Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-23 00:00:00

\~ 26 червня 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10 липня 2023 року по справі № 589/1997/23 вирішено стягнути з позивача на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 14 квітня 2023 року. Рішення про стягнення аліментів перебуває на виконанні у Шосткинському відділі державної виконавчої служби у Шосткинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у зведеному виконавчому провадженні № 78266639. Також зазначив, що у зв`язку із тривалістю проходження військової служби його стан здоров`я суттєво погіршився. Матеріальний стан обтяжений додатковими витратами по сплаті аліментів на користь відповідача як дружини та аліменти на користь другої дитини - [PERSON] . При цьому сукупний розмір аліментів за наявними вже судовими рішеннями складає значну частку доходу, що не залишає у позивача коштів до існування та можливості виконання свого обов`язку щодо утримання непрацездатних батьків, які також потребують опіки позивача. В судове засідання позивач не з`явився. Просив справу слухати без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явилась. Справу просила слухати без її участі. Також надала до суду письмові пояснення в яких просила відмовити в задоволенні позову зазначивши, що з сином проживає сама та утримує його. Доходу відповідачки, який становить 11000 гривень в місяць не вистачає для повноцінного утримання сина, батько (позивач) усунувся від обов`язків щодо утримання дитини. У період з липня 2022 року по серпень 2023 року щомісячно мав дохід у розмірі від 45000 до 122000 щомісяця, жодної копійки на утримання сина не надав. Лише на виконання рішення суду з його заробітної плати було утримано військовою частиною, у якій він проходив службу, 49245 грн, що підтверджено довідкою про його доходи. З вересня 2023 [PERSON] самовільно залишив військову частину, грошове утримання йому не нараховувалося, а з 31.01.2025 року, як повідомила військова частина, припинено виконання постанов про звернення стягнення на заробітну плату у зв`язку з призупиненням служби та виключенням зі списків військової частини. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, отриманої у відділі Державної виконавчої служби, заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.06.2025 року, за період з 14.04.2023 становить 133958,29 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості, окрім 49245 грн., які були утримані військовою частиною із заробітної плати [PERSON] жодного разу не сплачував аліменти. У зв`язку з несплатою аліментів державним виконавцем були накладені арешти та заборони на майно позивача. Дослідивши докази суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову враховуючи таке. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частинами 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. \~ \~ \~ Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.\~ Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України та пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.\~ \~ Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. \~ \~ Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).\~ \~ \~ Звертаючись в суд з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач свої вимоги мотивував тим, що у нього погіршився матеріальний стан, що рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10 липня 2023 року вирішено стягнути з позивача на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 14 квітня 2023 року. На даний час з позивача також стягуються аліменти за рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 26.11.2024 та за рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 18.11.2024. Також зазначив, що на його утриманні перебувають його батьки. Судом встановлено, що рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10 липня 2023 року вирішено стягнути з позивача на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 14 квітня 2023 року. Згідно копії довідки від 13.03.2025 [PERSON] перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині [NUMBER] . В той же час, згідно копії довідки військової частини [NUMBER] від 18.04.2025 [PERSON] 31.01.2025 виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Згідно копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом №589/1997/23 від 14.08.2023, станом на 01.06.2025 заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів (на утримання сина [PERSON] ) складає 133958,29 грн. \~ \~ \~ \~Щодо рішень Кролевецького районного суду Сумської області від 18.11.2024 та від 26.11.2024 судом звертається увага, що [PERSON] , як відповідач за позовом дружини як про стягнення аліментів та її утримання так і на утримання дитини, проти заявлених позовних вимог не заперечував, відзиву не подавав. З мотивувальних частин рішень Кролевецького районного суду Сумської області від 18.11.2024 та від 26.11.2024 не вбачається, що обставина стягнення з [PERSON] аліментів за рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10 липня 2023 року була врахована або, принаймні, доведена до відома суду. Приховування від суду наявності рішення іншого суду, яке б могло вплинути на висновки суду про обгрунтованість позовних вимог, задоволення позову повністю або частково, є недобросовісним. \~ \~ \~ \~Крім того, згідно рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 18.11.2024 з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), тобто, розмір стягнутих аліментів з [PERSON] є ідентичним розміру стягнутих з нього аліментів за рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10 липня 2023 року - 1/4 частина, що відповідає принципу рівності прав дітей на утримання від батьків. \~ \~ \~ \~Частиною 1 ст. 202 СК України визначено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Обгрунтування позову в цій частині зводиться до констатації непрацездатності батьків позивача та потребу матері в лікуванні. На підтвердження зазначених обставин позивач надав копії пенсійних посвідчень батька та матері та консультаційну довідку офтальмолога. Проте, з пенсійних посвідчень, насамперед, вбачається, що як батько, так і мати позивача отримують пенсію за віком. Також позивачем надано копію документа, який має назву "Консультація офтальмолога первинна", який не містить ані дати, ані підпису лікаря. Стверджуючи, що лікування для матері є дороговартісним та потребує накопичення коштів, позивач не подав жодних доказів того, що таке лікування неможливо здійнити за рахунок коштів державного або місцевого бюджету. Отже, та обставина, що батьки позивача дійсно потребують матеріальної допомоги не доведена як і те, що позивач є єдиною особою (повнолітнім сином) яка таку допомогу може надати. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вищевикладене в своїй сукупності свідчить про недоведеність та необгрунтованість вимог позивача щодо необхідності зменшення розміру аліментів, що має наслідком відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed