Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

У серпні 2025 року [PERSON] звернулася до Святошинського районного суду міста Києва із заявою, в якій просить встановити факт її проживання однією сім`єю (без реєстрації шлюбу) із [PERSON] як дружини та чоловіка у період часу з 15.10.2022 року по 23.06.2024 року. Свої вимоги мотивувала тим, що перебувала із [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням суду від 04.10.2022 року. Шлюб було розірвано через непорозуміння, які виникли у зв`язку із потраплянням чоловіка заявниці за грати. Однак, у подальшому шлюбні відносини між подружжям було відновлено, вони продовжили проживати разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу, виховувати дитину заявниці, вести спільне господарство, займатися спільним побутом. Шлюб не реєстрували, оскільки вважали, що оформлення стосунків не має значення. [PERSON] планував усиновити дитину заявниці, після того як її біологічного батька було позбавлено батьківських прав. Заявниця вказує, що займалася похованням батьків [PERSON] , оскільки він на той час перебував у виправній колонії. Проте, [INFO] [PERSON] помер, його похованням займалась заявниця та її дочка, інших родичів він не має. 07.11.2024 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON] . Заявниця вказує на те, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з [PERSON] їй необхідно для прийняття спадщини, що залишилася після смерті її чоловіка, а саме квартири в якій проживало подружжя, а наразі проживає сама заявниця в [ADDRESS] . На підставі викладеного заяву просить задовольнити. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 12 вересня 2025 року заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. 17 вересня 2025 року від представника заявника - адвоката Калініченко О.В. надійшла заява про усунення недоліків до якої долучено квитанцію про сплату судового збору. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 22 вересня 2025 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження з призначенням судового засідання. Витребувано у приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Савельєвої Г.В. належним чином завірені матеріали спадкової справи №55/2024 (номер у спадковому реєстрі 73252876), заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . 16 жовтня 2025 року на адресу Святошинського районного суду міста Києва від приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Савельєвої Г. В. надійшли належним чином завірені матеріали спадкової справи №55/2024 (номер у спадковому реєстрі 73252876), заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Заявниця та її представник у судове засідання не з`явились, представник заявника подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити. Заінтересована особа, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, у судове засідання явку свого представника не забезпечила. За допомогою підсистеми «Електронний суд» представником заінтересованої особи направлено клопотання про відкладення справи, у зв`язку занятістю в іншому суді та процесі. Суд, розглянувши вказане клопотання, відмовляє у відкладенні розгляду справи, оскільки представником не надано жодного доказу на підтвердження причин своєї неявки. Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 24 жовтня 2024 року у справі №752/8103/13-ц (провадження № 61-6892св23) вказав, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (див. постанову Верховного Суду від 03 травня 2022 року у справі № 520/5386/15-ц). Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відтак, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду заяви по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із неявкою учасників справи у судове засідання. Дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов наступного. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною другою цієї ж статті встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Відповідно ч.ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Конституційним Судом України у рішенні від 03 червня 1999 року за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, участі у витратах на утримання житла, його ремонт. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. При цьому, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із подружжя, свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що подружжя вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який було зареєстровано 18.07.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №722. 27.03.2012 року [PERSON] був засуджений Деснянським районним судом міста Києва до 11 років позбавлення волі за ст. 187 ч. 3 КК України. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.06.2005 року [PERSON] помер [INFO] . Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21.05.2010 року, [PERSON] померла [INFO] . Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 04.10.2022 року розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] 18.07.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №722. Рішення суду набрало законної сили 04 листопада 2022 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 01.07.2024 року Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , актовий запис про смерть №10645. За життя [PERSON] успадкував після смерті своїх батьків [PERSON] та [PERSON] належні їм частки квартири [ADDRESS] , однак спадщину у визначеному законом порядку не оформив, свідоцтво про прийняття спадщини за законом не отримував. 07 листопада 2025 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Савельєвої Г.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON] (спадкова справа №55/2024, заведена після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] ). У ході розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] після розірвання шлюбу продовжили проживати однією сім`єю, виховувати дитину [PERSON] під попереднього шлюбу, піклуватися один про одного як подружжя. [PERSON] займалася похованням батьків [PERSON] , утримувала належну йому на праві власності квартиру, укладала необхідні договори, зокрема сплачувала комунальні послуги. Шлюб подружжя у встановленому законом порядку повторно не реєструвало. Суд зауважує, що із встановлених обставин вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі у період з 18.07.2013 року по 04.11.2022 року. Відтак, вимоги заявниці щодо встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з [PERSON] у період з 15.10.2022 року по 04.11.2022 року суперечать вимогам закону, а тому не підлягають задоволенню, оскільки у вказаний період подружжя перебувало у зареєстрованому шлюбі. Разом з тим судом встановлено, що у період з 04.11.2022 року по 23.06.2024 року [PERSON] та [PERSON] продовжували проживати однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. За змістом статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Заявницею на обґрунтування доводів щодо проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з [PERSON] надано достатньо доказів, які у своїй сукупності підтверджують факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, наявність у них спільного побуту, взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю. Докази, надані заявницею, на думку суду, відповідають критерію достовірності, підтверджують ті події, які існували, що є предметом доказування у цій справі. Отже, аналізуючи вищевикладені обставини, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить висновку про доведеність факту проживання заявника однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу з моменту розірвання шлюбу між подружжям ( [INFO] ) до дня смерті [PERSON] ( [INFO] ). Вирішуючи питання про те, чи матиме встановлення цього факту юридичне значення для заявниці, тобто чи породжує він виникнення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків суд виходить з наступного. Так, після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, заяву про отримання спадщини у визначений законом строк було подано лише [PERSON] . Однак, за відсутності документального підтвердження факту проживання однією сім`єю, який ніяким іншим чином, ніж судовим рішення підтверджений бути не може, заявниця позбавлена права щодо реалізації свого права на спадщину після смерті її чоловіка. Доказів на підтвердження того, що після розірвання шлюбу з [PERSON] . [PERSON] перебув у зареєстрованому шлюбі з будь-якою іншою особою у матеріалах справи відсутні. Оскільки відносини між подружжям мають, насамперед, глибоко особистий характер, то й правовому регулюванню особистих немайнових відносин у сімейному праві надається особливе значення. Суспільні зв`язки, що складаються в сім`ї, є глибоко особистими, багато в чому інтимними і ґрунтуються на почуттях любові та взаємної прихильності. Проте велика кількість особистих відносин між подружжям знаходиться поза сферою правового регулювання. В силу своєї делікатності та інтимності вони не піддаються зовнішньому впливу, що вказує на їх особливий характер. До особистих немайнових прав подружжя СК України відносить ті, які є найбільш важливими та на які можна впливати нормами сімейного права. Це право на материнство та батьківство; право на повагу до своєї індивідуальності; право на духовний розвиток; право на зміну прізвища; право на розподіл обов`язків та спільне вирішення питань життя сім`ї; право на особисту свободу. Загальними засадами регулювання особистих немайнових відносин між подружжям згідно зі ст. 7 СК України є здійснення їх з урахуванням права на таємницю особистого життя подружжя, права кожного з них на особисту свободу та неприпустимість свавільного втручання в сімейне життя; відсутність привілеїв чи обмежень кожного із подружжя за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками; здійснення прав та обов`язків кожним із подружжя на рівних засадах. Цей принцип базується на загальних положеннях ст. 24 Конституції України й означає право кожного з подружжя на особисту свободу; спільне вирішення питань материнства, батьківства, виховання й освіти дітей, інших питань життя сім`ї; право кожного з подружжя на повагу до своєї індивідуальності; обов`язок подружжя щодо побудови сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, спільної турботи про матеріальне забезпечення сім`ї та розвиток дітей. Відтак, первісним чинником з метою визначення, чи перебувають особи у відносинах, тотожних загальновизнаному поняттю сім`ї, є встановлення наявності у осіб спільних особистих немайнових прав та обов`язків - врегульованих нормами сімейного права відносин стосовно особистих немайнових благ та інтересів осіб, які перебувають у шлюбі. Встановлення вказаного факту заявниці необхідне саме для здійснення права щодо отримання спадщини після смерті [PERSON] . При цьому чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації окрім судового. Лише суд вправі оцінювати докази, які подаються на підтвердження цього факту. Враховуючи викладене, сукупність поданих доказів, що підтверджують факт, про встановлення якого просить заявник, те, що він має значення для виникнення особистих майнових прав заявниці, притаманних одному з подружжя, а також те, що іншого порядку встановлення фактів не передбачено, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial