Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Буринська міська рада, як орган опіки та піклування в інтересах малолітньої дитини [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов мотивує тим, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] [INFO] . Батьком дитини записаний [PERSON] , [INFO] , відносно якого зафіксовано факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, що унеможливлює участь батька у вихованні, утриманні дитини та повноцінному виконанні батьківських обов`язків. Мати [PERSON] не виконує батьківських обов`язків, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні дитини. Малолітній [PERSON] проживає з бабусею [PERSON] , яка самостійно вирішує питання щодо виховання та розвитку дитини, без участі та підтримки матері. Відповідачка ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, підготовкою до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. 19.05.2025 року на комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Буринської міської ради розглядалося питання надання висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, на яку вона була запрошена, проте вона не з`явилася. На підставі викладеного, позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] . Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 24.07.2025 року було відкрито провадження у даній справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 19.09.2025 року було закрито підготовче провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала з викладених у ньому підстав та просила його задовольнити. Відповідачка [PERSON] не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав та пояснила, що раніше проживала разом із чоловіком та сином [PERSON] у своєї свекрухи [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Однак, після того як у 2022 році чоловік потрапив у полон, поїхала на заробітки у Польщу, де перебувала близько шести місяців, а син залишився із її свекрухою. Коли повернулась в Україну то почала проживати в м. Конотоп, де винаймає житло, оскільки із свекрухою має неприязні відносини та в м. Буринь складно знайти роботу. Спочатку вона забрала сина проживати до себе в м. Конотоп, однак він побувши в неї один тиждень, вирішив проживати з бабусею, оскільки не захотів її залишати саму. Вона відвідує сина 1-2 рази на місяць та майже щодня спілкується з ним по телефону та цікавиться його життям та навчанням, однак батьківські збори не відвідує, так як проживає в іншому місті, а тому вихованням сина в основному займається [PERSON] , з якою він проживає. Також, [PERSON] вказала, що поки працювала у Польщі то надавала [PERSON] кошти на утримання сина, однак на даний час їх не надає, оскільки немає постійної роботи, а свекруха отримує від держави соціальну допомогу на її чоловіка, який перебуває в полоні. Третя особа, на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] позов підтримала та просила задовольнити, пояснивши, що після того як її син у 2022 році потрапив у полон невістка [PERSON] поїхала на заробітки у Польщу, а внук [PERSON] з того часу залишився проживати разом з нею. Коли невістка повернулась із Польщі то почала проживати з іншим чоловіком в м. Конотоп, куди спочатку забрала сина. Однак, внук пробув в матері три дні та повернувся до неї в м. Буринь, пояснивши, що не хоче жити з матір`ю бо вона вживає алкогольні напої. Крім того, [PERSON] пояснила, що протягом останніх декількох років вона повністю опікується своїм внуком [PERSON] , займається його вихованням, навчанням, лікуванням та його утримує. Відповідачка вихованням свого сина не займається, школу не відвідує, жодної матеріальної допомоги на його утримання не дає, може приїхати до дитини один раз на місяць, а може один раз на пів року. Вся участь відповідачки у навчанні сина зводиться лише до телефонних дзвінків із запитанням як в нього справи у школі. Заслухавши пояснення учасників справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.10). [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 05.01.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Конотопу Конотопського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №01, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб (а.с.15). 08.05.2024 року Буринським районним судом Сумської області по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання онука [PERSON] , [INFO] на отримання онука [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.01.2024 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.25). Відповідно довідки про несплату аліментів виданої 08.07.2025 Буринським ВДВС у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції [PERSON] , вона дійсно не отримувала аліменти від [PERSON] з січня 2025 року по червень 2025 року згідно з виконавчим листом №574/37/24 від 08.05.2024 року Буринського районного суду Сумської області про стягнення аліментів на утримання [PERSON] у розмірі частини заробітку. Але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.21). Із довідок-розрахунків заборгованості по аліментам від 08.07.2025 боржник [PERSON] стягував [PERSON] , виданих Буринським ВДВС у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, слідує, що заборгованість [PERSON] по аліментах станом на 01.07.2025 року становить 52151,31 грн. (а.с.22, 23). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] від 08.05.2025 року, за зазначеною адресою проживають у мають постійне місце реєстрації: [PERSON] , [INFO] бабуся, [PERSON] , [INFO] онук. Умови проживання задовільні. У будинку чисто, забезпечено належні санітарно-гігієнічні умови. Є необхідні меблі, побутова техніка, одяг та взуття за сезоном. Продуктами харчування забезпечені. Дитина має власну кімнату, спальне місце, стіл для навчання, шкільне приладдя, мобільний телефон (а.с.26). Інформацією про залучення матері від 17.06.2025 №01-15/168, виданої Буринським міським ліцеєм №3 Буринської міської ради Сумської області, адміністрація закладу повідомляє, що мати учня 7 класу [PERSON] , [INFO] , [PERSON] не бере участі у вихованні та навчанні дитини, не супроводжує до закладу освіти, не допомагає з виконанням домашніх завдань. Не відвідує шкільні заходи, не спілкується з педагогами, з класним керівним ком. Не відвідує батьківські збори незалежно від формату їх проведення. Класний керівник не знайома з мамою учня. Безпосереднім вихованням [PERSON] займається бабуся [PERSON] (а.с.16). Відповідно до характеристики від 17.06.2025 №01-15/169 учня 7 класу Буринського міського ліцею №3 Буринської міської ради Сумської області [PERSON] , [INFO] , що проживає в [ADDRESS] , останній навчається закладі освіти з першого класу. Вихованням дитини займається бабуся. [PERSON] приділяє належну увагу вихованню онука, цікавиться життям класу та ліцею (а.с.17). Згідно письмових пояснень [PERSON] від 09.09.2025, яка проживає за адресою: [ADDRESS] , сусідки [PERSON] , вона запевняє, що внук [PERSON] проживає разом з бабусею яка його виховує. Внук навчається в 6 класі школа №3. Забезпечує його харчуванням, одягом, взуттям. Проводжає в школу. Бабуся займається належним вихованням внука (а.с.18). З письмових пояснень [PERSON] від 09.04.2025, який проживає за адресою: [ADDRESS] , сусіда [PERSON] , слідує, що він підтверджує, що [PERSON] опікується [PERSON] (своїм онуком який проживає разом з нею). Він ходить до школи. Усе у них добре. Ставлення до внука хороше (а.с.19). Органом опіки\~та піклування\~Буринської міської\~ради складено\~висновок про\~доцільність позбавлення\~батьківських [PERSON] \~відносно малолітнього\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] , який\~затверджений рішенням\~виконавчого комітету\~Буринської міської\~ради Сумської\~області від\~22.05.2025\~№137\~ (а.с.24, 27). Згідно вказаного висновку [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає, участі у догляді та вихованні не бере. Дитина проживає з бабусею [PERSON] , яка забезпечує йому належні умови життя, догляд, утримання виховання. На засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Буринської міської ради 19.05.2025, де розглядалося питання надання висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , мати дитини була запрошена, але не з`явилася. Орган опіки та піклування Буринської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вищезазначений висновок не є обов`язковим для суду (частини п`ять, шість статті 19 СК України), такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом. Відповідно до ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом ст.150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст.151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ч.1 ст.155\~СК\~України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1)\~не\~забрали\~дитину з\~пологового\~будинку\~або з\~іншого\~закладу\~охорони здоров`я\~без\~поважної\~причини і\~протягом\~шести\~місяців не\~виявляли\~щодо\~неї батьківського\~піклування; 2)\~ухиляються\~від\~виконання своїх\~обов`язків щодо\~виховання\~дитини\~та/або\~забезпечення\~здобуття\~нею повної\~загальної середньої\~освіти; 3)\~жорстоко\~поводяться\~з дитиною; 4)\~є\~хронічними алкоголіками\~або\~наркоманами;\~5)\~вдаються\~до\~будь-яких\~видів\~експлуатації дитини,\~примушують\~її\~до жебракування\~та\~бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У міжнародному та національному законодавстві (ст.3 Конвенції про права дитини 1989 року, ст.ст.51, 52 Конституції України, ст.ст.2-4, 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року) закріплено принципи пріоритету захисту прав та забезпечення інтересів дітей в усіх діях щодо них, у тому числі при вирішенні судових спорів. Відповідно до ст.8\~Конвенції\~про\~захист прав\~людини\~і\~основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні від 16.07.2015 року у справі «Мамчур проти України», оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Верховний Суд у постанові від 11.03.2020 у справі №638/16622/17 зробив висновок, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках за доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.81 цього Кодексу. Сукупність наданих позивачем доказів свідчить про факт неналежного виконання відповідачкою на час розгляду справи своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню своєї малолітньої дитини, яке проявлялось у відсутності належного піклування з боку матері про її фізичний і духовний розвиток. Згідно заяви [PERSON] , посвідченої 08.04.2025 року приватним нотаріусом Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Гавриленко Д.В. та зареєстрованої в реєстрі за №1180, [PERSON] дала свою згоду на усиновлення [PERSON] , [INFO] , та підтвердила, що від своїх батьківських прав щодо її малолітньої дитини вона відмовляється (а.с.20). Однак, в судовому засіданні судом встановлено, що [PERSON] продовжує спілкуватись із своїм сином, цікавиться його життям та навчанням, що не заперечувалось в судовому засіданні [PERSON] , з якою проживає малолітня дитина відповідачки. Також, суд вважає, що враховуючи надані відповідачкою в судовому засіданні пояснення, визнання нею позову ґрунтується на нерозумінні нею правових наслідків позбавлення батьківських прав, оскільки вона підтвердила, що бажає продовжувати примати участь у житті сина та спілкуватись із ним, а заяву про відмову від батьківських прав та згоду на усиновлення дитини підписала в нотаріуса, не читаючи, на прохання своєї свекрухи для отримання нею соціальних пільг та про чийсь намір усиновити [PERSON] їй нічого не відомо. Крім того, відповідно до ч. 2, 3 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є не право згідною, суперечить моральним засадам суспільства. Як на тому наголошено у постанові Верховного Суду від 29.11.2023 у справі № 607/15704/22 суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову. У постанові від 10.11.2023 у справі № 401/1944/22 Верховний Суд зазначив, що саме лише подання заяви про визнання позову у справі про позбавлення батьківських прав не може бути підставою для звільнення позивача від обов`язку надання інших доказів на підтвердження існування обставин, передбачених частиною першою статті 164 СК України для позбавлення батьківських прав. Таким чином, суд приходить до висновку, що визнання [PERSON] позову суперечить інтересам її малолітньої дитини, а тому підстави для прийняття визнання нею позову відсутні. На думку суду, з метою захисту якнайкращих інтересів дитини доцільним буде збереження зв`язку малолітнього [PERSON] із його матір`ю. Враховуючи викладене, оскільки позивачем не доведено, що [PERSON] свідомо та тривало, нехтуючи своїми батьківськими обов`язками, не спілкується з дитиною, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, суд приходить до висновку, що застосування до неї такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, є передчасним, в зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає. Водночас, суд вважає за доцільне попередити відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання сина [PERSON] , [INFO] . У разі небажання відповідача змінити своє ставлення до виконання батьківських обов`язків протягом тривалого часу, позивач не позбавлений права повторно звернутися до суду з позовом про позбавлення її батьківських прав.

Outcome: dismissed