Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Глуховецької селищної ради, в якому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що [INFO] померла [PERSON] , яка на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Спадкодавець на випадок своєї смерті залишила заповіт, посвідчений 29.08.2006 головою виконкому Бродецької селищної ради Козятинського району Вінницької області за реєстром №309, яким належне майно, а саме: земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1500 га та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0128 га, які розташовані в [ADDRESS] , заповіла [PERSON] . Заповіт не змінено та не скасовано. Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині відповідно до ст. 1241 ЦК України не має. У встановлений законодавством строк вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом у зв`язку із тим, що вона не знала про наявність заповіту померлої [PERSON] на її ім`я, а тому просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини в судовому порядку. Обставини необізнаності щодо наявності заповіту підтвердила в суовому засіданні і представник позивача, адвокат Проніва Н.Р., яка пояснила наступне. [PERSON] , [INFO] та матір позивачки, [PERSON] , були близькими подругами та проживали разом за адресою смт Бродицьке Хмільницького району Вінницької області, що підтверджується довідкою Глуховецької селищної ради від 14.03.2024 № 2-88. Позивач виїхала за кордон та вже тривалий час проживає поза межами України. Після смерті її матері, [PERSON] , при оформленні документів на спадщину остання виявила заповіт [PERSON] , про існування якого до оформлення спадщини після смерті матері позивач не знала. На даний час вона бажає належним чином оформити свої спадкові права на майно, яке залишилось після смерті [PERSON] за заповітом, але нею пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин і тому [PERSON] вимушена звертатися до суду із заявою про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки їй не було відомо про наявність заповіту на своє ім`я. В судовому засідання представник позивача, адвокат Проніва Н.Р. зазначила, що позовні вимоги підтримує\~\~в повному обсязі, просить суд задовольнити позов. \~ Представник Глуховецької селищної ради Амонс О.А. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення, розгляд справи просив здійснювати без його участі. Ухвалою суду від 26.06.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Визначено витребувати у приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Мельник А.О. копію спадкової справи №72147800 після смерті померлої [PERSON] . Ухвалою суду від 24.07.2025 підготовче провадження у справі закрито. Розгляд справи призначено на 02.09.2025, а вподальшому, за заявою представника позивача про відкладення, на 28.10.2025. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ), яка на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, а саме: на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1500 га та на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0128 га, які розташовані в [ADDRESS] . Зазначені обставини підтверджуються витягом № 76212147 від 14.03.2024 про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкової справи № 72147800 від 14.03.2024, зареєстрованої приватним нотаріусом Мельник А.О. та копією заповіту який посвідчений 29.08.2006 головою виконкому Бродецької селищної ради Козятинського району Вінницької області Лопатюком Я.С., який зареєстровано в реєстрі за №309. [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Мельник А.О. щодо оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Постановою нотаріуса №38/02-31 від 14.03.2024 у вчиненні нотаріальної дії відмовлено з підстав, визначених ст. 49 Закону України "Про нотаріат", у тому числі пропущення строку звернення із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до досліджених у судовому засіданні матеріалів спадкової справи №13/2024 від 14.03.2024, спадкодавець залишив заповіт посвідчений 29.08.2006, зареєстрований в реєстрі заповітів за № 309, в якому усе належне їй майно заповіла [PERSON] . Згідно із інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №76212078 від 14.03.2024 заповіт №40569839, заповідач - [PERSON] , номер в реєстрі 309, посвідчений головою виконкому Бродецької селищної ради Лопатюком Я.С. - чинний. Таким чином, позивач є спадкоємцем за заповітом, однак, у встановлений законом строк не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Строк для подання заяви про прийняття спадщини пропустила у зв`язку із тим, що не знала про наявність заповіту померлої [PERSON] на своє ім`я. Підставу необізнаності позивача щодо наявності заповіту, суд визнає поважною. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст.1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 21.09.2020 (провадження № 61-14962ск19) на нотаріуса або посадову особу органу місцевого самоврядування, уповноважену на вчинення нотаріальних дій, покладено обов`язок щодо повідомлення спадкодавця про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом чи про відмову від її прийняття, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини. Статтею 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У постанові Великої палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 зазначено, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте таку необізнаність суд не повинен ототожнювати з незнанням спадкоємця про його право на спадкування загалом, оскільки в такому випадку особа з незалежних від неї причин не вчиняє юридично значущих дій, які пов`язані з набуттям нею певних прав, що випливають із спадкування. Необізнаність про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини лише для осіб, які не є спадкоємцями першої черги або кожної наступної черги, у разі їх обізнаності про відсутність спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом. Отже, ВП ВС дійшла висновку, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Проте це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини. Враховуючи обставини справи, наявність заповіту на користь позивача як спадкоємця майна [PERSON] , суд вважає, що [PERSON] (яка не є родичем спадкодавця) пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, а саме необізнаності його наявності, а тому позивачу слід визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, а саме терміном два місяці після набрання рішенням законної сили. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням викладеного вище, а також зважаючи на те, що відповідач визнав позов у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved