Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», позивач) первинно звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжяіз позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, яка виникла на підставі Договору позики № 2628539096 від 29.06.2019 року. В ході розгляду справи встановлено, що банківська карта № [NUMBER] , на яку були перераховані грошові кошти за договором № 2628539096належить не [PERSON] , а іншій особі [PERSON] . У заяві про зміну підстав позову вказано, що [PERSON] отримав від ТОВ «ІНФІНАНС» (правонаступником прав та обов`язків якого є ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») грошові кошти без правової підстави (відсутність укладеного договору про надання коштів у позику) за рахунок іншої особи (потерпілої), у зв`язку з чим у позивача існують всі правові підстави для стягнення з відповідача грошових коштів на підставі ст. 1212 ЦК України. Просить стягнути безпідставно набуті кошти в розмірі 4800,00 гривень, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 гривень та 17000,00 гривень витрат на правничу допомогу. Ухвалою суду від 10.03.2025 року вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» у судове засідання не з`явилася, надала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, заяву про зміну підстав позову підтримала та просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади, що відповідає положенням частини 11 статті 128 ЦПК України. Відповідач правом подачі відзив на позовну заяву не скористався. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судомвстановлено, що 29.06.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» та [PERSON] був укладений електронний Договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0507447454, підписаний електронним підписом вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України. Відповідно до умов цього Договору, позичальнику надано кредит в сумі 4800,00 гривень. 14 липня 2021року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №14-07/21, відповідно до якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за Договорами позики, у т.ч. за договором позики №0507447454від 29.06.2019 року, що укладений між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за договором позики №0507447454 від 29.06.2019 року, що укладений між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] . Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги за договором позики №0507447454 від 29.06.2019 року. Згідно витребуваної інформації від Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», грошові кошти за даним договором перераховані на банківську карту Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» № [NUMBER] , яка емітована на ім`я [PERSON] . З вищевикладених фактичних обставин справи та наявних доказів слід дійти висновку, що [PERSON] набув (отримав) грошові кошти за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Аналіз статті 1212 ЦК України вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. У даному випадку договір між сторонами не був укладений, тобто правова підстава передачі коштів у момент їх передачі відсутня, до правовідносин застосовується стаття 1212 ЦК України. Аналогічна правова позиція повною мірою відповідає позиції, викладеній у постанові КЦС ВС від 20 березня 2019 року у справі №607/5422/16-ц. Зважаючи на те, що фактично грошові кошти було отримані від ТОВ «ІНФІНАНС» не [PERSON] , а [PERSON] , а ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги в частині повернення безпідставно набутих коштів з відповідача, з урахуванням чого позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. За правилами ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Згідно ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На виконання вказаних вимог закону позивачем надано: Договір № 02-01/2023 про надання правової допомоги від 02.01.2023 року з переліком видів послуг, Заявку на надання юридичної допомоги № 273 від 26.04.2024 року та Витяг з Акту № 3 про надання юридичної допомоги від 03.04.2024 року з описом та вартістю наданих послуг. Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, склад та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи, а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 17000,00 гривень є співмірною з фактичним обсягом наданих послуг. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028,00 гривень, сплачений відповідно до платіжної інструкції.

Outcome: approved