Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 19 червня 2020 року сторони уклали шлюб. Під час шлюбу у сторін народились дитина [PERSON] , [INFO] . В подальшому, подружнє життя у сторін не склалось, за рішенням суду шлюб між сторонами був розірваний. Після розірвання шлюбу малолітня дитина [PERSON] проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Враховуючи, що [PERSON] , як батько малолітньої дитини [PERSON] , зобов`язаний утримувати його до досягнення ним повноліття, позивач звернулась з позовом до суду. Позивач до судового засідання не з`явилась, направила до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач до судового засідання не з`явився, від його представника адвоката Ліка В.Г. надійшла заява про визнання позовних вимог та відзив, згідно якого представник відповідача просила ухвалити судове рішення про стягнення аліментів не з дня подання позовної заяви до суду, а з дня ухвалення судового рішення. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено судом, між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований 19 червня 2020 року у Ренійському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 30, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Під час шлюбу у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження видане 17 липня 2020 року Ренійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 114, батьки: [PERSON] та [PERSON] , серія [NUMBER] ). В подальшому, рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2021 року, шлюб між сторонами було розірвано. Наразі сторони проживають окремо, а дитина проживає разом з матір`ю, що не оспорюється відповідачем. Підставою для звернення до суду став факт відсутності домовленості між батьками щодо розміру матеріального утримання з боку батька, оскільки відповідач не надає регулярної матеріальної допомоги на утримання сина, маючи на те відповідну змогу. Згідно\~ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ст. 182 СК України. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 5 ст. 183 СК України, наголошує на те, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Частиною 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою ВР\~№ 789-XII\~від 27\~лютого 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов`язком батьків (ст. 18 Конвенції). Згідно ст. 27 Конвенції «Про права дитини», держави учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] , виховуються позивачем і потребує матеріальної допомоги, відповідач працездатний та має змогу сплачувати аліменти. Аналізуючи зібрані у справі докази та враховуючи те, що дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, а відповідач зобов`язаний утримувати сина до досягнення ним повноліття, суд приходить до висновку про стягнення з останнього аліментів на утримання малолітнього [PERSON] . Згідно ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відносно викладених у відзиві обставин про перерахування відповідачем позивачу грошових коштів та зазначення про ухвалення судового рішення не з дня подання позовної заяви до суду, а з дня ухвалення судового рішення, суд зазначає наступне. У відзиві відповідач викладає заперечення проти позову (ч. 1 ст. 178 ЦПК України). Вимоги до змісту відзиву визначено ч. 3 ст. 178 ЦПК України. Отже, дослідивши наданий представником відповідача відзив, за яким не наведено жодних заперечень відносно позовних вимог, суд вважає, що представником відповідача в такий спосіб надані пояснення, які судом до уваги не беруться, оскільки в даному випадку відсутня правова визначеність перерахування/зарахування грошових коштів про стягнення аліментів до моменту виникнення відповідного обов`язку за рішенням суду. Крім того, вимога про ухвалення судового рішення не з дня подання позовної заяви до суду, а з дня ухвалення судового рішення не ґрунтується на законі. Оскільки ч. 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів є обґрунтованими, відповідають чинному законодавству, а тому мають бути задоволені та підлягають негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги, щодо стягнення аліментів задоволено, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved