Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-27 00:00:00

І. Зміст спору Директор ТОВ\~ФК\~ЕЙС\~Поляков О. В. звернувся до суду із даним позовом та просить стягнути з [PERSON] 44 262,50 грн заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовує тим, що 11.05.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено кредитний договір № 418591690 на суму 12 500,00 грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV286VM. Перед укладенням кредитного договору відповідач з метою отримання кредиту самостійно за допомогою мережі інтернет: перейшов на офіційний сайт первісного кредитора - www.moneyveo.ua,-- зареєструвався на даному сайті, створивши особистий кабінет позичальника, за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора заповнив та подав заявку на отримання грошових коштів в кредит, в якій вказав свої персональні дані, пройшов належну перевірку (верифікацію), ознайомився та підтвердив згоду з офертою, індивідуальною частиною кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Правила надання грошових коштів у кредит первісного кредитора, перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті www.moneyveo.ua. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору, отримав на номер телефону, вказаний у заявці, персональний одноразовий ідентифікатор, який потім використав для підписання кредитного договору. Надав згоду (акцепт) на пропозицію (оферту) первісного кредитора щодо укладання кредитного договору (підписав кредитний договір одноразовим ідентифікатором). Отже, саме відповідач ініціював укладення кредитного договору, оформивши заявку на сайті первісного кредитора, підписавши кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не був би укладений. У Кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов Кредитного договору, в тому числі, щодо розміру кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі. Відповідач не виконав свого обов`язку та не повертав наданий йому кредит в строки, передбачені Кредитним договором. ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивач не здійснювали жодних нарахувань за Кредитним договором. У період перебування права вимоги у ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» зі сторони відповідача не здійснювалося погашення заборгованості за Кредитним договором. Станом на дату подання позовної заяви на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості відповідача за Кредитним договорам. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за Кредитним договором на момент подання позовної заяви становить 44 262,50 грн, яка складається з: 12 500,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 31 762,50 грн - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом; 0,00 грн заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). 28.11.2018 між первісним кредитором та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу 1 укладалися Додаткові угоди, у тому числі, щодо продовження терміну дії Договору факторингу 1. Первісний кредитор та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на виконання Договору факторингу 1 підписали Реєстр прав вимоги № 144 від 27.07.2021, за яким від первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги. Враховуючи те, що Реєстр прав вимоги містить інформацію щодо великої кількості позичальників, із зазначенням персональних даних інших фізичних осіб, які не мають відношення до предмета позову, позивачем надано Витяг з Реєстру прав вимог, що містить лише дані відповідача. 05.08.2020 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 05/0820-01. ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на виконання Договору факторингу 2 підписали Реєстр прав вимоги № 11 від 31.08.2023 до Договору факторингу 2, за яким від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги. Враховуючи те, що Реєстр прав вимоги містить інформацію щодо великої кількості позичальників, із зазначенням персональних даних інших фізичних осіб, які не мають відношення до предмета позову, позивачем надано Витяг з Реєстру прав вимог, що містить лише дані Відповідача. 08.07.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем укладено Договір факторингу № 08/07/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Відповідно до Реєстру Боржників № б/н від 08.07.2025 за Договором факторингу 3 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 44 262,50 грн. Враховуючи те, що Реєстр Боржників містить інформацію щодо великої кількості позичальників, із зазначенням персональних даних інших фізичних осіб, які не мають відношення до предмета позову, Позивачем надано Витяг з Реєстру Боржників, що містить лише дані відповідача. Право вимоги по Кредитному договору відступлено первісним кредитором на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», а в подальшому - позивачу на підставі Реєстрів прав вимоги, які оформлені належним чином та саме з дати підписання Реєстрів прав вимоги, тобто вже після укладення Кредитного договору. Крім того, додатковими угодами до договорів факторингу, строк дії договорів факторингу було продовжено, водночас умовами договору факторингу передбачалося, що перехід права вимоги здійснюється саме в момент підписання відповідного Реєстру права вимоги, а не з дати укладення Договору факторингу. Витяги з Реєстрів прав вимоги про передачу права вимоги, додаються до позовної заяви, та є належними доказами щодо ланцюга відступлень права вимоги по Кредитному договору до Позивача. Невиконання [PERSON] свого зобов`язання та виникнення заборгованості за кредитним договором змусило позивача звернутися до суду з відповідною позовною заявою. Враховуючи вищевикладене позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» заборгованість за Кредитним договором № 418591690 від 11.05.2021 у розмірі 44 262,50 грн та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн. Відповідно до відзиву на позовну заяву відповідачка повністю заперечує позовні вимоги та просить повністю відмовити у позовних вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що сторонами та відповідними пунктами Договору та Паспорту споживчого кредиту було погоджено суму кредиту у розмірі 12 500,00 та строк кредиту 16 днів. Пунктом 1.4 Договору зазначено, що за користування Кредитом протягом Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти 1.4.1 Договору передбачає, що виключно на період строку визначеного п. 1.2 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою у розмірі 584 процентів річних, що становить 1,60 процентів від суми Кредиту за кожен день користування ним. На думку відповідача, ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНАНСОВА ДОПОМОГА» мало право нарахувати відповідачу проценти за користування кредитними коштами за період з 11.05.2021 року по 26.05.2021 року включно (тобто за 16 днів з дня отримання кредитних коштів відповідачем). За розрахунком представника відповідача, сума процентів строком на період користування кредитними коштами (16 днів) становить 3 200,00 грн. Представник відповідача вважає, що позикодавець, відповідно до ст. 1048 ЦК України, мав право стягнути заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку дії наданого кредиту (16 днів) в позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Відповідач жодного платежу на погашення кредиту не зробила. В матеріалах справи відсутні будь-які докази того факту, що договір було пролонговано на інший певний період, тобто продовжено строк користування/повернення кредитних коштів після 26.05.2021 року. Сторона відповідача наполягає, що стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування грошима за період після визначеного сторонами договору строку повернення позики - дня закінчення строку договору, не ґрунтуються на нормах матеріального права. Крім того, відповідно до пункту 5.2.4. Договору факторингу, Фактор зобов`язаний був направити відповідачу повідомлення про зміну первісного кредитора на нового. Проте Фактор порушив умови даного договору, оскільки ніякого повідомлення відповідачу не надсилав, крім того в матеріалах справи відсутні докази, які б підтвердили факт надсилання повідомлення відповідачу (або ж докази того, що відповідачем не отримано даного повідомлення). Сторона відповідача звертає увагу на те, що Договір між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено 11 травня 2021 року, а Договір Факторингу між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» 28 листопада 2018 року, тобто майже за 2,5 роки до того як у [PERSON] виникли певні договірні відносини з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» на підставі Договору №418591690. Тобто відступлення права вимоги ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» вказує на безпідставність відступлення грошової вимоги по відношенню до [PERSON] . Пунктом 2.2. Договору факторингу передбачено, що фактор набуває права вимоги на усі суми, які він одержить від Боржника на виконання вимоги. Зазначаємо, що предметом договору є відступлення права наявної вимоги, проте станом на 28.11.2018 року у ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» не існувало право вимоги до відповідача, оскільки між ними взагалі не існували відносини зобов`язального характеру до 11.05.2021 року. Представник відповідача зазначає, що оскільки у ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] станом на 28.11.2018 року не було ніяких договірних зобов`язань, тому майбутні Договори факторингу, які були укладені між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», а пізніше укладені 05 серпня 2020 року Договір факторингу між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» жодним чином не підтверджують передання права грошової вимоги відносно [PERSON] , оскільки при відступлені права грошової вимоги ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» право грошового зобов`язання по відношенню до [PERSON] також не виникло, оскільки Договір на споживчий кредит було укладено останньою 11.05.2021 року. Щодо стягнення правничої допомоги у розмірі 7 000,00 гривень, сторона відповідача із заявленою сумою коштів не погоджується та зазначає, що вона є надто завищеною по відношенню до розгляду даної справи. Інтереси позивача представляє адвокат Тараненко Артем Ігорович, для якого дана кредитна справа є типовою, тому ціна за складання позовної заяви у розмірі 5000,00 гривень є надто завищеною. З тих же мотивів представник відповідача вважає завищеною суму вивчення матеріалів, яка вказана представником позивача у розмірі 1000 грн. Також в матеріалах справи відсутній будь-який документ, який передбачає сплачені Позивачем 7 000,00 гривень АБ «ТАРАНЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» за послуги правничої допомоги по даній Справі. Саме через відсутність квитанції або платіжної інструкції взагалі можна стверджувати, що позивачем не було сплачено за правничу допомогу АО «Тараненко та Партнери». Крім того, представник відповідача вказує, що відповідачка понесла судові витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 гривень за комплексне ведення справи № 156/1061/25 в Іваничівському районному суді Волинської області. Саме таку суму представник відповідача просить стягнути з позивача на користь відповідачки. Згідно з відповіддю на\~відзив представник позивача вказує, що алгоритм нарахування заборгованості узгоджений умовами кредитного договору. Відповідачка не заперечує, що на дату закінчення 16-денного строку кредиту і на цей час вона не сплатила заборгованість за кредитом, а отже, строк кредиту продовжено у порядку та на умовах, визначених пунктами 1.3. та п. 1.7.1. цього Договору (автопролонгація на 90 календарних днів). Підписавши договір, позичальниця погодилася на укладення договору саме на таких умовах, в тому числі й щодо автопролонгації строку кредитування на 90 днів, що з врахуванням принципу свободи договору, визначеного ст. ст. 6, 627 ЦК України спростовує твердження відповідача про неможливість автопролонгації договору. Таким чином, твердження представника відповідача про те, що позивачем не надано доказів того, що мало місце продовження строку кредитування, відповідно до умов Кредитного договору № 881334924 від 08.06.2021 року, та необґрунтовано нарахування відсотків після закінчення строку кредитування, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано розрахунки заборгованості створені та підписані електронними підписами ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» (Додатки № 22 та № 23 до позовної заяви). Дані документи є належними, повними та вичерпними доказами заборгованості, оскільки вони охоплюють всі необхідні обчислення сум, які стягуються. Зокрема, містять таблиці з даними та обчисленнями, з яких можна зрозуміти яким чином отримано результат, відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України. Вищезгадані розрахунки підпадають під ч.2. ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та має всі необхідні реквізити для первинних документів. Підписавши кредитний договір, позичальник надав свою згоду на сплату усіх зазначених у них платежів (процентів та винагороди), які були визначені за взаємною згодою сторін та недійсними не визнані. Нарахування процентів здійснювалось в наступному порядку: - в період з 11.05.2021 по 27.05.2021 - нарахування здійснювались за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 584,00 (п`ятсот вісімдесят чотири) процентів річних, що становить 1,60 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним (пункт 1.4.1. Договору). Також, звертаємо увагу суду, що відповідно до Розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», [PERSON] на виконання умов договору здійснила частковий платіж у розмірі 3 600,00 гривень. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідачка вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. 27.07.2021 право вимоги за кредитним договором перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», відповідно договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 згідно Витягу з реєстру прав вимоги № 144 та новим кредитором стало ТОВ «Таліон плюс». Оскільки до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, нарахування за користування грошовими коштами продовжились відповідно до процентної ставки визначеної пунктом 1.7.2. Договору до 23.09.2021 включно, тобто нарахування відбувались 89 днів, що відповідає умовам Договору погоджених сторонами. Наступними факторами жодних нарахувань не здійснювалось. Нарахування процентів здійснюється на підставі положень Договору, відповідач до укладення вищезазначеного договору, був належним чином ознайомлений з усіма його істотними умовами, включаючи порядок та розмір нарахування відсотків. Факт ознайомлення та згоди з умовами [PERSON] підтвердила шляхом підписання Договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Представник позивача вказує, що відповідачем не надано власного розрахунку заборгованості, а також доказів, які підтверджують повернення позичальником кредиту у повному розмірі та в строки, передбачені кредитним договором, зокрема, доказів, що спростовують правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості, а отже, доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку. Щодо переходу права вимоги за кредитним договором, то представник позивача вказує, що з урахуванням визначених строків дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії, з 28.11.2018 по 31.12.2024. Відповідно до положень вказаного договору, передача права вимоги здійснюється не за самим Договором факторингу, а в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог. Тобто, Договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 встановлено, що предметом відступлення є право вимоги до [PERSON] . Реєстр відступлення прав за кредитним договором, укладеним із відповідачем підписаний між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» 27.07.2021 р., тобто у межах продовженого строку дії договору факторингу від 28 листопада 2018 року, що не суперечить закону. Представник відповідача зробив помилковий висновок щодо предмету договору, що відступлення права вимоги не могло стосуватись конкретного кредитного договору № 418591690 від 11.05.2021, який, на його думку, на момент укладення договору факторингу не існував. Згідно з умовами договору факторингу, клієнт зобов`язувався передати фактору всі права вимоги, які зазначені в реєстрах прав вимоги. Це означає, що фактичне відступлення прав вимоги не прив`язується виключно до моменту укладення кредитного договору, а відбувається на підставі реєстру, який містить перелік прав вимоги, що можуть виникати як до, так і після укладення договору факторингу. При цьому реєстр прав вимоги, до якого включений кредитний договір № 418591690 від 11.05.2021, укладений 27.07.2021, тобто через два місяці після укладення кредитного договору. Зазначений Реєстр прав вимог містить вичерпну індивідуалізацію щодо предмета договору та ціни. Таким чином, на момент включення цього кредитного договору до реєстру, право вимоги вже стало існувало , а не було майбутнім, як помилково стверджує сторона Відповідача. Щодо переходу права вимоги за кредитним договором відповідно до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, представник позивача вказує, що предметом Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Реєстр відступлення прав за кредитним договором, укладеним із [PERSON] , підписаний між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» 31 серпня 2023 року, тобто у межах продовженого строку дії договору факторингу від 05 серпня 2020 року, що не суперечить закону. Сутність договорів факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 та № 05/0820-01 від 05.08.2020 полягає не у відступленні прав вимоги за самими договорами факторингу, а у передачі прав вимоги, визначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. Це означає, що фактичне відступлення прав вимоги не обмежується моментом укладення кредитного чи факторингового договору, а здійснюється на підставі реєстру, який містить перелік прав вимоги, що можуть виникати як до, так і після укладення договору факторингу. Щодо переходу права вимоги за кредитним договором, відповідно до договору факторингу № 08/07/25-Е від 08.07.2025, то строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 9.2. цього Договору, та закінчується 31 грудня 2026 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором. За цим договором фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Представник позивача вважає, що слід виходити з обґрунтованості доводів позовної заяви щодо законності набуття позивачем прав вимоги за кредитним договором № 741520620 від 04.05.2023 р., укладеним із відповідачем, враховуючи, зокрема те, що усі укладені договори факторингу пов`язують перехід права вимоги саме із фактом підписання між сторонами реєстру прав вимог або акту прийому-передачі реєстру боржників. Враховуючи наведене, укладання договору факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до виникнення кредитних правовідносин з [PERSON] від 11.05.2021 р. не свідчить про недійсність передачі прав вимоги за таким договором новому кредитору, оскільки станом на момент укладення кредитного договору договір факторингу був чинним. Право вимоги по кредитному договору № 418591690 від 11.05.2021 р. передані ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Таліон Плюс» та в подальшому позивачу на підставі реєстру, який оформлений належним чином. Щодо направлення письмового повідомлення боржнику, представник позивача зазначає, що оскільки, відповідно до договору факторингу № 08/07/25-Е, ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступило право вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «ЕЙС», то останній не зобов`язаний направляти письмове повідомлення боржнику про відступлення права грошової вимоги. В будь-якому випадку, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання грошового зобов`язання жодному з кредиторів не є підставою для звільнення відповідача від виконання зобов`язань. При цьому, відповідач не спростовує факт отримання кредиту та наявності зобов`язання щодо його сплати. Предметом спору відповідач вважає правильність визначення кредитора, якому належить виконати своє зобов`язання. Щодо витрат на професійну правничу допомогу вказаних відповідачем, представник позивача зазначає, що розподіляючи витрати, які відповідачка понесла на професійну правничу допомогу, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Ціни за надані адвокатом послуги встановлені довільно, без урахування об`єктивних факторів, що впливають на їх вартість. За таких умов адвокат відповідача міг також довільно сформувати вартість своїх послуг, наприклад в сумі 20 000,00 грн. або 1 000,00 грн. Відтак, розмір витрат на професійну правову допомогу є завищеним, неспівмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи та необґрунтованим відносно складності справи про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Між тим, розгляд позовної заяви в суді першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, також не може свідчити про її складність, як того вимагає частина четверта статті 137 Цивільного процесуального кодексу України. Таким чином, сторона позивача вважає вимогу щодо стягнення правничої допомоги з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» у розмірі 6 000,00 грн необґрунтованою та завищеною відносно складності справи. Щодо витрат на професійну правничу допомогу зазначену позивачем, представник позивача вказує, що у договорі передбачено, що сума гонорару, якщо вона буде стягнута на користь клієнта сплачується на користь адвоката не пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем фактичного отримання коштів на рахунок клієнта. Такі витрати підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Позивач вважає розмір витрат на професійну правничу допомогу обґрунтованим, та таким, що підлягають задоволенню, оскільки адвокат виконав належну да достатню кількість роботи, яка була необхідна для належного представництва інтересів клієнта. Надані послуги відповідають обсягу виконаних завдань, а їх вартість є обґрунтованою та необхідною для ефективного захисту прав та інтересів клієнта. Враховуючи вищевикладене представник позивача просить позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити в повному обсязі. ІІ. Процесуальні дії у справі Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Ухвалою судді Іваничівського районного суду Волинської області від 03.09.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятиденний строк на подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, та п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Судом вжито заходів щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи, зокрема, ухвалу суду про відкриття провадження у справі скеровано сторонам. Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження, копія позовної з додатками направлена за адресою зареєстрованого місця проживання, що відповідає вимогам п. 2 ч. 7 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України. 11.09.2025 року конверт із вказаними документами на ім`я відповідача повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». 13.10.2025 від представника відповідача - адвоката Колодійчук Н.В. надійшло клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання такого клопотання та розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Суд ухвалою від 14.10.2025 відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Колодійчук Наталії Володимирівни про поновлення пропущеного строку для подання клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку та у задоволенні клопотання про розгляд з повідомленням сторін цивільної справи № 156/1061/25 у зв`язку із безпідставністю. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 20.10.2025 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Колодійчук Наталії Володимирівни надійшов відзив на позовну заяву, зміст якого розкрито у розліді І цього рішення. 24.10.2025 року від представника позивача Полякова О.В. надійшла відповідь на відзив, зміст якої розкрито у розліді І цього рішення. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов таких висновків. ІІІ. Встановлені судом обставини справи Судом встановлено, що 11.05.2021 р. ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» уклало з [PERSON] кредитний договір № 418591690 на суму 12 500,00 грн, відповідно до якого на умовах строковості, зворотності, платності позичальник отримав 12 500 грн. на строк 16 днів з можливістю продовження строку, дата повернення кредиту до 27.05.2021 (а.с. 13-15). Кредитний договір укладений у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Кредитний договір № 418591690 підписаний [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора MNV286VM. Перед укладенням Кредитного договору відповідачка з метою отримання кредиту самостійно за допомогою мережі інтернет перейшла на офіційний сайт первісного кредитора - www.moneyveo.ua, зареєструвалася на даному сайті, створивши особистий кабінет позичальника, за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора заповнив та подала заявку на отримання грошових коштів в кредит, в якій вказала свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, РНОКПП, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання, що підтверджено заявкою на отримання грошових коштів в кредит від 11.05.2021 (а.с.22). Також відповідачка пройшла належну перевірку (верифікацію), ознайомилася та підтвердила згоду з офертою, індивідуальною частиною кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору (а.с.16-21). Правила надання грошових коштів у кредит первісного кредитора, перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті www.moneyveo.ua. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. отримав на номер телефону, вказаний у Заявці, персональний одноразовий ідентифікатор, який потім використав для підписання Кредитного договору. надав згоду (акцепт) на пропозицію (оферту) Первісного кредитора щодо укладання Кредитного Договору (підписав Кредитний договір одноразовим ідентифікатором). Отже, саме відповідач ініціював укладення Кредитного договору, оформивши Заявку на сайті первісного кредитора, підписавши Кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету Кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не був би укладений. Під час укладення кредитного договору відповідачка діяла відповідно до алгоритму (порядку) дій споживача в інформаційно - телекомунікаційній системі первісного кредитора (а.с. 23-31). Первісний кредитор перед тим, як погоджувати заявку, не лише перевірив особисті дані відповідача, а й здійснив перевірку дійсності та аутентифікацію Платіжної картки Відповідача згідно з стандартами відповідних платіжних систем, тобто перевірив чи дійсно платіжна картка належить відповідачу. Одночасно з підписанням Кредитного договору, первісний кредитор відправив на електронну адресу, вказану Відповідачем у Заявці, електронного листа з повідомленням про успішне підписання Кредитного договору та вкладеним у нього примірником електронного Кредитного договору, у формі, що унеможливлює зміну його змісту. Кредитний договір укладено відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Отже, у кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору в тому числі щодо розміру кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. Відповідно до кредитного договору № 881334924 від 08.06.2021 сторони погодили, що за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 12 500 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Кредитна лінія надається строком на 16 днів від дати отримання кредиту позичальником. Сторони погодили, що встановлений в п. 1.2. договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена (пункт 1.3.). Виключно на період строку визначеного в п. 1.2 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 584,00 (п`ятсот вісімдесят чотири) процентів річних, що становить 1,60 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним (пункт 1.4.1.). За умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.3. договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.2. договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 583,66 (п`ятсот вісімдесят три цілих шістдесят шість сотих) процентів річних, що становить 1,60 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати позичальнику знижки на розмір індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в особистому кабінеті (пункт 1.4.2). У випадку користування кредитом з боку позичальника після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.3 Договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 (шістсот двадцять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом дисконтного періоду. З огляду на вищезазначене та у порядку ст. 212 Цивільного кодексу України сторони домовились, що відкладальною обставиною за даним договором, щодо виникнення у позичальника зобов`язань по сплаті процентів за Базовою процентною ставкою від дати отримання Кредиту по дату закінчення дисконтного періоду є факт продовження користування кредитом понад строк дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду на умовах п. 1.3. цього договору. Базова процентна ставка за користування Кредитом не застосовується протягом строку Дисконтного періоду, виключно за умови якщо розмір Базової процентної ставки більший ніж 1,70 процентів від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за Базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов цього пункту Договору (пункт 1.4.3). Пунктом 1.7. договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку дії кредитної лінії (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду (Пункт 1.7.1.). З наступного дня після закінчення Дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 (вісімсот тридцять дев`ять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним (Пункт 1.7.2.). Таким чином, алгоритм нарахування заборгованості узгоджений Кредитним договором. Відповідно до п. 4.13 Договору, позичальник підтверджує, що отримав від Кредитодавця до укладення цього Договору інформацію , вимоги надання якої передбачені законодавством України, в тому числі інформацію передбачену ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування» та ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», яка необхідна для отримання споживчого кредиту, включаючи інформацію, що наведена в Паспорті споживчого кредиту та Правилах; інформаація надана Кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства України та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Згідно з умовами кредитного договору, шляхом ініціювання через банк-провайдер первісний кредитор виконав свій обов`язок та 11.05.2021 перерахував грошові кошти у розмірі 12 500,00 грн на банківську карту № [NUMBER] -XXXX-1710 відповідача. Банківську карту № 4790-72XX-XXXX-1710 відповідачка вказала у заявці при укладенні Кредитного договору. Такі обставини підтверджуються платіжним дорученням від 11.05.2021 року (а.с. 32), довідкою (а.с. 34) та письмовими поясненнями первісного кредитора (а.с. 33). Надані АТ «Державний ощадний банк України» відомості підтверджують зарахування 12\~500 грн на банківський рахунок [PERSON] , для обслуговування якого емітовано платіжну картку № [NUMBER] (а.с.110). Зазначені реквізити банківської карти співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними у Договорі. Відповідач користувався кредитними коштами, відповідно до розрахунку заборгованості за договором та випискою за рахунком відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але припинив надавати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. З розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» слідує, що за період з 11.05.2021 року по 27.07.2021 року нараховано 15 087,50 грн процентів (а.с.76-77). З розрахунку ТОВ «Таліон Плюс» слідує, що до розміру процентів 15 087,50 грн, які були нараховані станом на 27.07.2021 р., були також додані проценти за період з 27.07.2021 р. по 23.09.2021 р. у розмірі 29 175,00 грн (а.с. 76-79). У подальшому, виходячи з матеріалів справи, ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» проценти за Кредитним договором після 23.09.2021 р. не нараховувалися. Отже, згідно з розрахунками заборгованості за кредитним договором № 418591690 від 11.05.2021, здійсненими Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС», виписки з особового рахунку за кредитним договором № 418591690 від 11.05.2021, у зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, заборгованість відповідача перед позивачем становить 44 262,50 грн та складається з: 12 500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 31 762,50 грн - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом; 0,00 грн заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи) (а.с.76-79). Відповідачка користувалася кредитними коштами, однак зобов`язання щодо повернення кредиту вчасно не виконала. 28.11.2018 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали договір факторингу № 28/1118-01 (додаткові угоди від 28.11.2019 року № 19, від 31.12.2020 року № 26, від 31.12.2022 року № 31, від 31.12.2023 року № 32), відповідно до умов якого TOB «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило TOB «ТАЛІОН ПЛЮС» за плату належні йому права вимоги, а TOB «ТАЛІОН ПЛЮС» прийняло належні TOB «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» права вимоги до боржників, які вказані у реєстрі боржників, зокрема, до [PERSON] (а.с. 41-44). Згідно з п. 2.1 укладеного договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. Згідно з п.п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 р. під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Відтак, договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 р. встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога), при цьому перелік кредитних договорів, за якими здійснюється відступлення, наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. Такі додатки до договору є невід`ємною частиною договору факторингу. Відповідно до пункту 8.2 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 р. строк дії договору закінчується 28 листопада 2019 року. 28 листопада 2019 року між ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" було укладено додаткову угоду № 19 до договору факторингу ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому всі інші умови договору залишились без змін (зворот а.с. 46). Додатковою угодою № 26 від 31 грудня 2020 року, якою текст договору викладено у новій редакції, строк дії договору № 28/1118-01 від 28.11.2018 р. закінчується 31.12.2021 року, але в будь якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (а.с. 47-51). Додатковою угодою № 27 від 31 грудня 2021 року строк дії договору № 28/1118-01 від 28.11.2018 р. продовжено до 31.12.2022 року (а.с.52). Додатковою угодою № 31 від 31 грудня 2022 року строк дії договору № 28/1118-01 від 28.11.2018 р. продовжено до 31.12.2023 року (зворот а.с. 52). Додатковою угодою № 32 від 31 грудня 2023 року строк дії договору № 28/1118-01 від 28.11.2018 р. продовжено до 31.12.2024 року (а.с. 53). В матеріалах справи є витяг з Реєстру права вимоги № 144 від 27.07.2021 року, укладеного ТОВ «Таліон плюс» та ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога», в якому боржником зазначений відповідач [PERSON] за кредитним договором № 418591690 від 11.05.2021 року із розміром заборгованості 12 500,00 грн за тілом, 15 087,50 грн за відсотками, всього 57 587,50 грн. (а.с. 54-55). Тобто, право вимоги за кредитним № 418591690 від 11.05.2021 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» 27.07.2021, відповідно до підписання сторонами реєстру прав вимоги № 144. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу Права вимоги до Боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01 (а.с.57-61). Відповідно до п.8.6 Додатки та додаткові угоди до даного Договору набувають чинності з моменту їх підписання обома Сторонами та становлять його невід`ємну частину. 03.08.2021 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено додаткову угоду № 2 до Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року, відповідно до п. 1 якої сторони домовились продовжити строк дії Договору до 31.12.2022 включно (зворот а. с. 61). 30.12.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено додаткову угоду № 3 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року, відповідно до п. 1 якої сторони домовились продовжити строк дії Договору до 30.12.2024 включно (а. с. 62). Предметом Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.3. Договору під правом вимоги розуміється всі права клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом п. 2.1. Розділу 2 (ПРЕДМЕТ ДОГОВОРУ) Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, передбачено, що згідно умов Договору клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Згідно п. 4.1 договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру права вимог. Відповідно до п.п. 5.3.3 Договору факторингу фактор має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб. З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії з 04.08.2021 по 30.12.2024. З витягу з Реєстру права вимоги № 11 від 31.08.2023 року, укладеного ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон плюс», в якому боржником зазначений відповідач [PERSON] за кредитним договором № 418591690 від 11.05.2021 року на загальну суму 44\~262,50 грн. (а.с. 63-64). Реєстр відступлення прав за кредитним договором, укладеним із [PERSON] , підписаний між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» 31 серпня 2023 року у межах продовженого строку дії договору факторингу від 05 серпня 2020 року. Тобто, право вимоги за кредитним № 418591690 від 11.05.2021 перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» 31.08.2023, відповідно до підписання сторонами реєстру прав вимоги № 11. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу Права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги. 08.07.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали Договір факторингу № 08/07/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором (а.с.66-72). Відповідно до п.9.3. строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 9.2. цього Договору, та закінчується 31 грудня 2026 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором. Відповідно до п.1.1. за цим договором фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити факторові право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, витяг долучено до позову. Відповідно до п. 1.2. перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 08/07/25-Е від 08.07.2025 підтверджує перехід права вимоги до Позивача (а. с. 73). Згідно з витягом з Реєстру боржників від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 44 262,50 грн (а.с.71-72). Тобто, право вимоги за кредитним № 418591690 від 11.05.2021 перейшло до ТОВ «ФК «ЕЙС» 08.07.2025, відповідно до підписання сторонами реєстру прав вимоги. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу Права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги. Відповідачка заперечує суму заборгованості за кредитним договором перед позивачем у повному обсязі, однак станом на час розгляду справи не надала доказів сплати нею зазначеної суми заборгованості за кредитом. ІV. Застосоване законодавство Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно із статтею 64 ЦПК України, докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (постанова Верховного Суду від 07 листопада 2018 року в справі № 243/11704/15-ц). Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 ст. 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Відповідно до 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 3). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. V. Висновки суду Кредитний договір № 418591690 від 11.05.2021 підписаний сторонами є чинним, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, сторони визначили усі істотні умови договору, а тому, саме з 11.05.2021 між сторонами виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами, що не заперечується відповідачем. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 418591690 від 11.05.2021 року, внаслідок чого утворилась заборгованість. Матеріали справи підтверджують факт виконання ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» зобов`язань щодо надання відповідачці кредитних коштів у розмірі 12 500,00 гривень. Тому, з урахуванням викладеного, вимога про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12\~500,00 гривень підлягає до задоволення. Щодо продовження\~строку кредитування суд зазначає, що з розрахунку заборгованості слідує, що відповідачем 29.05.2021 було здійснено платіж в рахунок погашення кредиту в сумі 3 600,00 грн. Відповідачка не заперечує, що на дату закінчення 16-денного строку кредиту і на цей час вона не сплатила заборгованість за кредитом, а отже, строк кредиту продовжено у порядку та на умовах, визначених пунктами 1.3. та п. 1.7.1. цього Договору (автопролонгація на 90 календарних днів). Таким чином, відповідачем вчинялися дії з метою продовження дисконтного періоду та відповідно пролонгації Кредитного договору. Зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідачка вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Аналогічну позицію висловив Верховний суд в пункті 76 постанови Великої Падати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17 (провадження № 14-144цс18). Також у Постанові Верховного Суду від 23 лютого 2020 року по справі № 127/23910/14-ц зазначено, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Враховуючи викладене, твердження представника відповідача про те, що позивачем не надано доказів того, що мало місце продовження строку кредитування, відповідно до умов Кредитного договору № 881334924 від 08.06.2021 року є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. Щодо заборгованості\~по несплаченим\~відсоткам за\~користування кредитом,\~слід зазначити,\~що з\~розрахунку заборгованості\~слідує,\~що в період з 11.05.2021 по 27.05.2021 нарахування здійснювались за дисконтною процентною ставкою в розмірі 584,00 (п`ятсот вісімдесят чотири) процентів річних, що становить 1,60 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним (пункт 1.4.1. Договору). 29.05.2021 року [PERSON] з метою виконання умов договору за кредитним договором зробила часткову оплату у розмірі 3600 грн. 29.05.2021 процентна ставка збільшилась відповідно до п.1.3, а відповідачка продовжила дисконтний період на 30 днів (до 27.05.2021), оскільки внесла суму всіх фактично нарахованих відсотків за період визначений в п.1.2. Кредитного договору. Отже, в період з 29.05.2021 по 26.06.2021 проценти нараховувались за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 583,66 (п`ятсот вісімдесят три цілих шістдесят шість сотих) процентів річних, що становить 1,60 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним (пункт 1.4.2.). Надалі відповідачка борг не погасила. Строк кредиту продовжено у порядку та на умовах, визначених пунктами 1.3. та п. 1.7.1. цього Договору (не більше, ніж 90 календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду, тобто 27.06.2021 + 90 днів). Також відбулось перерахування відповідно до п.1.4.3. та з 27.06.2021 по 27.07.2021 нарахування за користування кредитними коштами розпочалось за процентною ставкою у розмірі 839,50 (вісімсот тридцять дев`ять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним (пункт 1.7.2. Договору). Нарахування за користування грошовими коштами продовжились, відповідно до процентної ставки визначеної пунктом 1.7.2. Договору до 23.09.2021 включно, тобто нарахування відбувались 89 днів. Отже, розрахунки заборгованості, надані попередніми кредиторами в сукупності з платіжними дорученнями та документами, що надані банком про підтвердження перерахування коштів є беззаперечними доказами факту заборгованості, а тому позовні вимоги доведені позивачем в повній мірі. Твердження представника відповідача, що заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом проводилось поза межами строку договору, є безпідставним. Враховуючи, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, то суд виснував, що наявні правові підстави для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованості за процентами у розмірі 31\~762,50 грн, яка була нарахована в межах строку кредитування. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками за вказаним кредитним договором у розмірі 31\~762,50 грн. Щодо переходу права вимоги за кредитним договором суд зазначає, що проаналізувавши надані позивачем договори, дійшов висновку, що кредитний договір між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачем [PERSON] був укладений 11.05.2021 року, тобто після укладення 28.11.2018 договору факторингу № 28/1118-01, за яким ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс», але з матеріалів справи слідує, що додаткова угода № 26 від 31 грудня 2020 року, була укладена після відступлення права вимоги, але до укладення кредитного договору. Між тим зі змісту вказаних додаткових угод вбачається, що відносини факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», що виникли 28.11.2018 року, продовжені до 31.12.2024 року, а право вимоги до [PERSON] у зв`язку з невиконанням ним умов кредитного договору від 11.05.2021 року, настало в період дії договору факторингу. Крім того, відповідно до положень Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 передача права вимоги здійснюється не за самим Договором факторингу, а в момент підписання Сторонами відповідного реєстру прав вимог. Тобто, Договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 встановлено, що предметом відступлення є право вимоги до [PERSON] . Отже реєстр прав вимоги, до якого включений кредитний договір № 418591690 від 11.05.2021, укладений 27.07.2021, тобто через два місяці після укладення кредитного договору. Зазначений реєстр прав вимог містить вичерпну індивідуалізацію щодо предмета договору та ціни. Таким чином, на момент включення цього кредитного договору до реєстру, право вимоги вже існувало, а не було майбутнім, як помилково стверджує сторона відповідача. Відповідно до приписів ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Згідно з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі № 914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу. Позивач набув право вимоги за кредитним договором № 741520620 від 04.05.2023 р., укладеним із відповідачем, враховуючи, зокрема те, що всі укладені договори факторингу пов`язують перехід права вимоги саме із фактом підписання між сторонами реєстру прав вимог або акту прийому-передачі реєстру боржників. Укладання договору факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до виникнення кредитних правовідносин з [PERSON] від 11.05.2021 р. не свідчить про недійсність передачі прав вимоги за таким договором новому кредитору, оскільки станом на момент укладення кредитного договору договір факторингу був чинним. Право вимоги по кредитному договору № 418591690 від 11.05.2021 р. передані ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Таліон Плюс» та в подальшому Позивачу на підставі Реєстру, який оформлений належним чином. Щодо неповідомлення боржника письмово про відступлення права грошової вимоги слід вказати, що оскільки відповідно до договору факторингу № 08/07/25-Е, ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступило право вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «ЕЙС», то позивач не зобов`язаний направляти письмове повідомлення боржнику про відступлення права грошової вимоги. Разом з тим, згідно з правовою позиції Верховного Суду України, висловленою у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору; неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Таким чином, представником позивача долучено належні та допустимі докази, що передані в результаті факторингового ланцюгу та підтверджують, що у відповідності до вимог закону, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 418591690 від 11.05.2021. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором, що є порушенням законних прав та інтересів ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС". Проаналізувавши та оцінивши зібрані і досліджені у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що оскільки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та в подальшому ТОВ "ФІНАНСОВАКОМПАНІЯ "ЕЙС" взяті на себе зобов`язання по укладеному кредитному договору № 418591690 від 11.05.2021 виконано у повному обсязі, а відповідачем [PERSON] порушено умови вказаного договору, заборгованість по платежах та поточні платежі відповідно до умов укладеного кредитного договору нею своєчасно не сплачувалися, тому слід стягнути з відповідача на користь ТОВ "ФІНАНСОВАКОМПАНІЯ "ЕЙС" 44\~262,50 грн кредитної заборгованості. VІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Під час подання позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2 422, 40 гривень. Позовні вимоги суд задовольнив на у повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2\~422,40 гривень. Щодо стягнення\~витрат на\~правничу допомогу у розмірі 7 000,00 гривень, суд зазначає наступне. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження заявлених вимог на правову допомогу представник позивача надав суду наступні докази: копію договору про надання правничої допомоги від 09.07.2025 року № 09/07/25-01, копію протоколу погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги, додаткову угоду № 25770548161 до договору про надання правничої допомоги № 09/07/25-01 від 09.07.2025 року, копію акта прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги № 09/07/25-01 від 09.07.2025, відповідно до якого вартість наданої правничої допомоги становить 7000,00 гривень (а.с.80-85). Сторона відповідача не заявила клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Разом з тим, суд дійшов висновку про те, що заявлений розмір на професійну правничу допомогу не може вважатись обґрунтованим, а навпаки, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Виходячи зі змісту ч. 4, п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України розгляд даної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження, як малозначної справи, оскільки ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ці обставини свідчать про те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є явно неспівмірним із складністю справи, витраченим адвокатом часом, обсягом наданих послуг та значенням справи для позивача. Враховуючи те, що правова допомога позивачу все ж таки надавалась, а рішення суду ухвалено на користь позивача, на думку суду, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 гривень будуть співмірними по відношенню до обставин, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України та відповідатимуть характеру і обсягу узгоджених між сторонами і фактично наданих адвокатом послуг. Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 гривень. На підставі ст. ст. 509, 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved