Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 09.04.2025 позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] , згідно з яким, посилаючись на поважність причин пропуску нею строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] , просила ухвалити судове рішення про визначення їй додаткового строку, тривалістю один місяць, для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після її смерті. Позивачка зазначила, що вона є спадкоємницею за законом за правом представлення - сина спадкодавця [PERSON] - [PERSON] , який помер [INFO] , тобто до відкриття спадщини. Окрім позивачки, спадкоємцями [PERSON] є ще її один онук, відповідач у справі [PERSON] , який з позивачкою є зведеними братом і сестрою по лінії батька, а також рідна тітка позивачки, дочка спадкодавиці, відповідачка [PERSON] . В обґрунтування поважності причин пропуску подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, позивачка посилається на те, що їй не було відомо про смерть своєї бабусі, а відтак про відкриття спадщини після її смерті. Зазначила, що її родичі, у тому числі відповідачі, які проживали в одному селі з бабусею не повідомили позивачку про її смерть. Про смерть бабусі вона дізналася випадково на початку лютого 2025 року. Після чого відразу, вперше, 11.02.2025, саме її представник-адвокат Галишин А.В. звернувся до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русак Л.А. з запитом про надання інформації про відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] , але нотаріус повідомила, що таку інформацію вона може надати лише спадкоємцям. Безпосередньо сама позивачка звернулася до цього нотаріуса лише у травні 2025 року, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину у зв`язку із пропуском нею шестимісячного строку для прийняття спадщини. Вважає, що необізнаність про смерть бабусі призвела до того, що вона з поважних причин пропустила строк для прийняття її спадщини, тому вона просила суд зважити на цю обставину та визначити їй додатковий строк для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 09.04.2025 вперше позов надійшов до Криворізького районного суду Дніпропетровської області (а.с.17); 22.04.2025 за ухвалою вказаного суду позов залишено без руху (а.с.25-27); 06.05.2025 до Криворізького районного суду Дніпропетровської області надійшла заява від позивачки з додатками про усунення недоліків свого позову (а.с.29-35); 09.05.2025 за ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області позовну заяву направлено для розгляду за підсудністю до Софіївського районного суду Дніпропетровської області (а.с.36-38); 13.06.2025 позов надійшов до Софіївського районного суду Дніпропетровської області та розподілений судді цього суду Томинцю О.В. (а.с.45-51); 17.06.2025 за ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження (а.с.52); Крім того, за вищевказаною ухвалою суду витребувано у приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русак Л.А. копію спадкової справи після смерті [PERSON] (а.с.62-113); 11.08.2025 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в обґрунтування якого останній вказав, що позивачка не надала жодних доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску нею строку для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, адже відсутність інформації про смерть спадкодавця саме по собі не є підставою визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Наголосив, що позивачка [PERSON] на протязі 15-ти років не спілкувалася у будь-який спосіб ні з бабусею коли вона була ще живою, ні з ним, як її рідним братом по лінії батька. Постійним доглядом бабусі займався саме відповідач, поки разом з нею проживав до 18 років та тітка, відповідачка у справі [PERSON] . У зв`язку з викладеним просив у задоволенні позовних вимог позивачки відмовити (а.с.128-131); 02.09.2025 за ухвалою суду підготовче судове засідання закрито і справу призначено до судового розгляду (а.с.147). Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Галишин А.В. у судовому засіданні, посилаючись на обставини та доводи зазначені у позові, заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити. Додатково позивачка пояснила, що про смерть бабусі [PERSON] вона дізналася 02.02.2025 по телефону від її сестри [PERSON] , після чого вона звернулася до адвоката Галишина А.В., який за її представництва 12.02.2025 звернувся до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Русак Л.А. про надання інформації про відкриту спадкову справу після смерті її бабусі. У березні 2025 року до неї зателефонувала згаданий нотаріус та повідомила, що частка у спадщині, на яку вона може претендувати, незначна і що краще їй домовитися з іншими спадкоємцями про грошову компенсацію своєї частки. [PERSON] наголосила, що вона намагалася зв`язатися з бабусею за час її життя, але вона не мала відповідних контактів ні з нею, ні з іншими родичами. Вона знала адресу місця проживання бабусі, але відвідати її за увесь цей час не мала можливості, оскільки вона має власну дитину, 2016 року народження, яку вона виховує одна, дитина часто хворіє і потребує періодичного медичного спостереження та лікування. Надалі, після повномасштабного вторгнення, вона боялася їхати до бабусі на Дніпропетровщину, так як цей регіон постійно піддавався обстрілам. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] заперечували проти задоволення позовних вимог. Пояснили, що вони не повідомили позивачку про смерть її бабусі через те, що не мали з нею жодного контакту. Їм було відомо лише те, що вона проживає у м. Дрогобичі Львівської області, але конкретної її адреси вони не знали. З цих підстав, а також через те, що вони вважали, що позивачка не має передумов претендувати на спадщину бабусі, вони не повідомили про позивачку нотаріусу, коли зверталися до останньої з заявами про прийняття спадщини. Наголосили, що позивачка відвідувала бабусю ще маленькою. 10-15 років тому, коли позивачка вже була дорослою, відповідач [PERSON] знайшов її у соціальній мережі та намагався з нею відновити родичання, так як вона була його неповнорідною сестрою, але це спілкування тривало не довго і позивачка згадала про них лише після смерті бабусі, коли необхідно було ділити її спадкове майно. При цьому зазначили, що після смерті бабусі зі спадкового майна залишилася лише її скромна хата по [ADDRESS] . Також зазначили, що після смерті бабусі залишився проживати у цій хаті ще дід [PERSON] , 1944 р.н. за яким доглядає саме відповідач [PERSON] , а тому вважають напрочуд несправедливим поділ цього спадкового майна (хати) між ним та позивачкою, яка участі у догляді баби, а тепер діда зовсім не приймала. Третя особа без самостійних вимог, приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русак Л.А. на виклик суду на судовий розгляд справи не з`явилася, хоча про дату, час та місце його проведення повідомлявся завчасно належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомила, своїх пояснень по суті спору, чи розгляду справи без її участі до суду не подавала. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом установлено, що [INFO] , у віці 78 років, у селі Трудолюбівка Криворізького (Софіївського) району Дніпропетровської області померла [PERSON] (а.с.11). Як видно із копії спадкової справи № 76/2024, заведеної приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русак Л.А., після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема на земельну ділянку, площею 5,8781 га, за кадастровим № 1225285500:01:016:0017, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новоюлівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області та однокімнатна квартира по [ADDRESS] (а.с.83,104-105). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 11.01.2018 секретарем виконавчого комітету Новоюлівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області Потапенко А.І. за р./№ 3, згідно з яким згадану вище земельну ділянку вона заповіла дочці, відповідачці у справі [PERSON] (а.с.70). З заявою про прийняття спадщини на підставі вищевказаного заповіту після смерті [PERSON] 30.10.2024 звернулася згадана вище дочка [PERSON] (а.с.63, 65, 99-100), а також 11.11.2024 її онук, відповідач у справі [PERSON] , як спадкоємець за законом за правом представлення після смерті свого батька [PERSON] (сина [PERSON] ), який помер [INFO] , тобто до відкриття спадщини (а.с.75-79). Як видно з довідки виконкому Софіївської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області від 29.10.2024, що також міститься у матеріалах спадкової справи, на день смерті спадкодавця [PERSON] разом з нею у житловому будинку по [ADDRESS] проживав та був зареєстрований лише її чоловік [PERSON] , [INFO] (а.с.69,97-98). Крім того, [PERSON] , а також відповідачка [PERSON] , кожний окремо, надали нотаріусу 14.11.2024 та відповідно 30.10.2024 зави про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] на користь онука померлого відповідача [PERSON] (а.с.64, 81). 28.01.2025 відповідачці [PERSON] було видане вищевказаним приватним нотаріусом свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 5,8781 га, за кадастровим № 1225285500:01:016:0017 (а.с.108). 11.02.2025 до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Русак Л.А., в інтересах позивачки [PERSON] , як іншої спадкоємниці за законом за правом представлення після смерті свого батька [PERSON] (сина [PERSON] ), який помер [INFO] , тобто до відкриття спадщини (а.с.6-8, 12), звернувся її представник адвокат Галишин А.В. з запитом про отримання інформації про наявність відкритої спадкової справи після смерті [PERSON] . Проте нотаріус відмовила у надані адвокату такої інформації, посилаючись на нотаріальну таємницю, яка згідно положень ст. 8 Закону України «Про нотаріат» може бути відкрита за умови звернення до нотаріуса безпосередньо самого спадкоємця (а.с.12, 13). 07.05.2025 з заявою про видачу свідоцтва про права на спадщину за законом після смерті [PERSON] до названого нотаріуса звернулася і позивачка [PERSON] (а.с. 111). Проте, як видно з постанови цього нотаріуса від 07.05.2025, позивачці було відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії у зв`язку з тим, що вона пропустила 6-місячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с.113). З показань свідка [PERSON] , дочки відповідачки [PERSON] , у судовому засіданні установлено, що батьки позивачки розлучилися ще 26 років тому, тобто коли [PERSON] була ще зовсім маленькою, після цього її батько [PERSON] повернувся проживати до своїх батьків у с. Трудолюбівка Криворізького (Софіївського) району Дніпропетровської області, де створив нову сім`ю з іншою жінкою з якою у них народився [INFO] відповідач [PERSON] . Після розлучення батьків позивачки, остання разом з матір`ю залишилася проживати у м. Дрогобич Львівської області. [PERSON] , після загибелі [INFO] батька [PERSON] , як стала дорослою не спілкувалася з родиною батька. Будь-які контакти з нею були відсутні. Мати позивачки достеменно знала, де проживають дід і баба колишнього чоловіка, проте [PERSON] у дорослому віці жодного разу їх не відвідувала. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша\~статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої\~статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах:\~від 04 листопада 2015 року 6-1486цс15 та від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 26 червня\~2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 жовтня\~2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19), від 30 червня 2020 року\~у справі № 431/5782/17 (провадження № 61-43817св18), від 25 лютого 2021 року\~у справі № 712/4362/18 (провадження № 61-9543св20), від 17 червня 2021 року у справі № 484/1626/20 (провадження № 61-18752св20). У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272\~ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними». Згідно із частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час судового розгляду справи позивачкою та її представником не надано жодних доводів та доказів про існування об`єктивних, непереборних і істотних труднощів для своєчасного прийняття спадщини після смерті батька, адже сама по собі відсутність інформації про смерть батька не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини після його смерті. Крім того, позивачка не надала доказів, що вона довідалася про смерть батька саме 02.02.2025. [PERSON] під час розгляду справи не заперечувала того, що вона понад десять років не спілкувалася з бабусею та дідом по лінії батька. Доводи позивачки, що окрім того, що вона не мала будь-яких контактних телефонів бабусі чи її родичів, вона також не мала часу навідати її за життя за місцем постійного проживання через те, що є розлученою і самостійно виховує дитину, яка має певні вади здоров`я, на переконання суду є неспроможними, оскільки по-перше, ці доводи не підтверджено відповідними доказами, а по-друге, з урахуванням навіть загрози для життя під час повномасштабного вторгнення РФ на територію України, на яку також посилалася позивачка, ці обставини не можуть бути виправданням у цілковитій відсутності спілкування зі своїми бабою та дідом, зважаючи на те, що позивачка планувала претендувати на спадщину після їх смерті. Так [PERSON] , або принаймні її мати, колишня невістка спадкодавці [PERSON] , достеменно знала точну адресу місця постійного проживання бабусі, проте не підтримувала з нею зв`язку навіть шляхом листування за допомогою засобів поштового зв`язку. Посилання представника позивача про не вчинення приватним нотаріусом всіх належних дій для закликання інших спадкоємців для прийняття спадщини суд знаходить неспроможними з огляду на таке. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за №296/5, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту та повідомляє про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Проте судом не було\~\~встановлено, а позивачем не доведено, що нотаріусу було відомо про спадкоємця за правом представлення [PERSON] , її місце проживання або роботи. До того ж нотаріус вправі, а не зобов`язаний робити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. З матеріалів спадкової справи суд встановив, що відповідачі у своїх заявах про прийняття спадщини зазначили про існування іншого спадкоємця без зазначення його найменування, адреси та роботи. При цьому, жодним нормативно-правовим актом не покладено на спадкоємців відповідний обов`язок щодо зазначення інших спадкоємців, а такі їхні дії також не свідчать про поважність причин пропуску строку позивачем з огляду нате, що як встановлено під час розгляду справи, вони не знали, ані її адреси місця проживання, ані телефону. До того ж, як повідомили відповідачі у судовому засіданні вони також не знали, що позивачка може успадкувати спадщину за правом представлення. Верховний Суд у постанові від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 вказав на те, що апелювання на недобросовісність поведінки іншого спадкоємця щодо ненадання відомостей про відкриття спадщини, є безпідставними, оскільки це також не свідчить про поважність причин пропуску строку і не є перешкодою на вчинення спадкоємцем дій по прийняттю спадщини відповідно до норм цивільного права. З огляду на викладене, необізнаність позивачки про смерть батька за відсутності об`єктивних, непереборних і істотних труднощів для подачі заяви про прийняття спадщини, не є підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, а тому у задоволенні позовних вимог [PERSON] належить відмовити. Розподіл судових витрат. Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою позовних вимог позивачки у повному обсязі, судові витрати, які вона понесла за їх пред`явлення, слід віднести на її рахунок.\~\~\~

Outcome: dismissed