Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

В липні 2025 року до Хаджибейського районного суду м.Одеси звернувся з позовом представник ТОВ «Юніт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 14\~426 грн. 83 коп., а також судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 лютого 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 499897948, відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит на суму 5\~500 грн. 00 коп. Договір було підписано електронним підписом позичальника та відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. В порушення умов договору відповідачка не повернула кредит, не сплатила відсотки за користування кредитними коштами, внаслідок чого утворилась заборгованість на суму 14\~426 грн. 83 коп. (5\~495 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом, 8\~931 грн. 78 коп. заборгованість за відсотками), право вимоги якої відступлено на користь позивача. Ухвалою судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 08 серпня 2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, при поданні позову просив розглянути справу за його відсутності. Відповідачка надала відзив на позов, в якому зазначила, що не укладала кредитний договір, вказала на його недійсність через невідповідність розміру відсотків за користування кредитом ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», відсутність доказів переходу права вимоги, необґрунтованість витрат на правничу допомогу. Справу розглянуто в змішаній (паперовій та електронній) формі. В судовому засіданні відповідачка позов не визнала, пояснила, що дійсно отримала кредитні кошти, проте за браком коштів в повному обсязі повернути не змогла, розмір заборгованості вважає необґрунтованим через надмірну суму відсотків, про відступлення права вимоги її не повідомлено, на її номер телефону декілька раз дзвонили колектори з погрозами фізичного насильства. Заслухавши відповідачку, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 22 лютого 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 499897948, відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит на суму 5\~500 грн. 00 коп., що визнано відповідачкою в судовому засіданні. Копія договору наявна в електронній справі. Згідно умов вказаного договору, кредит було надано на строк 19 днів від дати отримання Кредиту Позичальником (п. 1.2. договору), тобто до 12.03.2020 р., зі сплатою 1,59 відсотка від суми кредиту за кожний день користування кредитом (п. 1.3. договору). Також п. 1.4. вказаного договору встановлено, що у випадку користування Кредитом понад строк, встановлений п. 1.2 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між Сторонами застосовується Базова процентна ставка в розмірі 1,70 (одна ціла сім десятих) відсотків від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Товариству різницю між фактично сплаченими процентами за Дисконтною та нарахованою Базовою процентними ставками за весь строк користування Кредитом (від дати отримання Кредиту до фактичної дати його повернення). Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно із ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. У відповідності зі\~ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту 512, 513\~ЦК України\~слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч. 1\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Відповідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно із\~ст. 631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання». Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). За змістом ч. 1\~статті 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1\~ст. 530 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~1054\~та ч. 2 ст.\~1050 ЦК України\~у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно графіку розрахунку (додаток № 1) до кредитного договору № 499897948 від 22.02.2020 р., кредит мав бути повернений 12.03.2020 р. в загальній сумі 7161 грн. 55 коп., з яких 5500 грн. 00 коп. сума кредиту, 1661 грн. 55 коп. відсотки за користування кредитом. З розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (наявний в матеріалах справи) вбачається, що суму кредиту було видано в день укладення договору 22.02.2020 р., на погашення кредиту відповідачкою вносились кошти: 13.03.2020 р. 1\~760 грн. 00 коп., 22.04.2020 р. 5 грн. 00 коп., 30.04.2020 р. 35 грн. 00 коп., 04.05.2020 р. 11 грн. 00 коп., 16.06.2020 р. 1\~200 грн. 00 коп. Враховуючи невиконання відповідачкою умов щодо своєчасного погашення кредиту, станом на 13.03.2020 р. заборгованість за кредитом складала 7276 грн. 50 коп., з яких 5500 грн. 00 коп. сума кредиту, 1776 грн. 50 коп. відсотки за користування кредитом за ставкою 1,7 % в день згідно п. 1.4. вказаного договору. Таким чином, після внесення відповідачкою 13.03.2020 р. платежу в сумі 1760 грн.. 00 коп., заборгованість за кредитом становила 5506 грн. 50 коп., з яких 5500 грн. 00 коп. сума кредиту, 6 грн. 50 коп. відсотки за користування кредитом. Також судом встановлено, що 23 червня 2020 року право вимоги за укладеним з відповідачкою кредитним договором згідно з умовами договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 р. було відступлено ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Таліон Плюс» в загальній сумі 13\~722 грн. 89 коп., з яких 5495 грн. 05 коп. заборгованість за кредитом, 8277 грн. 84 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом, що підтверджується копією вказаного договору факторингу та витягу з реєстру прав вимоги № 85 від 23.06.2020 р. (містяться в матеріалах електронної справи). В подальшому право вимоги за укладеним з відповідачкою кредитним договором згідно з умовами договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року було відступлено ТОВ «Таліон Плюс» на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» в загальній сумі 14\~426 грн. 83 коп. (5\~495 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом, 8\~931 грн. 78 коп. заборгованість за відсотками), що підтверджується копією вказаного договору та витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 р. (містяться в матеріалах електронної справи). 04 червня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивачем укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю, згідно умов якого право вимоги за укладеним з відповідачкою кредитним договором в зазначеній сумі було відступлено на користь позивача, що підтверджується копією вказаного договору та витягу з реєстру боржників до вказаного договору (містяться в матеріалах електронної справи). Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 499897948, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] станом на 30.05.2023 р. в межах заявлених позовних вимог в загальній сумі 14\~426 грн. 83 коп. (5\~495 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом, 8\~931 грн. 78 коп. заборгованість за відсотками). Суд відхиляє доводи відповідачки про відсутність доказів переходу права вимоги до неї до позивача, оскільки такий перехід підтверджений наявними в матеріалах справи доказами (копіями договорів факторингу та додатків до них, Актами звірки взаємних розрахунків, платіжної інструкції, які містяться в матеріалах електронної справи). Також відхиляються судом доводи відповідачки щодо невідповідності розміру відсотків за користування кредитом ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», оскільки вказаною нормою Закон було доповнено згідно із Законом\~№ 3498-IX\~від 22\~листопада 2023 року, в той час як кредитний договір було укладено 22 лютого 2020 року, тобто до часу його прийняття. Посилання відповідачки на відсутність повідомлень про відступлення права вимоги не мають правового значення для вирішення справи, оскільки згідно ч. 2 ст. 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. При цьому з матеріалів справи не вбачається вчинення нею дій, спрямованих на погашення заборгованості після 16.06.2020 р. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 гривень 40 копійок. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем було заявлено до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7\~000 грн. 00 коп., на підтвердження яких було надано копії договору № 05/06/25-01 від 05.06.2025, укладеного між позивачем та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери», Додаткової угоди № 25770513957 від 05.06.2025 до вказаного договору, згідно якої сторони погодили надання правничої допомоги у справі про стягнення заборгованості за кредитом з відповідачки, Акту прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2025 року, згідно якого вартість наданих послуг складає 7\~000 грн., в т.ч. підготовка позовної заяви 5\~000 грн., вивчення матеріалів справи 1\~000 грн., підготовка адвокатського запиту 500 грн., підготовка та подача клопотання про витребування інформації щодо зарахування коштів 500 грн. Суд частково погоджується з доводами відповідачки щодо необґрунтованості заявленої суми витрат на правову допомогу, оскільки з матеріалів справи вбачається, що процесуальні документи по справі були підписані та подані до суду директором ТОВ «Юніт капітал» Марією Хлопковою, а не представником адвокатського об`єднання «Тараненко і партнери». Також з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається наявність великої кількості типових справ щодо стягнення заборгованості з фізичних осіб за позовами ТОВ «Юніт капітал», у зв`язку із чим суд доходить висновку про не співмірність заявлених до стягнення сум витрат на підготовку позовної заяви в сумі 5\~000 грн. із складністю справи та ціною позову. Заявлені до стягнення витрати на вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з позичальника в сумі 1\~000 грн. не можуть бути окремо стягнуті з відповідачки, оскільки виконання вказаних дій є частиною підготовки позовної заяви. Також суд зауважує, що підготовка та подання адвокатського запиту до АТ КБ «Приватбанк» щодо надання відомостей, що становлять банківську таємницю, вочевидь не відповідає ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність», якою визначено вичерпний перелік підстав для розкриття такої інформації. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в меншій, ніж заявлено до стягнення, сумі, а саме в розмірі 1\~500 грн. 00 коп.

Outcome: approved