Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який уточнив та яким просив визначити йому додатковий строк тривалістю чотири місяці з дня набрання чинності рішенням суду для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в установлений законом строк позивач не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки вважав, що з тими обставинами, які відбуваються в країні, воєнний стан, нестабільний графік роботи державних органів та нотаріусів, тимчасово не працювали державні реєстри та законодавчою нестабільністю, він не обмежений часом у 6 місяців, а звернувся до нотаріуса з заявою про вступ у спадщину протягом 10 місяців. А також з середини липня 2022 року позивач у зв`язку із роботою моряка, а саме необхідністю влаштування на судно закордонного плавання вибув за межі України і з цього часу в Україну не повертався. Однак письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гіренко М.М. за № 85/02-14 від 14.02.2025 року позивачу було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали заяви щодо розгляду справи за їх відсутності, якими позовні вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують поти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.03.2022 року, виданого Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] помер [INFO] . Згідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України - часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Отже, часом відкриття спадщини є день смерті [PERSON] , а саме [INFO] , саме з цього часу починається строк для прийняття спадщини. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 80109069 від 14.02.2025 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, як було встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.01.1985 року, виданого Красноярською сільською радою Мазановського району Амурської області. Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, до якої входить: - 1/2 частина земельної ділянки площею 0,1403 га, розташована за адресою: [ADDRESS] передана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5122083200:02:002:0002; - 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; - 1/5 квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON] , не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України та в установлений законом строк, відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Гіренко ММ. за № 85/02-14 від 14.02.2025 року, приватний нотаріус повідомив про те, що позивачу необхідно було протягом шести місяців із дня смерті спадкодавця подати заяву про прийняття спадщини і заява ним не була подана. 03.03.2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який уточнив та просить визначити йому додаткового строку тривалістю 4 місяці з дня набрання чинності рішенням суду для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . У відповідності до ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Абзацами 1, 2, 3, 4 п.24 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30\~травня 2008\~року №7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» встановлено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Аналізуючи ч. 1 ст. 1269 ЦК України та ч. 1 ст. 1272 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, в разі якщо спадкоємець не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її, тобто закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем подати заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Позивач, зазначаючи про причини пропуску нею строку прийняття спадщини вказує на воєнний стан в Україні, законодавчу нестабільність, нестабільний графік роботи державних органів та нотаріусів, тимчасові не роботи державних реєстрів та виїзд за кордон. Зазначені причини, на думку суду, є поважними і внаслідок їх існування позивач мав перешкоди для вчасного подання заяви про прийняття спадщини. При цьому суд вважає, що війна, сама по собі є форс-мажорною обставиною при якій можливий пропуск строку прийняття спадщини. Крім цього, в судовому засіданні встановлено, що 18.07.2022 року позивач [PERSON] перетнув державний кордон України та до теперішнього часу на територію України не повернувся, що підтверджено витягом з бази даних про перетин державного кордону України лінії розмежування в межах з тимчасово окупованою територією України Головного центру обробки спеціальної інформації від 23.06.2025 року. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини підлягає задоволенню та вважає за доцільне встановити позивачу додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини строком 4 місяці, з дня набрання чинності рішенням суду для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , який буде цілком достатній для вчинення всіх необхідних дій для прийняття спадщини.

Outcome: approved