Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] ,\~в інтересах\~якої діє\~адвокат Тіцька\~О.М., звернулася в суд з позовом до відповідача, Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Уточнивши свої позовні вимоги, даний позов підтримала та суду пояснила, що її матері, [PERSON] , згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 109075, який виданий 15.12.2003 року на підставі розпорядження Тлумацької РДА № 744 від 15 жовтня 2003 року, належало право власності на 3 земельних ділянки, які розташовані на території Пужниківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області загальною площею 0,809 га: земельна ділянка площею 0,4644 га, кадастровий номер 2625688001:01:001:0039, земельна ділянка площею 0,2164 га, кадастровий номер 2625688001:07:002:0067, земельна ділянка площею 0,1281 га, кадастровий номер 2625688000:03:008:0050. Оскільки у даному державному акті виявлено дублювання кадастрового номера, державним кадастровим реєстратором внесено уточнені відомості до Державного земельного кадастру про вищезгадану земельну ділянку та змінено кадастровий номер з 2625688001:07:002:0067 на 2625688000:07:002:0067. Мати [PERSON] померла [INFO] . Після її\~смерті відкрилася\~спадщина на\~все належне\~їй на\~день смерті\~майно,\~спадщину якого\~прийняла вона,\~оскільки проживала\~разом на\~день її\~смерті та\~були зареєстровані\~за однією\~адресою. Остання звернулася до приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області, Водославської Н.В. для оформлення права власності на спадкове майно. Однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку в цілому у зв`язку з тим, що державний акт на право\~власності на\~земельну ділянку виданий\~після смерті[PERSON] . Даний\~факт позбавляє\~її права\~на оформлення\~спадкового майна.\~У зв`язку\~з вищевказаним,\~просила суд\~визнати за\~нею право власності на земельні ділянки загальною площею 0,809 га (площею 0,4644 га, кадастровий номер 2625688001:01:001:0039; площею 0,2164 га, кадастровий номер 2625688000:07:002:0067; площею 0,1281 га, кадастровий номер 2625688000:03:008:0050), що розташовані на території с. Пужники Івано-Франківського району, Івано-Франківської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Позивач, [PERSON] \~та її\~представник \~адвокат Тіцька\~О.М. у підготовче судове засідання не з`явилися, однак 21.10.2025 року остання подала до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити без їхньої участі (а.с. 78). Представник відповідача, Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області у підготовче судове засідання не з`явився, однак 07.10.2025 року від нього надійшла заява, в якій зазначив, що позов визнає та просив розглядати справу без його участі (а.с. 64). 03.10.2025 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Дослідивши матеріали справи та зібрані по ній докази суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207 цього Кодексу. Судом встановлено, що згідно копії Державного акту на право колективної власності на землю серії ІФ № 001413 від 29.12.1999 року, виданого спілці пайовиків «Колос» с. Пужники, у тому, що вказаному власнику землі передається у колективну власність 541,2 гектарів землі в межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення Тлумацької районної Ради народних депутатів від 09.12.1999 року, акт зареєстровано у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 17 (а.с. 17). Відповідно до ч. 9 та 10\~ст. 5 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на\~місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. Згідно ст. 6 ЗК України (в редакції в редакції на час виникнення спірних правовідносин) громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для:\~ведення селянського (фермерського) господарства; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських\~будівель (присадибна ділянка);\~садівництва; дачного і гаражного будівництва. Громадяни набувають право власності на земельні ділянки у разі: одержання їх у спадщину; одержання частки землі у спільному майні подружжя; купівлі-продажу, дарування та обміну. Передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх\~компетенції за плату або безплатно. Безплатно земельні ділянки передаються у власність громадян для: ведення селянського (фермерського) господарства у межах середньої земельної частки, що обчислюється у порядку, передбаченому цією статтею; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), в тому числі земельні ділянки, що були раніше надані у встановленому\~порядку громадянам для цієї мети, у межах граничного розміру, визначеного\~статтею\~67\~цього Кодексу; садівництва; дачного і гаражного будівництва. Статтею 23 ЗК України (в редакції в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Пунктом 2 розділу VІІ Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначається, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Відповідно до рішення Пужниківської сільської Ради народних депутатів від 31.10.1995 року «Про передачу земель призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у власність» було затверджено матеріали паювання землі, підготовлені госпрозрахунковим виробничим бюро при Тлумацькому відділі земельних ресурсів та працівниками Пужниківської сільської Ради народних депутатів для видачі сертифікатів на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки, для товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 539,7 га з середньою оцінкою 42,2 балів на території Пужниківської сільської Ради народних депутатів безплатно, у приватну власність громадянам в межах середньої земельної частки без визначення меж ділянок в натурі, згідно з додатком № l; видано разом з госпрозрахунковим виробничим бюро при Тлумацькому відділі земельних ресурсів громадянам, які працюють в сільському господарстві і пенсіонерам, які раніше працювали в сільському господарстві і проживають в сільській місцевості, що включені до списку (а.с. 20). Так, згідно копії списку громадян, які включені в списки розрахунку земельної частки по спілці пайовиків, під № 27 числиться [PERSON] (а.с. 21). Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 109075, виданого 15.12.2003 року на ім`я [PERSON] , на підставі розпорядження Тлумацької районної\~державної адміністрації\~за №\~744\~від15.10.2003 року, вона є власником земельної ділянки площею 0,809 га в межах згідно з планом, що розташована в Пужниківській сільській раді Тлумацького району, Івано-Франківської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, ділянка № [NUMBER] площею 0,4644 га, кадастровий номер 2625688001:01:001:0039, ділянка № [NUMBER] площею 0,2164 га, кадастровий номер 2625688001:07:002:0067, ділянка № [NUMBER] площею 0,1281 га, кадастровий номер 2625688000:03:008:0050, зареєстрованого в\~Книзі записів\~реєстрації державних\~актів на\~право власності\~на землю\~за № 435 (а.с.\~14).\~Однак, як вбачається з довідки № НВ-9964288012025 від 23.05.2025 року відділу № 1 Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, вказаним відділом встановлено, що при внесенні відомостей до Державного земельного кадастру про земельну ділянку, яка знаходиться на території Тлумацької міської ради, с. Пужники, Івано-Франківського району Івано-Франківської області та належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ІФ № 109075 від 15.12.2003 року, реєстраційний № 435, змінено кадастровий номер з 2625688001:07:002:0067 на 2625688000:07:002:0067. Оскільки у державному акті виявлено дублювання кадастрового номера, державним кадастровим реєстратором внесено уточнені відомості до Державного земельного кадастру про вищезгадану земельну ділянку та присвоєно новий кадастровий номер: 2625688000:07:002:0067(а.с. 35). Вищенаведене також\~стверджується витягами\~з державного\~земельного кадастру\~про земельну\~ділянку від 01.11.2023 року та від 08.09.2025 року (а.с. 28-33, 36-41, 42-47). Позивач, [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.06.1971 року, де у графі «батько» зазначено « [PERSON] », а у графі «мати» - «[PERSON] » (а.с. 10). 02.07.1988\~року остання\~уклала шлюб\~із [PERSON] та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] », рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 11.02.2009 року шлюб було розірвано, що стверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00047833117 (а.с. 11). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.01.2003 року, мати позивача, [PERSON] померла [INFO] (а.с. 12). Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 1 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах по спадкування»\~роз`яснив, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української РСР (далі - ЦК УРСР), якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року. Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця [PERSON] , мати позивача,для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном та подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Позивач, [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї матері, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Із копії довідки № 209 від 14.11.2024 року, виданої Пужниківським старостинським округом № 10 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] була постійною жителькою [ADDRESS] . На день її смерті за вказаною адресою проживали та були зареєстровані: [PERSON] - дочка; [PERSON] - зять; [PERSON] - онук; [PERSON] - онука; [PERSON] - онука; [PERSON] - онук. Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався у Пужниківському старостинському окрузі Тлумацької міської ради і не відмінявся (а.с. 13). Позивач, [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області, Водославської Н.В. для оформлення права власності на спадкове майно, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку в цілому, однак їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 109075 виданий після смерті [PERSON] , що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 631/02-31 від 20.12.2023 року (а.с. 16). Згідно копії спадкової справи № 266/2023, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , позивач прийняла спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , шляхом вступу в управління вищезазначеним майном, оскільки на день смерті спадкодавця разом проживали та вели спільне господарство, інших спадкоємців за законом чи за заповітом на спірне майно не має (а.с. 66-77). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 Цивільного кодексу). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного Кодексу). В силу ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює судове рішення про задоволення позову. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі наведеного, відповідно до ст. 316-319, 392, 1216 1222, 1268 ЦК України, ст. 548, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) та

Outcome: approved