Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

Зміст позовних вимог У травні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гудим Ольга Леонідівна, в якому просить суд визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] на квартиру [ADDRESS] , загальна площа квартири 44.3 кв.м, житлова площа 17,5 кв.м., яка складається з наступних приміщень: 1 - коридор 10,3 кв.м, 2 - житлова 17,5 кв.м, 3 - ванна 3,0 кв.м, 4 -туалет 1,1 кв.м, 5 - кухня 8,3 кв.м, лоджія 4.1 кв.м. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що 30.10.2024 приватним нотаріусом Київського міського натурального округу Гудим Ольгою Леонідівною заведено спадкову справу № 68/2024 до майна [PERSON] , померлої [INFO] , що проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з матеріалами спадкової справи єдиним спадкоємцем за заповітом, складеним [PERSON] , [INFO] , та посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лештаковою І.Є. 14 вересня 2021 року за реєстровим номером № 1174, є її племінник, [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 01.04.2025 до приватного нотаріуса Київського міського натурального округу Гудим О.Л. звернувся [PERSON] через свого представника з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] на квартиру [ADDRESS] . Надати оригінал правовстановлюючого документа на квартиру [ADDRESS] представник [PERSON] не зміг у зв`язку з тим, що даний документ не було знайдено серед документів, що залишилися після смерті [PERSON] . Приватний нотаріус Київського міського натурального округу Гудим О.Л. здійснив запит про надання інформації про дані власника, за яким зареєстровано квартиру [ADDRESS] . З інформаційної довідки КП Київської міської ради «Київське бюро технічної інвентаризації» від 13.11.2024 за № 39462 КВ-2024, наданої в адресу приватного нотаріуса Київського міського натурального округу Гудим О.Л., слідує, що за [PERSON] , [INFO] , зареєстровано право власності на спірну квартиру [ADDRESS] згідно зі свідоцтвом про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Ватутінської районної ради 07.12.1995 згідно з розпорядженням № 3710 і це право власності зареєстроване за [PERSON] в Бюро технічної інвентаризації м. Києва 14 грудня 1995 року у реєстровій книзі за № 4387. 01.04.2025. Приватний нотаріус Київського міського натурального округу Гудим О.Л. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії індекс 96/02-31, якою відмовила у вчиненні нотаріальної дії - видачі [PERSON] свідоцтва на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] , після смерті рідної тітки [PERSON] , померлої [INFO] , що проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Підставою відмови стало те, що нотаріусу не було надано оригінал документа, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Повідомлення учасників справи та позиція у судовому засіданні Всі учасники справи повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду справи. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного документа до електронного кабінету, які містяться в матеріалах справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом Відповідно до заповіту, складеного 14.09.2021, [PERSON] , [INFO] , на випадок її смерті заповіла усе майно [PERSON] , [INFO] (а.с. 17, 65). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 21, 62). З інформаційної довідки КП Київської міської ради «Київське бюро технічної інвентаризації» від 13.11.2024 за № 39462 КВ-2024 слідує, що згідно з даними реєстрових книг Бюро, кв. [ADDRESS] , на праві власності зареєстрована за: [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житлофонду Ватутінської райради 07.12.1995 (розпорядження № 3710 ), та зареєстрованого в Бюро 14.12.1995, за реєстровим №4387. Інформація про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня. 30 жовтня 2024 року за заявою [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гудим Ольгою Леонідівною заведено спадкову справу № 68/2024 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . Згідно з матеріалами спадкової справи, єдиним спадкоємцем за заповітом, складеним [PERSON] , [INFO] , та посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лештаковою І.Є. 14 вересня 2021 року за реєстровим № 1174, є [PERSON] , [INFO] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.04.2025 № 96/02-31, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гудим Ольга Леонідівна відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадкоємець померлої - [PERSON] , не надав нотаріусу документ, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно, повідомивши, що такий документ відсутній. Норми права та мотиви суду Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з положеннями стаття 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За приписами статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. З інформаційної довідки КП Київської міської ради «Київське бюро технічної інвентаризації» від 13.11.2024 за № 39462 КВ-2024 слідує, що згідно з даними реєстрових книг Бюро, кв. [ADDRESS] , на праві власності зареєстрована за: [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житлофонду Ватутінської райради 07.12.1995 (розпорядження № 3710 ), та зареєстрованого в Бюро 14.12.1995, за реєстровим №4387. Інформація про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня. Отже, на момент смерті [INFO] [PERSON] належала на праві власності квартира [ADDRESS] . Позивач є племінником померлої [PERSON] та єдиним спадкоємцем її майна за заповітом. Водночас, приватним нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану квартиру у зв`язку з відсутністю у нього правовстановлюючих документів. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до підпункту 4.16 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до статті 392 ЦК України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права); 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідачем у позові про визнання права власності є будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес. А у разі втрати правовстановлюючого документа позивач звертається до суду у зв`язку з неможливістю реалізації ним свого права власності. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, але його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Позивач не може оформити право власності на квартиру [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю у нього правовстановлюючого документа, що унеможливлює в повній мірі володіти та користуватись майном. Позивач в іншій спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може. Враховуючи вищевикладене суд доходить висновку, що позовна вимога про визнання за позивачем права власності на квартиру [ADDRESS] ґрунтується на чинному законодавстві, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved