з яких 2000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 8560,00 грн - прострочена заборгованість за процентами. Суд не погоджується із розрахунками процентів за користування кредитними коштами, які надані позивачем, оскільки вони жодним чином не обґрунтовані та не підтверджені належними доказами, та з огляду на таке. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Також статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Відповідно до п. 1.2-1.3 договору, кредит надається строком на 30 днів (до 28.03.2021), строк дії договору - 30 днів, але в будь - якому випадку договір діє до повного його виконання сторонами. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 730% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2% (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Також, як вбачається з додатку № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 180467 від 27.02.2021, сторони погодили графік розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту, а саме: строк, на який надано кредит - 30 днів, сума кредиту - 2000,00 грн, сума комісії за користування системою 15% - 300,00 грн, фіксована процентна ставка за користування, % - 2%, сума нарахованих процентів за користування кредитом - 1200,00 грн, сума нарахованої пені (у разі наявності прострочення) - 5%, до сплати всього - 3500,00 грн. Отже, сума заборгованості за процентами за період з 27.02.2021 по 28.03.2021 в межах строку кредитування у відповідності до умов п. 1.2-1.3 договору про надання фінансового кредиту № 180467 від 27.02.2021 становить 1200,00 грн (2000,00 грн*2%*30 днів=1200,00 грн). Після спливу визначеного договором про надання фінансового кредиту № № 180467 від 27.02.2021 строку кредитування (28.03.2021), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. При цьому, як убачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором № 180467 від 27.02.2021 відповідач [PERSON] 30.03.2021 здійснив платіж на суму 1280,00 грн, 1200,00 грн із яких було зараховано позивачем в рахунок погашення відсотків по кредиту та 80,00 грн -в рахунок оплати прострочених відсотків. Оскільки відповідачем [PERSON] 30.03.2021 було здійснено часткову оплату кредитних коштів, у розмірі 1280,00 грн, з яких була 1200,00 грн була зарахована в рахунок погашення відсотків за користування кредитом, а решта 80,00 грн в рахунок оплати прострочених відсотків, які нараховувалися позивачем поза межами строку користування, суд вважає, що 80,00 грн слід зарахувати рахунок погашення тіла кредиту, а 1200,00 грн рахунок погашення відсотків за користування кредитом. На підставі викладеного, з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» підлягає стягненню заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 180467 від 27.02.2021 у розмірі 1920,00 грн, що є сумою простроченої заборгованості за кредитом. Разом з тим суд зауважує, що позивач своїм право на нарахування та заявлення до стягнення індексу інфляції за весь час прострочення боржником, а також трьох процентів річних від простроченої суми за договором про надання фінансового кредиту № 180467 від 27.02.2021 згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України в межах справи № 136/1219/25 не скористався. Отже, враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи № 136/1219/25, предмет та підстави позовних вимог, доказів повної сплати відповідачем кредитної заборгованості, суд доходить висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 180467 від 27.02.2021 у розмірі 1920,00 грн, що є сумою простроченої заборгованості за кредитом. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Згідно частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пункту 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 141 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Отже, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України та частковим задоволенням позовних вимог, з [PERSON] на користь ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» слід стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 440,43 грн. Щодо витрат на правову допомогу. Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 139 ЦПК України). Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Положеннями ч. 1 ст. 1 цього Закону передбачено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAlliance Limited» проти України» (п. 268), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). На підтвердження понесених витрат позивачем було надано договір про надання правової допомоги від 29.12.2023, додаткову угоду № 1 від 27.12.2024 до договору про надання правової допомоги від 29.12.2023, акт про отримання правової допомоги від 01.10.2025 із зазначенням найменування послуг у розмірі 10500,00 грн, платіжну інструкцію № 39628 від 01.10.2025, призначення платежу - оплата за правничу допомогу згідно рахунку 01.10.2025-132 від 01.10.2025 до договору про надання правової допомоги від 29.12.2023. На підставі зазначеного, представник позивача Пархомчук С.В. просить суд відшкодувати позивачу у рамках даної цивільної справи 10500,00 гривень понесених позивачем витрат за надання професійної правничої допомоги. Аналізуючи фактичні обставини справи № 136/1219/25 та обсяг виконаної роботи адвокатом, суд доходить висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1908,90 грн (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 18,18 % від суми заявлених позовних вимог), який на думку суду буде достатнім, співмірним і справедливим у даному випадку.

Outcome: partial