Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" через свого представника Тараненка А. І. через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" 15.07.2025 звернувся до Камінь-Каширського районного суду Волинської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що 17.12.2020 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 511740922. Відповідно до кредитного договору ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» надало відповідачу грошові кошти в сумі 5000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику. Між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» 28.11.2018 укладено договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого додатковими угодами продовжено до 31.12.2024, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 511740922 від 17.12.2020. Між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 511740922 від 17.12.2020, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023. В подальшому, 04.06.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт капітал» було укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю. Відповідно до Реєстру боржників від 04.06.2025 до договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025, до позивача перейшло право грошової вимоги в сумі 16979,50 грн, з яких 5000,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 11979,50 грн сума заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом. На підставі наведеного, просить суд стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість в розмірі 16979,50 грн згідно кредитного договору № 511740922 від 17.12.2020 та понесені судові витрати по справі, які складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн, а також витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. Ухвалою судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області Гамули Б. С. від 18.07.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" з доданими до неї документами передано за підсудністю до Любешівського районного суду Волинської області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Любешівського районного суду Волинської області від 12.08.2025 визначено головуючого суддю Савича А. С. для розгляду справи. Ухвалою судді Любешівського районного суду Волинської області від 13.08.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.104). Через підсистему\~ЄСІТС «Електронний\~суд» 14.08.2025\~від відповідача\~ [PERSON] \~надійшов відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~зазначено,\~що він\~з компанією\~ТОВ «Юніт\~Капітал» не\~укладав жодного\~договору.\~Компанія законним\~чи незаконним\~чином перейняла\~права на\~його договір,\~про що\~він не\~був повідомлений\~належним чином,\~наклавши пеню\~більше 200%.\~Повідомляє наступне:\~1.\~Остання дія\~щодо кредитного\~договору (укладення,\~оплата,\~листування,\~підписання мною\~додаткових угод)\~мала місце\~у 2021\~році.\~2.\~Після 2021\~року він\~не здійснював\~жодних дій,\~які б\~свідчили про\~визнання боргу\~чи його\~часткове погашення.\~3.\~Відповідно до\~статей 257,\~261,\~267\~ЦК України,\~строк позовної\~давності за\~такими вимогами\~становить 3\~роки.\~4.\~Згідно з\~ч.\~4\~ст.\~267\~ЦК України,\~у разі\~спливу позовної\~давності суд\~відмовляє у\~позові,\~якщо відповідач\~заявив про\~це.\~5.\~Крім того,\~згідно зі\~ст.\~18\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів»\~та ст.\~1048\~ЦК України,\~загальний розмір\~неустойки (пеня,\~штрафи)\~за кредитним\~договором для\~фізичної особи\~не може\~перевищувати 100%\~суми основного\~боргу.\~Вимоги позивача\~щодо стягнення\~пені та\~штрафів,\~що перевищують\~цю межу,\~є незаконними.\~5.\~Просить застосувати\~строк позовної\~давності та\~відмовити у\~задоволенні позову\~повністю.\~Крім того,\~він є\~доглядачем інваліда\~2-ї\~групи і\~перебуває з\~ним на\~лікуванні,\~тому просить\~розглянути справу\~без його\~особистої участі.\~З урахуванням\~наведеного просить:\~1.\~Відмовити у\~задоволенні позову\~ТОВ "Юніт\~Капітал"\~у зв`язку\~із спливом\~строку позовної\~давності.\~2.\~Відмовити у\~стягненні пені,\~штрафів та\~інших неустойок\~у частині,\~що перевищує\~100%\~суми основного\~боргу.\~3.\~Розглянути справу\~без його\~особистої участі. Також відповідач подав відзив на позову заяву 18.08.2025, в якому зазначає, що позовні вимоги є необґрунтованими з наступних підстав: 1. Щодо розміру вимог Позивач вимагає стягнення суми, яка перевищує 100% тіла кредиту. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 1048 ЦК України, сукупний розмір неустойки (відсотки, пеня, штрафи) не може перевищувати 100% суми основного боргу. 2. Нарахування пені та штрафів у період воєнного стану Відповідно до п. 15 Прикінцевих положень ЦК України, під час дії воєнного стану і протягом 30 днів після його припинення, позичальник звільняється від сплати пені та штрафів за прострочення виконання грошового зобов`язання. 3. Щодо документального підтвердження вимог та правомірності вимог нового кредитора 1. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова установа має право укладати договори про надання фінансових послуг лише за наявності відповідної ліцензії. 2. Відповідно до статей 1049, 1051 ЦК України, кредитний договір, укладений із юридичною особою, яка не має ліцензії на надання фінансових послуг, є недійсним і не породжує правових наслідків для сторін. 3. Відповідно до статей 512, 516, 517 ЦК України, новий кредитор (ТОВ «Юніт Капітал») має довести підстави набуття права вимоги тобто надати до суду договір факторингу (договір про відступлення права вимоги), а також акти приймання-передачі, реєстри, в яких зазначений кредитний договір 4. Щодо електронного підпису, то відповідно до ст. 100 ЦПК України, електронний доказ має бути підтверджений належним чином. Просить надати: - сертифікат відкритого ключа; - лог-файли, IP-адресу, дані про пристрій, яким підписувався договір; - SMS-коди чи інші технічні докази ідентифікації особи під час підписання договору. 5. Щодо судових витрат витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн є завищеними та не підтверджені належними доказами. Просить не покладати ці витрати на нього. Зазначає, що позивач зобов`язаний надати: - оригінал кредитного договору; - оригінал чинної ліцензії ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» на надання фінансових послуг (кредитування) станом на дату укладення кредитного договору , та на момент переуступки прав на договір - оригінал договору факторингу з усіма додатками (акти, реєстри), де зазначений його кредитний договір; - акт приймання-передачі його кредитного досьє; - детальний розрахунок боргу з розбивкою по датах і сумах, підписаний уповноваженою особою; - довідку про відсутність стягнення боргу за цим договором в інших справах; - докази повідомлення його про зміну кредитора (оригінал повідомлення, докази вручення); - докази надання йому інформації про зміну умов кредиту (за наявності); - докази того, що електронний підпис, яким підписано кредитний договір, належить саме йому (сертифікат, лог-файли, IP-адреса, SMS-коди). 2. У разі відсутності цих документів відмовити у задоволенні позову як необґрунтованого. 3. Відмовити у задоволенні позову в частині, що перевищує 100% основного боргу. 4. Відмовити у стягненні пені, штрафів, відсотків, що перевищують зазначене обмеження. 5. Відмовити у покладенні на нього витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. 6. Розглянути справу без його особистої участі у зв`язку зі станом здоров`я особи, за якою здійснює догляд (а.с.108-112; 121-124). Через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» 15.08.2025 від представника позивача Хлопкову М. С. надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Проте, позовна давність сплила під час дії воєнного стану та вважається продовженою на строк дії в Україні воєнного стану. Отже, оскільки законодавець зупинив перебіг позовної давності, Позивач дотримався її строків та реалізує своє беззаперечне право на справедливий суд відповідно до Конституції України. Виходячи з вищенаведеного, якщо позовна давність спливає під час дії воєнного, надзвичайного стану, то останнім днем строку слід вважати перший робочий день після закінчення періоду дії в Україні воєнного, надзвичайного стану. Відповідач не відмовлявся від одержання кредиту, свою згоду на укладення кредитного договору не відкликав, не звертався за додатковим роз`ясненням положень договору, тобто не скористалася цим своїм правом. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір є правомірним, оскільки його недійсність законом прямо не встановлена та судом він недійсними не визнаний, а тому відповідно до ст. 204 ЦК України, є правомірним і повинен виконуватися належним чином, виходячи зі змісту норм матеріального права та з урахуванням умов і змісту самого договору. Уклавши Договір, Позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Договору та Правил, які є невід`ємною частиною до нього. Відповідач отримав екземпляр Договору на власну електронну пошту, а також має вільний доступ до умов Договору на Сайті Первісного кредитора. Інформація надана ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» з дотриманням всіх вимог законодавства, виклавши її в чіткій, зрозумілій та доступній формі, при цьому саме Відповідач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога». Всі нарахування відсотків нараховувались в межах погоджених умов Кредитного договору. Звертають увагу суду, що відповідно до п.п. 140-141 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі 910/4518/16: Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зокрема, навів висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в пункті 123 постанови від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17, про те, що з огляду на умови кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів. Таким чином, за умовами кредитного договору та обставинами справи існувало два періоди нарахування процентів: 1. За користування кредитними коштами згідно з ст. 1048 ЦК України визначеному договором. 2. За користуванням кредитними коштами відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України і, за весь час прострочення. Також наголошують на тому, що Позивач у своїй позовній заяві користувався безпосередньо статтею 625 ЦК України. Як зазначалося вище, сторони в кредитному договорі узгодили, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору (після 90 дня від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч.2 ст. 625 ЦК України (відповідно до п.4.3. Кредитного договору). Отже, відповідно до позиції Верховного Суду, після закінчення строку дії кредитного договору або у разі пред`явлення банком вимоги про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання. У такому випадку нарахування можливе на підставі ст. 625 ЦК України: «Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом». Враховуючи порушення Відповідачем зазначених норм матеріального права, що регулюють договірні зобов`язання, та умов договору в частині повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами. У Позивача наявні всі правові підстави для стягнення відсотків за кредитним договором як в межах строку його дії (відповідно до ст.1048 ЦК України) так і після спливу строку кредитування (відповідно до ст.625 ЦК України). На підставі викладеного, просить суд: 1. Прийняти відповідь на відзив; 2. Врахувати відповідь на відзив при розгляді справи № 157/1248/25 по суті. 3. Стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" заборгованість за Кредитним договором №511740922 від 17.12.2020 у розмірі 16979,50 грн., яка складається з наступного: 5000,00 грн. - заборгованість по кредиту; 11979,50 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. 4. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 покласти на Відповідача (а.с.113-120). Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 11.09.2025 витребувано у АТ КБ «Приват Банк» інформацію відносно [PERSON] (а.с.126-127). У призначене судове засідання учасники справи не прибули, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, що стверджується матеріалами справи (а.с.129, 130, 137-139). Про причини неявки суд не повідомили. Представник позивача Тараненко А. І. у позовній заяві просить розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.7, зворот). Відповідач [PERSON] 06.10.2025 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи без його участі. У своєму відзиві відповідач також просить розглядати справу без його участі. Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Згідно з ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та подані позивачем докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке. Між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 511740922. Відповідно до кредитного договору ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» надало відповідачу перерахувало грошові кошти в сумі 5000,00 грн. на банківську карту відповідача (а.с.73-75). Між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» 28.11.2018 укладено договір факторингу № 28/1118-01, 28.11.2019 між ними було укладено додаткову угоду № 19, згідно якої строк дії договору продовжено до 31.12.2020. 31.12.2020 між ними укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01, що продовжила строк договору до 31.12.2021, 31.12.2021 строк договору було продовжено до 31.12.2022, 31.12.2022 строк договору було продовжено до 31.12.2023, 31.12.2023 строк договору було продовжено до 31.12.2024. Предметом договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги (а.с.26-38). Між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» 05.08.2020 укладено Договір факторингу № 05/0820-01 за яким до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача (а.с.17-19). Між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» 04.06.2025 укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до якого ТОВ «Юніт Капітал» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором (а.с.9-12). З матеріалів справи вбачається, що в порушення умов договору, відповідач не виконував належним чином взяті на себе боргові зобов`язання. Із виписки з особового рахунка вбачається, що заборгованість відповідача становить 16979,50 грн, з яких: 5000,00 грн заборгованість по тілу кредиту, 11979,50 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с.82). Отже, судом встановлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з кредитного договору. Відповідності до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Статтею 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (в т.ч. електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Враховуючи наведене, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання кредитного договору шляхом заповнення заявок на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору. Статтями 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Разом з тим, згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18) від 28.03.2018. Враховуючи вищевикладене, відповідач істотно порушив умови кредитного договору, статей 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, а тому позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту в сумі 5000,00 грн. є правомірними та підлягають до задоволення. Що стосується вимог про стягнення відсотків за користування кредитом, суд зазначає таке. Велика Палата Верховного Суду у пункті 54 постанови від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 зробила правовий висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, враховуючи вищенаведений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду стосовно правильного застосування положень статей 625, 1048 ЦК України, позивач вправі був нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку кредиту, тобто за період з 17.12.2021 по 06.01.2021 (20 днів), починаючи з 07.01.2021 позивач не вправі був нараховувати договірні відсотки, а надалі відносини між сторонами трансформуються з договірних в охоронні, де застосовуються положення ст. 625 ЦК України. З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути відсотки за період дії договору в сумі 1190,00 грн. З відповіді\~АТ КБ\~«Приват банк»\~від 29.09.2025\~№ 20.1.0.0.0/7-250924/39961-БТ\~встановлено,\~що на\~ім`я [PERSON] \~відкрито емітовану\~карту №\~ [NUMBER] ,\~банківський рахунок\~ [NUMBER] \~(UAH),\~випискою про\~рух коштів\~по рахунку\~за період\~17.12.2020\~по 22.12.2020\~відображено зарахування\~коштів у\~сумі 5000,00\~грн.\~Фінансовий номер\~телефону за\~картою є\~ [NUMBER] (а.с.133-134). Згідно із ст.256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із ч.1, п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За правилами ст.259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін. Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Строк позики за договором позики № 511740922 від 17.12.2020, починається з 17.12.2020 та складає 20 (двадцять) днів, позика має бути повернута згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит до 06.01.2021. Відповідно до ч.1 ст.254, ч.1 ст.255 ЦК України, строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. Встановивши, що представник позивача подав позовну заяву до суду в межах строку позовної давності, і ця заява прийнята та зареєстрована судом 15.07.2025, суд вважає, що позивач строк позовної давності за позовними вимогами не пропустив, а тому клопотання відповідача про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає. Крім того, відповідно до п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, чинного на момент звернення позивача до суду з позовом, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, встановлено, що на території України з 05 год 30 хв 24.02.2022 введено воєнний стан, строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та затверджувався Верховною радою України та діє на час ухвалення рішення. Таким чином, враховуючи вищенаведені норми загальний строк позовної давності не минув, на момент звернення позивача до суду з позовом діяв правовий режим воєнного стану, суд дійшов до висновку, що позовна заява, яка надіслана до суду 15.07.2025, подана в межах строку позовної давності. Відповідно до положень п. 1 та п. 4 ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з положеннями ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до правил п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною 8 статті 141 ЦПК України, визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано наступні документи: копію договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025 та додаткову угоду № 25770524867; копію Акту прийому передачі наданих послуг, в якому зазначено вартість надання послуги в розмірі 7000,00 гривень, копію протоколу погодження вартості послуг від 05.06.2025 (а.с.78-81). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог з відповідача корить позивача необхідно стягнути 2552,20 грн витрат на професійну правничу допомогу, що становить 36,46 % задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 141 ЦПК України, визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог у сумі 883,10 грн (6190,00 грн х 2422,40 грн / 16979,50 грн = 883,10 грн). На підставі викладеного,

Outcome: partial