Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

Позивач 16.02.2023 звернувся до суду із вказаною позовною заявою, за змістом якої просить припинити право власності [PERSON] на 5/18 часток в праві спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] , стягнувши з нього на користь [PERSON] в рахунок грошової компенсації за належні відповідачці 5/18 часток в праві спільної часткової власності на вказаний об?єкт нерухомого майна 101 857,88 гривень, а також визнати за ним право власності на 5/18 часток житлового будинку [ADDRESS] . Як видно з позовної заяви, на підставі договору дарування від 21.02.2018, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гармашовим Г.М., р.N330, позивачу належать 7/12 часток, а також після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, від 25.07.2018, виданого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гармашовим Г.М., p.N 2209, - 5/36 часток відповідно, в праві спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] , тобто, загальний розмір належної [PERSON] частки в праві власності на вказаний об?єкт нерухомості становить 13/18 часток. Інші 5/18 часток в праві власності на зазначений будинок належать відповідачці [PERSON] , яка успадкувала вказану частку в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] . Стороною позивача наголошено, що дане домоволодіння не є спільним сумісним майном батьків [PERSON] , крім того, перед смертю чоловіка відповідачка не мешкала із ним однією сім?єю. У позовній заяві також стверджується, що домовитись з [PERSON] щодо порядку користування спільним житловим будинком виявилося неможливим внаслідок постійних сварок та конфліктів з причиним створення з боку відповідачки перешкод [PERSON] у користуванні спільним нерухомим майном. Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 18.03.2019 [PERSON] вселено до спірного домоволодіння в результаті проведених виконавчих дій, тобто, спірні правовідносини виникли до звернення до суду із даним позовом, проте [PERSON] постійно перешкоджає спробам позивача провести в будинку ремонтні роботи та привести будинок до ладу (демонтовано газовий котел, систему опалення, внаслідок чого газопостачання до будинку припинено 18.04.2020). Протиправні дії [PERSON] зумовили численні звернення позивача до поліції із заявами. Позивач стверджує, що іншого житла на праві власності не має, натомість місцем постійного проживання [PERSON] є приналежна їй на праві спільної сумісної власності із сином [PERSON] квартира [ADDRESS] , тобто, спірним житловим будинком відповідачка не користується. Дружина позивача [PERSON] , син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , як зазначає [PERSON] , вимушені проживати у батьків дружини, оскільки проживання в будинку, переважна частина якого належить позивачу на праві власності, внаслідок дій [PERSON] є фактично неможливим. Будинок знаходиться в занедбаному стані, потребує виконання ремонтних та відновлювальних робіт. Оскільки належна відповідачці [PERSON] частка в праві власності на спірний будинок, на переконання позивача, є незначною, не може бути виділена в натурі, що видно з висновку експерта за результатами будівельно-технічного та оціночно-будівельного дослідження, проведеного 20.01.2023, припинення права власності [PERSON] в судовому порядку на частку в праві власності на житловий будинок [ADDRESS] не завдасть істотної шкоди інтересам відповідачки як співвласника та членам її сім?ї. Враховуючи наведене, із посиланням на ст.365 ЦК України, позивач просить задовольнити позов у визначений спосіб. Ухвалою судді від 01.03.2023 (під головуванням судді Щасливої О.В.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, визначено строки для подання заяв по суті справи. 10.05.2023 відповідачкою [PERSON] скеровано відзив на позовну заяву, за змістом якого перешкоди у користуванні спірним домоволодінням створюються саме з боку позивача (сина [PERSON] ) [PERSON] , а саме він без відома матері змінював замки на вхідних дверях, демонтував електропроводку, втручався в опалювальну систему. Позивач, як зазначає відповідачка, має необмежений доступ до будинку, проте позбавив її права користування, порушуючи право власності на частку у нерухомому майні, вигнав її, а також установив відеоспостереження у дворі будинку та за його межами. Стороною відповідача наголошено на результатах візуально-інструментального огляду будинку експертом, що відбувся за відсутності [PERSON] . Так, за даними експертного дослідження, проведеного за заявою [PERSON] , виявлено: порушення цілісності стін будинку, відшарування облицювання стелі та стін; спостерігається відставання шпалер і паперової основи, тріщини і розриви на всій площі; сліди цвілі; відсутні мережі водопроводу, газопостачання та опалення; демонтовані радіатори опалення; господарські будівлі на території домоволодіння також мають значні пошкодження конструктивних елементів; у будинку мала місце пожежа, яка спричинила певні пошкодження в будівлях літ. Б та літ. Н (потребують капітального ремонту). Крім того, основні конструктивні елементи житлового будинку літ. А з прибудовою літ. а знаходяться у незадовільному технічному стані. У висновку експерт зазначив, що житловий будинок потребує ремонту. Натомість, під час проживання [PERSON] зазначені вище недоліки та пошкодження не мали місця, як видно з відзиву. Фактично, як вважає відповідачка, внаслідок завданої її майну шкоди внаслідок дій та / або бездіяльності [PERSON] , вартість її частки зменшена. Відповідачка вважає даний висновок експерта недопустимим доказом. Крім того, позивачем не надано доказів придбання майна, яке знаходить у будинку, а саме понесення витрат на його придбання. Не дивлячись на відсутність між сторонами у справі договору про утримання будинку, [PERSON] стверджує, що готова до проведення ремонтних робіт із позивачем, має намір подальшого проживання у будинку. Виникнення конфлікту між сторонами у справі відповідачка пов?язує із наміром дружини [PERSON] . [PERSON] здійснити продаж будинку, проти чого [PERSON] заперечувала. Наразі, відповідно до змісту відзиву, в порушення п. 3 ч. 1 ст. 365 ЦК України з боку позивача не надано доказів неможливості спільного володіння та користування будинком. Запропоновані з боку відповідачки варіанти користування домоволодінням завершились конфліктом між сторонами у справі, а саме побиттям та тілесними ушкодженнями. Натомість, інформація, наведена у листі поліції, долучена до позовної заяви, доводить виключно звернення позивача. Окремо у відзиві наголошено, що, на думку відповідачки, її частка у праві спільної власності не є незначною, тобто відповідне твердження позивача не відповідає дійсності. Отже, припинення права власності на відповідну частку завдасть [PERSON] та членам її сім?ї істотної шкоди, зокрема, в розумінні положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, адже в даному випадку втручання в її право власності не є виправданим, неспівмірним та пропорційним. Окремо у відзиві наголошено, що відповідачка категорично заперечує твердження позивача з приводу того, що створює перешкоди у користуванні будинком, проведенні ремонтних робіт, не здійснювала дій з демонтажу обладнання та системи опалення. Враховуючи наведене, відповідачка просить відмовити у задоволенні позову. 18.05.2023 до справи за підписом адвокатки Мухіної Л.С. в інтересах [PERSON] скеровано відповідь на відзив, за змістом якої сторона позивача спростовує твердження, викладені у відзиві, зокрема, щодо зловживання з боку [PERSON] правами власника, створення перешкод відповідачці у користуванні житловим будинком. На час подання відповіді на відзив сторона позивача зазначає, що [PERSON] не мешкає у спірному домоволодінні, враховуючи його непридатний стан. Інші доводи, а також наведене нормативне обґрунтування заявлених позовних вимог тотожні змісту позовної заяви. 10.05.2023 до справи також надійшла зустрічна позовна заява за підписом [PERSON] , згідно з вимогами якої сторона позивача за зустрічним позовом просить вселити позивачку в будинок [ADDRESS] , зобов?язати [PERSON] не чинити перешкод у користуванні вказаним будинком. За змістом зустрічної позовної заяви [PERSON] підтверджує, що є співвласницею 5/18 часток будинку [ADDRESS] . Іншим співвласником домоволодіння є її син [PERSON] . В даному домоволодінні, відповідно до тверджень, висловлених у зустрічній позовній заяві, позивачка мешкала в період з червня 1976 року по квітень 2020 року, зареєстрована в ньому за місцем проживання. Внаслідок перешкод, що створюються з боку відповідача, на яких, серед іншого, наголошено у відзиві на первісну позовну заяву, - доступ до будинку, володіння та користування ним [PERSON] унеможливлені. Крім того, відповідно до доводів сторони позивача, 23.04.2023 відповідач побив [PERSON] та її чоловіка [PERSON] , коли вони приїхали до спірного будинку та намагалися до нього зайти. Враховуючи наведене, недобросовісність дій [PERSON] , неможливість позасудового врегулювання спору між сторонами та захисту прав позивачки як співвласниці нерухомого майна, зокрема, її житлових прав, із посиланням на положення чт. 47, 48 Конституції України, ст.3, 316, 318, 321, 383, 391 ЦК України, [PERSON] просить задовольнити зустрічну позовну заяву. Ухвалою суду від 29.08.2023 (під головуванням судді Щасливої О.В.) постановлено прийняту зустрічну позовну заяву, призначено цивільну справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні. 12.09.2023 до справи відповідачем [PERSON] подано відзив на зустрічну позовну заяву, за змістом якого викладені [PERSON] обставини не відповідають дійсним обставинам справи, адже вже наприкінці 90-х фактичні подружні відносини між батьками [PERSON] припинені, як про це зазначає сторона відповідача за зустрічним позовом. [PERSON] наголошує, що батько утримував спільного із [PERSON] молодшого сина, саме з метою отримання коштів матір приходила до будинку, її особистих речей в будинку практично не було. На момент смерті батька [PERSON] мешкав в будинку батьків його дружини, але постійно відвідував батька. У вказаний час будинок був повністю придатний для житла, потребував лише косметичного ремонту. Так, за життя батька [PERSON] придбав та завіз до будинку будівельні матеріали для здійснення ремонту. Після смерті [PERSON] 01.09.2017, маючи намір переселитися до батьківського будинку, відповідач за зустрічним позовом вирішив розпочати ремонт, натомість його матір приймати участь відмовилась, через деякий час забрала деякі з речей батька, а також під приводом ночівлі у будинку взяла у [PERSON] комплект ключів, які не повернула, що зумовило пред?явлення позову [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення. Таким чином, до липня 2019 року будинком користувалась лише [PERSON] . Стан будинку на день вселення відповідача за зустрічним позовом значно змінився, як про це вказано у відзиві. Всі зазначені у висновку експертизи недоліки виникли за рік внаслідок дій [PERSON] , яка не підтримувала будинок в належному стані, не опалювала, демонтувавши котел та радіатори опалення. Крім того, [PERSON] наголошує, що після вселення змінив замки від вхідних дверей, комплект ключів передав [PERSON] в присутності державного виконавця та свідків. [PERSON] також вважає підтвердженим факт наявності у [PERSON] доступу до спірного домоволодіння, адже 18.04.2020 вона зверталась до поліції із заявою про викрадення речей. Після цього, [PERSON] до будинку по [ADDRESS] не приходила, відповідачу про це невідомо, із проханням надати ключі не зверталась. Разом з цим, з лютого 2019 року до вересня 2022 року, а саме під час здійснення провадження Шевченківським районним судом м.Запоріжжя у цивільній справі за позовом [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та визнання недійсним договору дарування, поданого до [PERSON] , спірним будинком фактично не користувався ніхто. Відповідач також наголошує, що власне звернення до суду із зустрічним позовом про вселення свідчить про неможливість спільного користування будинком, відтак, про наявність підстави для задоволення первісного позову, визначеної п.3 ч.1 ст.365 ЦК України. Порядок користування приміщеннями у складі домоволодіння між сторонами не вирішений. На переконання сторони відповідача, зазначені обставини, обраний неефективний спосіб захисту прав [PERSON] , свідчать про наявність підстав для відмови у задоволенні зустрічного позову. 18.09.2023 до справи надійшла відповідь [PERSON] на відзив на зустрічну позовну заяву, згідно з якою позиція відповідача за зустрічним позовом зводиться до пояснення причин, які, на його думку, є законною підставою для позбавлення її права володіти та користуватися приналежною власністю, проживати у будинку. Як стверджується у відповіді на відзив, заперечення відповідача за зустрічним позовом не ґрунтуються на нормах матеріального права. [PERSON] не мешкає у будинку з власної ініціативи, а створення з його боку конфліктів вочевидь не є підставою для позбавлення позивачки права власності на домоволодіння. Окремо [PERSON] наголошено, що обраний спосіб захисту дозволить здійснити ремонтні роботи у будинку, які з моменту вселення [PERSON] у 2019 році не здійснювались. 26.09.2023 судом постановлено ухвалу про витребування доказів, яка виконана в повному обсязі 09.10.2023, а також ухвалу про призначення справи до судового розгляду. На підставі розпорядження керівника апарату суду від 08.10.2024 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи, відповідно до п. 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, замінено головуючого суддю Щасливу О.В. та 09.10.2024 матеріали цивільної справи передано визначеному головуючому судді Вайнраух Л.А. на підставі протокола повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 06.11.2024 суддею Вайнраух Л.А. відповідною ухвалою постановлено прийняти цивільну справу до свого провадження, розгляд проводити в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, визначено дату, час і місце проведення судового засідання. Ухвалою суду від 13.03.2025 постановлено продовжити розгляд справи після усунення недоліків стороною позивача за зустрічним позовом на виконання ухвали суду, занесеної до протокола судового засідання від 07.03.2025, без виходу суду до нарадчої кімнати. Сторони [PERSON] та [PERSON] , їх представники адвокатка Мухіна Л.С. та адвокат Литвинець Ю.В. під час розгляду справи підтримали позиції, викладені у заявах по суті справи, наведене у них обґрунтування, наполягали на задоволенні власних позовів, у задоволенні інших просили відмовити ( [PERSON] та його представниця у задоволенні зустрічного позову, [PERSON] та її представник, відповідно первісного позову). [PERSON] окремо підтвердив неможливість спільного проживання із матір?ю, пояснив, що дійсно не допускає її додому, разом з цим іншого житла не має. Наявності житла на праві власності у дружини визнає. Станом на час проведення експертного дослідження стан будинку був поганим, на чому наголосив позивач (відповідач за зустрічним позовом). Так, відповідно до його тверджень [PERSON] вивезла будівельні матеріали, які зберігались на території домоволодіння, демонтувала котел тощо. З 2020 року у будинку встановлено відеоспостереження, [PERSON] там не з?являлась тривалий час. На момент смерті батька позивач мешкав у будинку дружини із родиною. Під час розгляду справи [PERSON] наголосила, що з боку сина [PERSON] вчинено всі можливі дії з метою унеможливлення її проживання у буд. [ADDRESS] , а саме він відключав світло, викрав документи, відкривав вікна, що призвело до того, що в будинку сиро. Крім того, даний будинок є для [PERSON] важливим з емоційної точки зору, адже вона із чоловіком як подружжя мешкали за даною адресою з 80-тих років, багато чого змінили у його стані, спільно будували та поліпшували, проводили ремонт. Будинок є пам`ятним з огляду на спільне проживання із чоловіком в ньому, а залишила відповідачка (позивачка за зустрічним позовом) його вимушено у квітні 2020 року внаслідок постійних конфліктів із сином. Судом допитано свідків з боку позивача (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з боку відповідачки (позивачки за зустрічним позовом) [PERSON] , [PERSON] , а також [PERSON] як свідка. Інших заяв та клопотань до матеріалів справи сторонами не подано, інших процесуальних дій судом не вчинено за відсутності відповідних клопотань від учасників справи. Розглянувши первісну та зустрічну позовну заяву, вислухавши пояснення учасників справи, здійснивши допит свідків обох сторін, дослідивши заяви по суті справи, матеріали цивільної справи, надані сторонами докази, суд дійшов висновку про те, що первісний позов не підлягає задоволенню, а зустрічний позов відповідно, має бути частково задоволений у зв`язку з такими встановленими фактичними обставинами справи та відповідними їм правовідносинами, що існують між сторонами. Судом встановлено, що згідно з даними витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 14.11.2017 [PERSON] зареєстрований з 01.08.1995 за адресою: [ADDRESS] . Позивач перебуває у шлюбі із [PERSON] з 13.06.2018 (засвідчена копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 13.06.2018). Подружжя має двох спільних дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджено даними засвідчених копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 15.05.2018, серії [NUMBER] від 22.05.2018. Дружина позивача з 11.08.2011 є власницею об?єкта нерухомості за адресою: [ADDRESS] (інформаційна довідка №384369930 від 26.06.2024). Доказів приналежності позивачу за первісним позовом іншого нерухомого майна на праві власності матеріали справи не містять. За даними засвідченої копії виписки з рішення виконкому Запорізької міської ради депутатів, протокол №23 від 21.11.1958, земельна ділянка у Зеленому Ярі, квартал № [NUMBER] , місце [NUMBER] , виділено [PERSON] , площа ділянки 519 кв.м., цільове призначення для будівництва індивідуального житлового будинку, що не заперечується сторонами у справі. Відповідно до даних свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.07.2018, виданого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гармашовим Г.М., за p.N2209, [PERSON] на праві власності належить 5/36 часток в праві власності на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 57 кв.м., житловою площею 28,9 кв.м., з усіма надвірними будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці площею 519 кв.м. На зазначеній земельній ділянці розташовано: жилий будинок літ.А цегл., жилою площею 28,4 кв.м., літня кухня Б, сарай б, б-1, В,Г, Д, погріб пг, вбиральня Е, паркан №1, №2, водопровід №3. 25.07.2018 приватним нотаріусом Гармашовим Г.М. здійснено державну реєстрацію права спільної часткової власності [PERSON] на 5/36 часток житлового будинку літ.А відповідно до вказаного свідоцтва, рішення про державну реєстрацію №42220099 від 25.07.2018. Крім того, на підставі договору дарування від 21.02.2018, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гармашовим Г.М., за р.N330, [PERSON] належить 7/12 часток в праві власності на зазначений вище будинок. 21.02.2018 приватним нотаріусом Гармашовим Г.М. здійснено державну реєстрацію права спільної часткової власності [PERSON] на 7/12 часток житлового будинку літ.А відповідно до вказаного договору дарування, рішення про державну реєстрацію №39783960 від 21.02.2018. Таким чином, загальний розмір приналежної позивачу за первісним позовом частки в праві спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] складає: 5/36 + 7/12 = 5/36 + 21/36 = 26/36 = 13/18. Згідно з відомостями Департаменту реєстраційних послуг ЗМР (наданими на виконання ухвали суду) станом на 03.10.2023, [PERSON] зареєстрована у спірному домоволодінні з 29.12.2018. За даними засвідченої копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.09.2017, виданого повторно, 28.08.1976 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №573. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджено засвідченою копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.09.2017. Інші 5/18 часток в праві власності на зазначений вище спірний будинок належать відповідачці (позивачці за зустрічним позовом) [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.07.2018, виданого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гармашовим Г.M., за p.N2811, номер запису про право власності №2832437 від 10.09.2018. Копія свідоцтва та відповідного витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.09.2018 у вказаній частці за [PERSON] (номер рішення про державну реєстрацію № 42912014 від 10.09.2018) додані до зустрічної позовної заяви та досліджені судом. Згідно з засвідченою копією свідоцтва про право власності на житло, № [NUMBER] від 03.07.2000, виданого Комунарською районною адміністрацією ЗМР, квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] (молодший син), загальна площа 69,9 кв.м., житлова площа 39,8 кв.м. Свідоцтво видано на підставі розпорядження №605/14-р від 03.07.2000, крім того, ЗМБТІ здійснено реєстрацію права спільної сумісної власності, про що здійснено відповідний напис на свідоцтві. Актуальні дані щодо права власності на спірне домоволодіння долучені до справи станом на 31.03.2025, не змінились (інформаційні довідки №420362266, 420768537 від 31.03.2025 та 02.04.2025 відповідно). Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя у справі № 336/5211/18, пр. № 2/336/373/2019, від 18.03.2019, позов [PERSON] до [PERSON] третя особа без самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , про вселення в будинок та зобов`язання не чинити перешкод у користуванні будинком задоволено. Вселено [PERSON] в будинок [ADDRESS] . Зобов`язано [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у користуванні будинком [ADDRESS] . Вказане рішення набрало законної сили 18.04.2019 (веб-посилання на текст судового рішення в ЄДРСР: https://reyestr.court.gov.ua/Review/80782694). Виконання даного рішення здійснювалось в примусовому порядку, в межах виконавчого провадження ВП №59012975, що визнається сторонами, а також підтверджено постановою про залучення працівників органів внутрішніх справ, актом державного виконавця у засвідчених копіях (червень-липень 2019 року). Таким чином, конфліктні відносини існували між сторонами у даній справі ще станом на 2018 рік. Враховуючи приписи ч.4 ст.82 ЦПК України, а також вимоги безпосередності дослідження доказів, суд не аналізує покази свідків, допитаних у вказаній справі, крім того предмет доказування, на переконання суду, в даному випадку є відмінним, адже [PERSON] доводив порушення його цивільних, зокрема, житлових прав, в інший часовий проміжок, заявивши вимогу про вселення. Є застосованими й приписи ч.7 ст.82 ЦПК України в даному контексті, якою врегульовано, що правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. До тотожних висновків суд приходить за результатами дослідження рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у цивільній справі №336/1129/19, пр.2/336/22/2022 від 27.06.2022 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання договору дарування недійсним, скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності. Вказаним рішенням у задоволенні позову відмовлено (веб-посилання на текст судового рішення в ЄДРСР: https://reyestr.court.gov.ua/Review/105050778). Рішення набрало законної сили 21.09.2022 за результатами перегляду в апеляційній інстанції, залишено без змін (веб-посилання на текст судового рішення в ЄДРСР: https://reyestr.court.gov.ua/Review/106524197). Згідно з даними висновку спеціаліста №427/с від 15.07.2019, за заявою [PERSON] проведено її судово-медичне обстеження у зв?язку із отриманими тілесними ушкодженнями. Проте, дата їх нанесення виправлена; отримані ушкодження кваліфікуються як легкі, утворені від дії тупого предмету (предметів). Доказів притягнення певної особи до відповідальності за даним фактом матеріали справи не містять. Суду в межах розгляду даної цивільної справи не надано належних доказів притягнення до адміністративної або кримінальної відповідальності [PERSON] , як і [PERSON] у зв`язку зі зверненнями, що надходили на гарячу лінію «102» (перелік звернень від імені [PERSON] на поведінку та дії матері наведений у відповіді на адвокатський запит адвокатки Мухіної Л. від 09.11.2022). Суд звертає увагу, що за даними відповіді, у деяких зверненнях наряд поліції не викликався, звернення здійснювались з метою «інформування поліції», період звернень: з 05.04.2018 по 18.04.2020. Остання дата узгоджується із показами [PERSON] щодо часу вимушеної зміни нею місця проживання. Крім того, за даними відповіді заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури №1 від 22.05.2020 на ім?я [PERSON] , кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12020080080001053 від 18.04.2020 за фактом викрадення майна за адресою: [ADDRESS] (інший будинок), за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, дане провадження закрито слідчим на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. Разом з цим, дану постанову скасовано як передчасну, що видно з відповіді, й продовжено здійснення досудового розслідування. Наявні рапорти, доповідна записка та протоколи прийняття заяв про кримінальне правопорушення та іншу подію не є достатніми доказами на користь обставин, про які стверджують сторони, зокрема, щодо завдання тілесних ушкоджень. Суд окремо наголошує на відсутності дозволу відповідно до ст.222 КПК України щодо розголошення таємниці досудового розслідування, що свідчить про недопустимість даних доказів. Так, за приписами ч.1 ст.222 КПК України відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим. За даними відповіді заступника начальника ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області від 22.11.2023 на виконання ухвали суду, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12023087080000167 від 23.04.2023 за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, заявник та потерпілий [PERSON] , а [PERSON] допитана як свідок, що узгоджується із вище наведеними висновками суду. Судом також досліджено акт №80 підтвердження фактичного проживання, згідно з яким [PERSON] не проживає по [ADDRESS] з 2001 року. Акт засвідчений печаткою квартального комітету №99, підписами свідків та голови комітету. Проте, ані підтвердження повноважень голови комітету, ані осіб свідків, доказів їх дійсного проживання за вказаними у акті адресами матеріали справи не містять, що свідчить про недопустимість даного доказу. За приписами ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Також судом встановлено, що згідно з актом про припинення (обмеження) розподілу природного газу від 18.04.2020, АТ «Запоріжгаз» здійснено припинення газопостачання по [ADDRESS] у зв?язку з аварійним станом газорозподільної системи та /або ліквідацією наслідків аварії, спричинених наслідків аварії, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного, екологічного характеру, проведення ремонтно-відновлювальних робіт. Причина в акті з наведених вище не конкретизована. Встановлено заглушку, демонтовано кран вводу. Акт засвідчений підписом [PERSON] , без зазначення імені та по батькові. Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Наведеному критерію даний акт не відповідає. Суд не приймає як недопустимий доказ й засвідчену копію довідок про реєстрацію місця проживання дітей [PERSON] , - [PERSON] , [PERSON] , адже у наданих копіях не відображено рік їх видачі. Згідно з висновком експерта №0051 за результатами проведення будівельно-технічного та оціночно-будівельного дослідження за письмовим зверненням [PERSON] , складеного 20.01.2023, здійсненого судовим експертом ТОВ «Регіональне судово-експертне бюро» Майстренком І.О., експерт обізнаний про кримінальну відповідальність по ст.384 КК України. Під час візуально-інструментального огляду присутній [PERSON] , огляд проведений 11.01.2023. Об?єкт дослідження житловий будинок [ADDRESS] , правовстановлювальна та технічна документація на вказаний будинок, будівлі та споруди, розташовані на території домоволодіння. Під час проведення дослідження експертом використовувались, серед іншого, дані з технічного паспорта ФОП [PERSON] станом на 24.11.2022, в якому відмітки про наявність на території домоволодіння самочинно збудованих будівель або споруд відсутні. Експерт виснував, що надати технічно можливі варіанти поділу в натурі господарських будівель та споруд на території домоволодіння відповідно до часток співвласників та згідно з вимогами нормативно-правових актів в галузі будівництва не надається за можливе. Суд також дослідив засвідчену копію технічного паспорту даного домоволодіння станом на 18.01.2019, загальна площа приміщень будинку садового типу 57 кв.м., житлова 28,9 кв.м. Копія технічного паспорта станом на 10.04.1985, на переконання суду, не відповідає вимогам належності відносно предмета доказування у даній справі, як і вказана вище копія технічного паспорту даного домоволодіння станом на 18.01.2019. Так, згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд погоджується із твердженнями сторони відповідачки (позивачки за зустрічним позовом) з приводу того, що у даному висновку дослідження відсутня вказівка на те, що він подається для суду, крім того, як вказано експертом (розділ «прийняті допущення та обмеження»), під час дослідження ним аналізувався ринок житлової нерухомості в м.Василівка Запорізької області. Разом з цим, наведена далі таблиця дозволяє дійти висновку про те, що дане твердження є опискою, адже у таблиці наведено перелік об?єктів нерухомості саме у м.Запоріжжі. Експерт виснував, що ринкова вартість об?єкту нерухомого майна, житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами, визначена порівняльним підходом, на час проведення експертизи (20.01.2023) становить 366 688,35 гривень, відповідно, ринкова вартість 5/18 часток 101 857,88 гривень. Дана сума грошових коштів внесена стороною позивача за первісним позовом на депозитний рахунок ДСА України в Запорізькій області, як підтверджено матеріалами справи. Аналізуючи даний висновок, суд враховує, що ст.106\~ЦПК України дійсно передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи (ч.1). Частиною 6 ст. 106 ЦПК України врегульовано, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч.5 ст.106\~ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Разом з тим, у наведеному вище висновку не зазначено, що він підготовлений для подання до суду, тому суд приймає заперечення з цього приводу, висловлені адвокатом Литвинцем Ю.В., та, як наслідок не приймає даний доказ як недопустимий,

Outcome: partial