Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В позовній заяві просить визнати за ним, [PERSON] , як спадкоємцем першої черги за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] , право на земельну частку (пай) в селянській спілці «Золотий колос», розміром 1,22 умовних кадастрових гектарів, яке посвідчене виданим 12.06.1997 року за реєстраційним номером 18386, відповідно до розпорядження голови Заліщицької РДА від 07.02.1997 року № 45, сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0246170. Ухвалою судді Заліщицького районного суду Тернопільської області від 07.07.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, подав клопотання, в якому просить справу розглядати за його відсутності та задовольнити позов у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відзивів на позов не подавали, про поважність причин неможливості прибуття в судове засідання не повідомили. Суд вважає, що відповідачі про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому відповідно до\~ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. За вказаних обставин, з підстав, визначених ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що справу слід вирішити за наявними матеріалами та задовольнити позов, виходячи із наступного. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 118, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29.08.2011 року. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON] , оскільки проживав та був зареєстрований на день смерті з померлою в одному будинку, даний факт підтверджується довідкою Дзвиняцького старостинського округу Заліщицької міської ради № 19-4/98 від 27.02.2025 року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.03.1963 року матір`ю позивача записана [PERSON] . Відповідно до ст. 1261 ЦК України, позивач має право на спадкування майна, що належало померлим батькам, як спадкоємиця першої черги за законом. Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: право на земельну частку (пай) в селянській спілці «Золотий колос», розміром 1,22 умовних кадастрових гектарів, що посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0246170, який видано 12.06.1997 року на підставі розпорядження Заліщицької РДА від 07.02.1997 року № 45. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] та оформлення права власності на земельну частку (пай) позивач звернувся із заявою до державного нотаріуса та просив видати на його ім`я свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказане майно. Проте, листом №219/02-14 від 23.05.2025 року державний нотаріус Борщівської державної нотаріальної контори в.о. державного нотаріуса Заліщицької державної нотаріальної контори Дідик І. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та рекомендувала звернутись до суду. Відтак визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, оскільки існують перешкоди для оформлення права на спадкове майно у нотаріальному порядку. Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області в листі №29-19-0.2133-2781/2-25 від 01.07.2025 року, повідомляє, що громадянка [PERSON] включена у списки громадян, членів селянської спілки «Золотий колос» Заліщицького району Тернопільської області, які мають право на земельну частку (пай) під № 278 згідно додатку 1 до державного акта на право колективної власності на землю (серії ТР № 25), виданого 28.12.1995 року відповідно до розпорядження Заліщицької районної державної адміністрації від 25.01.1996 року № 49. Відповідно до записів Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Заліщицькою районною державною адміністрацією по селянській спілці «Золотий колос» на території Дзвиняцької та Дуплиської сільських рад громадянці [PERSON] 12.06.1997 видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0246170 за реєстраційним № 18386, розміром 1,22 умовних кадастрових гектарів. Право на земельну частку (пай) набуто [PERSON] згідно розпорядження голови Заліщицької районної адміністрації від 07.02.1997 № 45 як членом колективного сільськогосподарського підприємства. Відповідно до ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно з ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" №7 від 16.04.2004 року, громадянин, включений до списку, який додається до Державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Згідно з п.3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» передбачено, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно з ст.2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняв її син [PERSON] . Суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача про визнання за ним права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Outcome: approved