Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за Договором позики № 2384202990-132558 від 09.10.2021, Договором позики № 3187974 від 17.09.2021 та Договором про споживчий кредит № 3726904 від 19.09.2021. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, 09.10.2021 між ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» та [PERSON] укладено Договір позики № 2384202990-132558, за умовами якого відповідач отримав у позику кошти в розмірі - 3500,00 грн., які зобов`язалася повернути та сплатити проценти за користування ними. Строк кредитування 20 днів, починаючи з 09.10.2021 по 29.10.2021 (включно). Проценти за користування кредиту 1360 грн., що підтверджується графіком розрахунку, (додаток до договору). 15.02.2022 було укладено договір №15-02/22 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2384202990-132558. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором позики №2384202990-132558. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за Договором позики №2384202990-132558. Позичальник своїх зобов`язань за вказаним Договором належним чином не виконав, внаслідок чого позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором позики № 2384202990-132558 від 09.10.2021 в сумі - 20964,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 3500,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 17464,00 грн. Щодо Договору позики № 3187974 від 17.09.2021 17.09.2021 між ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МАНІФОЮ" та [PERSON] укладено Договір позики № 3187974. Згідно п. 2.1. Договору позики за цим договором позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору. Відповідно до п. 2.2. Договору позики, позика надається на умовах повернення, платності та строковості в національній валюті України гривні. Згідно п. 2.3.3. сума позики -1300 грн. А як зазначено в п.2.3.4 Договору, строк позики до 17 жовтня 2021 року (30 днів). ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МАНІФОЮ" свої зобв`язння виконало, перерахувало кошти на рахунок [PERSON] , однак останній кошти не повернув. 29.12.2021 було укладено договір №29/12-2021 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МАНІФОЮ" відступило на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3187974. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3187974. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №3187974. Позичальник своїх зобов`язань за Договором позики належним чином не виконав, внаслідок чого позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором позики № 3187974 від 17.09.2021 в сумі - 4774,51 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 1300,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 3474,51 грн. Щодо Договору про споживчий кредит № 3726904 від 19.09.2021. 19.09.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 3726904. Згідно п. 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. Договору, сума (загальний розмір) кредиту становить - 10000.00 грн. Згідно п. 1.5.2. Договору, проценти за користування кредитом: 1890 грн., які нараховуються за ставкою 0,63 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 28.12.2021 було укладено договір №28-12/2021-72 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3726904. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3726904. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №3726904. Позичальник своїх зобов`язань за Договором позики належним чином не виконав, внаслідок чого позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором про споживчий кредит № 3726904 від 19.09.2021 в сумі - 71390,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 10000,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 61390,00 грн.. На підставі вищевикладеного просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за Договорами № 2384202990-132558 від 09.10.2021, № 3187974 від 17.09.2021, № 3726904 від 19.09.2021 у розмірі 97128,51 грн. Також позивач просить стягнути витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 25 000 грн. Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 04 серпня 2025 року. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 09.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи у їх відсутності . Належним чином повідомлений відповідач, в судове засідання не з"явився без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подав. Згідно п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов до такого висновку. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч.1 ст.\~4, ч.1 ст.\~5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно\~ст. 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України,\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1ст. 628 ЦК України). Відповідно до частин першої та другоїстатті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Щодо Договору позики № 2384202990-132558 від 09.10.2021, то судом встановлено наступне. 09.10.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «ІНКАСО ФІНАНС» та [PERSON] в електронному вигляді, шляхом підписання одноразовим ідентифікатором, укладено електронний Договір позики № 2384202990-132558. Згідно з п.п. 2.1. п.2 Договору, товариство приймає на себе зобов`язання надати, а позичальник має право отримати та зобов`язаний повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом, у вигляді нарахованих на суму кредиту процентів, за фактичний строк користування кредитом, у порядку встановленому цим Договором. Відповідно до п.п. 2.2. п.2 Договору, Кредит надається в загальному розмірі - 3500,00 грн. Згідно з п.п.2.3. п.2 Договору, строк користування кредитними коштами складає 20 днів, починаючи з 09.10.2021 по 29.10.2021 (включно). Відповідно до п.п.2.4. п.2 Договору, цільове призначення кредиту: придбання позичальником будь-яких товарів, робіт, послуг для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Інформаційною довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №2873_250128141548 від 28.01.2025, підтверджено успішність операції про перерахування 09-10-2021 12:43:44 на суму 3500,00 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі іРау.ua 113382625, призначення платежу: Зарахування - 3500 грн на карту [NUMBER] . Згідно розрахнунку\~заборгованості (Додаток\~№1\~до Договору\~позики № 2384202990-132558 від 09.10.2021),\~складеного директором\~ТОВ «Фінансова\~компанія «ІНКАСО\~ФІНАНС»,\~загальна сума\~заборгованості \~ [PERSON] \~ за\~Договором позики № 2384202990-132558 від 09.10.2021 становить - 4860,00 грн., з них: тіло кредиту 3500 грн., проценти 1360 грн. 15.02.2022 було укладено договір №15-02/22 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2384202990-132558. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №15-02/22 від 15.02.2022 ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованість , в тому числі і за Договором позики № 2384202990-132558 від 09.10.2021 в розмірі 4860,00 грн., з них: тіло кредиту 3500 грн., проценти 1360 грн. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2384202990-132558. Відповідно до реєстру боржників до Договору № 10-01/2023 про відступлення прав вимоги від 10.01.2023 ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість , в тому числі і за Договором позики № 2384202990-132558 від 09.10.2021 в розмірі 20964 грн., з яких: тіло кредиту в розмірі - 3500, проценти 17464 грн. Згідно розрахунку, складеного ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», заборгованість [PERSON] за Договором позики № 2384202990-132558 від 09.10.2021 складає - 20964,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 3500,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 17464,00 грн. Щодо Договору позики № 3187974 від 17.09.2021 17.09.2021 між ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МАНІФОЮ" (далі Кредитодавець та/або ТОВ "МАНІФОЮ") та [PERSON] (далі позичальник та/або відповідач) укладено Договір позики № 3187974 (далі Договір). Згідно п. 2.1. Договору позики за цим договором позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору. Відповідно до п. 2.2. Договору позики, позика надається на умовах повернення, платності та строковості в національній валюті України гривні. Згідно п. 2.3.3. сума позики -1300 грн. А як зазначено в п.2.3.4 Договору, строк позики до 17 жовтня 2021 року - (30 днів) Пунктом 2.4.4 Договору передбачено базову процентну ставку за позикою: фіксована:1,99000% від суми позики за кожен день користування позикою. 29.12.2021 було укладено договір факторингу №29/12-2021 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МАНІФОЮ" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3187974. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №29/12-2021 від 29.12.2021, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МАНІФОЮ" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованість , в тому числі і за Договором позики позики № 3187974 від 17.09.2021 в розмірі 4026.10 грн., з яких: тіло кредиту в розмірі - 1500, проценти 2069,60 грн. , проценти за прострочену позику - - 656,50 грн. 10.01.2023 було укладено договір факторингу №10-01/2023 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3187974. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР`заборгованість , в тому числі і за Договором позики № 3187974 від 17.09.2021 в розмірі 4774.51грн., з яких: тіло кредиту в розмірі - 1500, проценти 3474.51 грн. Згідно розрахунку, складеного ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», заборгованість [PERSON] за Договором позики № 3187974 від 17.09.2021 складає - 4774,51 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 1300,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 3474,51 грн. Щодо Договору про споживчий кредит №3726904 від 19.09.2021, то судом встановлено наступне. 19.09.2021 між ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 3726904. Згідно п. 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить - 10000.00 грн. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 1890 грн., які нараховуються за ставкою 0,63 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідач прийняв умови кредитного договору та підписав зазначений кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора (пароля-смс) та отримала кредит в сумі 10 000 грн. на свою банківську платіжну картку, що підтверджується платіжним дорученням №54642729 від 25.08.2021. Згідно графіку платежів за Договором про споживчий кредит №3726904 від 19.09.2021 (Додаток №1 до Договору) загальна заборгованість за договором 12390 грн., з них 10000 грн. тіло кредиту; 1890 грн. проценти. Відповідно до довідки про ідентифікацію, видану генеральним димректором ТОВ «МІЛОАН», [PERSON] , з яким укладено Договір про споживчий кредит №3726904 від 19.09.2021, 19.09.2021 на номер мобільного телефону, який вказав відповідач надіслано одноразовий ідентифікатор V98660. Згідно листа від 07.02.2025, наданого Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Елаєнс», Товариству з обмеженою відповідальністю «ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" на підставі договору №40484607_26/10/18-1 про надання послуг з переказу грошових коштів (Переказ на картку) та про інформаційно-технологічну взаємодію та приймання платежів, укладеного між ТОВ "Фінансова компанія «Елаєнс»" та ТОВ «ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН"», і підтвердженням того, що платежі успішно проведені в системі. Деталі операції: Номер в системі FONDY: 445280954; Номер операції : 80b87d6-3d0a-4201-6707-a5e503236382_637676621305340868; Дата проведення платежу: 19.09.2021; Призначення платежу: Кошти згідно договору 3726904; Сума платежу: 10000.00; Валюта платежу: UAH; Платіжний метод: карта VISA; Статус платежу: approved; Номер карти: [NUMBER] ; Банк картки отримувача: PRIVATBANK. 28.12.2021 було укладено договір №28-12/2021-72 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3726904. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №28-12/2021-72 від 28.12.2021, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитним договором №3726904 від 19.09.2021 в розмірі 42390 грн, з яких: 10000 грн. тіло кредиту; 32390, 00 грн. - заборгованість по прорцентах. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3726904. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитним договором №3726904 від 19.09.2021 в розмірі 71390 грн, з яких: 10000 грн. тіло кредиту; 61390, 00 грн. - заборгованість по прорцентах. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №3726904. Позичальник своїх зобов`язань за Договором позики належним чином не виконав, внаслідок чого позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором про споживчий кредит № 3726904 від 19.09.2021 в сумі - 71390,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 10000,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 61390,00 грн. Відповідно до п.1 ч.2 ст.\~11\~ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту. Згідно ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). У\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис, як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, у якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договорами, надавши позичальнику кредитні кошти, у порядку передбаченому умовами договорів, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви. За змістом ст.ст.\~626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зіст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. За приписом статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514\~ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до статті 517\~ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до статті 518\~ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 278/1679/13-ц, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Положеннями ст.ст.\~1077, 1078\~ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно із ст.\~1081\~ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. За приписами ст.ст.526,527,530\~Цивільного кодексу\~України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). З наданих позивачем розрахунків вбачається, що станом на час звернення до суду відповідач має заборгованість перед позивачем: - за Договором позики №2384202990-132558 від 09.10.2021 в розмірі 20964,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 3500,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 17464,00 грн. - за Договором позики №3187974 від 17.09.2021 в розмірі 4774,51 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 1300,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 474,51 грн. - за Договором про споживчий кредит №3726904 від 19.09.2021, в розмірі - 71390,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 10000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 61390,00 грн. Згідно з умовами Договорів позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Разом з тим, станом на день звернення до суду заборгованість за Договорами в частині повернення тіла кредиту відповідачем у добровільному порядку не сплачено, а тому позовна вимога про стягнення із відповідача на користь позивача тіла кредиту \~за Договором позики №2384202990-132558 від 09.10.2021 в сумі 3500,00 грн, за \~Договором \~позики \~№3187974\~від 17.09.2021\~ в\~сумі 1300\~грн.,\~за Договором\~про споживчий\~кредит №3726904\~від 19.09.2021\~в сумі\~10000\~грн.,\~ підлягає задоволенню повністю. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги за\~Договором позики №2384202990-132558 від 09.10.2021, в розмірі 17464,00 грн. Як вбачається з умов Договору позики №2384202990-132558 від 09.10.2021, відповідач отримав позику в розмірі 3500,00 грн. зі сплатою процентів, строком на 20 днів. Згідно графіку розрахунку (додаток до договору позики №2384202990-132558\~від 09.10.2021)\~проценти \~нараховані на\~строк дії\~кредиту \~20\~днів становлять\~ 1360\~грн.\~ Таким чином, за умовами Договору позики №2384202990-132558 від 09.10.2021сторони погодили строк його дії - 20 днів, тому саме із зазначеної дати кредитодавець не мав права нараховувати проценти за користування кредитом. З відомостей про щоденні нарахування та погашення судом встановлено, що після закінчення строку дії Договору позики №2384202990-132558 від 09.10.2021, кредитором нараховувалися проценти після закінчення строку дії договору. Як вбачається з умов Договору позики №3187974 від 17.09.2021 , відповідач отримав позику в розмірі 1300,00 грн. зі сплатою процентів, строком на 30 днів. Згідно розрахунку за Договором позики №3187974\~від 17.09.2021 (додаток №1 до договору)\~проценти \~нараховані на\~строк дії\~договору \~30\~днів,\~ становлять\~ 582,08\~грн.\~ Таким чином, за умовами Договору позики №3187974 від 17.09.2021 сторони погодили строк його дії - 30 днів, тому саме із зазначеної дати кредитодавець не мав права нараховувати проценти за користування кредитом. З відомостей про щоденні нарахування та погашення судом встановлено, що після закінчення строку дії Договору позики Договору позики №3187974 від 17.09.2021, кредитором нараховувалися проценти після закінчення строку дії договору. Як вбачається з умов Договору про споживчий кредит №3726904 від 19.09.2021, в розмірі - 71390,00, відповідач отримав кредит в розмірі 10000,00 грн. зі сплатою процентів, строком на 30 днів. Згідно графіку платежів за Договором про споживчий кредит №3726904 від 19.09.2021 (додаток №1 до договору)\~проценти \~нараховані на\~строк дії\~договору \~30\~днів,\~ становлять\~ 1890,00\~грн.\~ Таким чином, за умовами Договору про споживчий кредит №3726904 від 19.09.2021 сторони погодили строк його дії - 30 днів, тому саме із зазначеної дати кредитодавець не мав права нараховувати проценти за користування кредитом. З відомостей про щоденні нарахування та погашення судом встановлено, що після закінчення строку дії Договору про споживчий кредит №3726904 від 19.09.2021, кредитором нараховувалися проценти після закінчення строку дії договору. Тобто, право нараховувати проценти за користування позикою припинилося зі спливом строку дії вищезазначених договорів, а тому, після закінчення строку дії договорів (Договору позики №2384202990-132558 від 09.10.2021 з 30.10.2021; Договору позики №3187974 від 17.09.2021 з 17.10.2021; Договору про споживчий кредит №3726904 від 19.09.2021 - з 20.10.2021), позикодавці не мали права нараховувати проценти за користування кредитами. Відповідно, таке право відсутнє і у позивача, як правонаступника, до якого перейшло право грошової вимоги до відповідача. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України вказує, що щомісячна виплата процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосована лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зробила висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Подібні правові висновки викладено також в постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16, від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України). Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно зст. 1050 ЦК України. Відтак, суд вважає безпідставним нарахування процентів після спливу терміну кредитування, передбаченого умовами Договору позики №2384202990-132558 від 09.10.2021; Договору позики №3187974 від 17.09.2021; Договору про споживчий кредит №3726904 від 19.09.2021 . Оскільки [PERSON] свої зобов`язання відповідно до умовами Договорів належним чином не виконував, не повернув Кредитодавцю отриманої суми у вигляді тіла кредиту , в зв`язку з чим згідно умов договору нараховуються проценти за кожний день користування позикою, кредитом, упродовж строку дії договорів. Таким чином, сума заборгованості за Договором позики №2384202990-132558 від 09.10.2021, отриманого [PERSON] від ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС», на дату закінчення строку дії договору становить 4860 грн, з них 3500 грн тіло кредиту; 1360 грн. проценти. Сума заборгованості за Договором позики №3187974 від 17.09.2021, отриманого [PERSON] від ТОВ «МАНІФОЮ», на дату закінчення строку дії договору становить 1882,08 грн, з них 1300 грн тіло кредиту; 582,08 грн. проценти. Сума заборгованості за Договором про споживчий кредит №3726904 від 19.09.2021, отриманого [PERSON] від ТОВ «МІЛОАН», на дату закінчення строку дії договору становить 11890 грн, з них 10000 грн тіло кредиту; 1890 грн. проценти. З огляду на те, що отримані та використані відповідачем кошти у добровільному порядку та в повному обсязі ним не були повернуті, суд стягує з відповідача на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» загальну заборгованість за Договором позики №2384202990-132558 від 09.10.2021, в розмірі 4860 грн, з них: 3500 грн тіло кредиту; 1360 грн. проценти; за Договором позики №3187974 від 17.09.2021, в розмірі 1882,08 грн, з них: 1300 грн тіло кредиту; 582,08 грн. проценти; за Договором про споживчий кредит №3726904 від 19.09.2021, в розмірі 11890 грн, з них: 10000 грн тіло кредиту; 1890 грн. проценти. Щодо судових витрат, то судом встановлено наступне. Стосовно вимоги про стягнення 25000,00 грн витрат на професійну правову допомогу суд зазначає наступне. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України). Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Так, згідно з ч. 2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 3 ст.141ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.141 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження факту понесених судових витрат та підтвердження повноважень адвоката, стороною позивача були надані для суду такі докази: договір про надання правової (правничої) допомоги від 02 вересня 2024 року №02-09/2024-8; заявку на надання юридичої допомоги №19 від 02.06.2025; Витяг з Акту №10 про надання юридичної допомоги від 30.06.2025. Так, у Витягу з Акту №10 про надання юридичної допомоги від 30.06.2025 вказано, що адвокатом надано позивачу правову допомогу (послуги), які складаються з: 4000 гривень - надання усної консультації ( за дві години); 3000 гривень - письмова консультація ( вивчення документації Клієнта з посиланням на нормативно-правові акти та підготовкою аналітичної довідки щодо судової практики); 18000 гривень - складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду ( за шість годин). Загальна сума, яку позивач мав сплатити за надані адвокатом послуги становить - 25000 гривень. Згідно із ст. ст. 1, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги це домовленість за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договором про надання правової допомоги. У рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East\Alliance Limited про ти України" (заява №19336/04, п. 269) вказує, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 19 лютого 2020 року Великою Палатою Верховного Суду прийнято додаткову постанову у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19), де зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом з тим, чинне цивільне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги,входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 21 грудня 2001 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21). У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертоюстатті 137 ЦПК України. Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial