Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

До Дунаєвецького районного суду Хмельницької області надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (далі позивач) до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з останнього заборгованість у сумі 14 927,99 грн за кредитним договором №850764088 від 16.12.2021 (далі кредитний договір), а також судовий збір у сумі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу у сумі 7 000,00 грн, зумовлені судовим розглядом вказаних позовних вимог. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що унаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за вказаним кредитним договором у нього виникла заборгованість перед первісним кредитором - товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». За результатами укладення ряду договорів факторингу, право вимоги за заборгованістю відповідача перед первісним кредитором перейшло до позивача через послідовні відступлення права вимоги від первісного кредитора до товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС», від останнього до товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС», а від нього до позивача. Як правову підставу для звернення до суду позивач зазначає норми Цивільного кодексу України щодо обов`язковості умов укладених договорів, обов`язковості виконання боржником узятих на себе зобов`язань за договором, правових наслідків відступлення права вимоги та особливостей укладення і виконання кредитних договорів; норми Закону України «Про споживче кредитування» щодо порядку укладення договорів та відступлення права вимоги; норми Закону України «Про електронну комерцію» щодо електронної форми договорів. Разом із поданням позову представник позивача заявив клопотання про розгляд справи без його участі. Ухвалою від 05.08.2025 Дунаєвецький районний суд Хмельницької області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цій справі, ухвалив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Від відповідача відзиву, заяв або клопотань не надійшло. Оскільки справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Разом з позовною заявою позивач подав клопотання про витребування доказів від акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - документів, що підтверджують факт перерахування грошових коштів первісним кредитором та зарахування їх на картковий рахунок відповідача, яке судом було задоволено. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінюючи докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Між товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі первісний кредитор) та відповідачем було укладено кредитний договір №850764088 від 16.12.2021 (далі кредитний договір), який є договором кредитної лінії та відноситься до договорів про споживчий кредит у розумінні Закону України «Про споживче кредитування». Вказаний кредитний договір укладено в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач самостійно за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний веб-сайт первісного кредитора, зареєструвався на даному сайті, створивши Особистий кабінет Позичальника, за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора заповнив та подав Заявку на отримання грошових коштів в кредит, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, реєстраційний номер облікової картки платника податків, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації. Після цього відповідач пройшов належну перевірку, ознайомився та підтвердив згоду з офертою, індивідуальною частиною кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику. Відповідно до умов кредитного договору первісний кредитор зобов`язався надати відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 5 700,00 грн (п`ять тисяч сімсот гривень) на умовах строковості, зворотності та платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов кредитного договору. Первісний кредитор надав перший транш за договором в сумі 5 700,00 грн одразу після укладення договору. За користування кредитом відповідач зобов`язаний був сплачувати проценти за ставкою визначеною в кредитному договорі. Вказаний вище кредитний договір був підписаний позичальником в електронній формі шляхом застосування електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора MNV478XM відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Після укладення кредитного договору первісний кредитор свої зобов`язання виконав і перерахував відповідачу грошові кошти в сумі 5 700,00 грн 16.12.2021, що підтверджується платіжним дорученням про перерахування коштів, а також довідкою та письмовими поясненнями первісного кредитора. Кошти було перераховано на банківську картку № [NUMBER] , яку відповідач вказав у заявці при укладенні кредитного договору. У подальшому відповідач виконував свої зобов`язання з повернення суми кредиту разом з процентними платежами лише частково. У зв`язку із зазначеним, станом на 15.02.2022 (дату відступлення права вимоги від первісного кредитора) сформувалась наступна заборгованість відповідача перед первісним кредитором за договором: заборгованість за основним боргом в сумі 5 700,00 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 8 737,14 грн, що разом становить 14 437,14 грн. Після закінчення строку кредиту первісний кредитор не здійснював нарахування процентів за користування кредитними коштами, не нараховував штрафні санкції та комісії. 28.11.2018 між товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (клієнт) та товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» (фактор) був укладений договір факторингу №28/1118-01. Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» є фінансовою установою, що підтверджується відповідними документами про державну реєстрацію та ліцензування. Відповідно до умов зазначеного договору клієнт відступив фактору, а фактор прийняв права вимоги та в їх оплату зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених договором. Згідно з умовами договору факторингу права вимоги перейшли від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимоги. 15.02.2022 сторони підписали Реєстр прав вимоги №173, згідно з яким від товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до відповідача. У період перебування права вимоги у товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» відповідач здійснив часткове погашення заборгованості. Згідно з розрахунком заборгованості, складеним товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС», 22.02.2022 від відповідача надійшов платіж у розмірі 880,00 грн. За період з 15.02.2022 по 30.05.2023 товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» нарахувало відсотки за користування кредитом у сумі 2 670,85 грн. Станом на 30.05.2023 заборгованість відповідача становила 14 927,99 грн, з яких 5 700,00 грн - основний борг та 9 227,99 грн - заборгованість за відсотками. 05.08.2020 між товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» (клієнт) та товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (фактор) було укладено договір факторингу №05/0820-01. Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» є фінансовою установою, що підтверджується відповідними документами. Згідно з умовами договору факторингу клієнт відступив фактору, а фактор прийняв права вимоги та в їх оплату зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених договором. 30.05.2023 сторони підписали Реєстр прав вимоги №9, за яким від товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» до товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №850764088 від 16.12.2021 у розмірі 14 927,99 грн, з яких 5 700,00 грн - основний борг та 9 227,99 грн - заборгованість за відсотками. 04.06.2025 між товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (клієнт) та позивачем (фактор) було укладено договір факторингу №04/06/25-Ю. Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» є фінансовою установою, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Згідно з умовами договору факторингу клієнт відступив фактору, а фактор прийняв права вимоги та в їх оплату зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених договором. Відповідно до умов договору перехід від товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників, після чого позивач став кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набув відповідні права вимоги. Згідно з випискою з особового рахунку на період 04.06.2025-25.06.2025, станом на дату подання позовної заяви на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості відповідача за кредитним договором. Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» не здійснювало жодних додаткових нарахувань за кредитним договором. Таким чином, унаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за вказаним кредитним договором у нього виникла заборгованість перед первісним кредитором. За результатами укладення між первісним кредитором, товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС», товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем відповідних договорів факторингу, право вимоги за заборгованістю відповідача перед первісним кредитором перейшло до позивача. Станом на дату подання позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем становить 14 927,99 грн, з яких 5 700,00 грн - основний борг та 9 227,99 грн - заборгованість за відсотками. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності відповідно до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України. Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого. Встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням відповідачем зобов`язань за укладеним ним кредитним договором та подальшим переходом права вимоги за цим договором до позивача. Вказані правовідносини є цивільно-правовими та регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про електронну комерцію». Статтею 6 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Статтею 205 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис»; електронного підпису одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Суд встановив, що кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем укладено в електронній формі з дотриманням вимог Закону України «Про електронну комерцію» шляхом підписання його відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Така форма укладення договору відповідає вимогам чинного законодавства та за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 Цивільного кодексу України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу України та відповідно до ст. 6 Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України). Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 Цивільного кодексу України). Відповідно до змісту ст. 526, 527, 530, 627, 628 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання на умовах, які ним визначені, а прийняті на себе контрагентами зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Первісний кредитор свої зобов`язання за укладеним договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти на умовах, передбачених договором. Факт надання кредиту підтверджується платіжним дорученням про перерахування коштів, довідкою та письмовими поясненнями первісного кредитора, інформацією, наданою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на виконання ухвали суду про витрбування доказів. Відповідач, отримавши кредитні кошти, був зобов`язаний в силу вимог ст. 629 та 1054 Цивільного кодексу України їх повернути на умовах та у строк, передбачений укладеним договором. При цьому, відповідач виконав свої зобов`язання лише частково, здійснивши платежі на загальну суму 1 150,00 грн (270,00 грн на користь первісного кредитора та 880,00 грн на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС»). Відповідач, у свою чергу, не сплатив своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що випливає з розрахунку заборгованості за договором, що наданий позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням ст. 617 Цивільного кодексу України. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За ч. 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні врегульовано Законом «Про споживче кредитування». Так, п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до п. 7-1 ч. 1 ст. 1 Закону «Про споживче кредитування» новий кредитор - особа, яка у встановленому законодавством порядку набула за цивільно-правовим договором або з інших підстав заміни кредитора у зобов`язанні право вимоги за договором про споживчий кредит або іншим договором, передбаченим ч. 2 ст. 3 цього Закону. Частиною 1 ст. 18 Закону «Про споживче кредитування» визначено, що відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Частиною 2 ст. 18 Закону «Про споживче кредитування» встановлено, що відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит допускається лише фінансовій установі. До нового кредитора переходять передбачені цим Законом зобов`язання кредитодавця, зокрема щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимоги щодо етичної поведінки) (ч. 3 ст. 18 Закону «Про споживче кредитування»). Виходячи із наведених правових норм, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, що підтверджені дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги слід задовольнити у заявленому розмірі 14 927,99 грн, що складається з основного боргу у розмірі 5 700,00 грн та процентів у розмірі 9 227,99 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України). Як вбачається із матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 2 422,40 грн. У зв`язку з тим, що позовні вимоги суд задовольняє, судовий збір стягується із відповідача. Що стосується заявлених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн, суд зазначає таке. Ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи в суді, суд враховує те, що дана цивільна справа є типовою справою про стягнення заборгованості за кредитним договором. Нормами Цивільного процесуального кодексу України передбачено співмірність гонорару адвоката, тобто заявлена адвокатом ціна своїх послуг повинна відповідати складності спору та об`єму робіт, часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт. Гонорар адвоката має бути розумним з урахуванням витраченого адвокатом часу. Витрати мають бути обґрунтованими, документи, що підтверджують витрати, мають бути складені належним чином. Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, а саме договір про надання правничої допомоги, додаткову угоду до договору правничої допомоги та акт приймання-передачі наданих послуг, враховуючи об`єм та характер наданих послуг, їх складність, суд доходить висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн відповідають критеріям реальності (їхньої дійсності і необхідності) та розумності їхнього розміру виходячи з конкретних обставин справи. Вказана сума на думку суду є об`єктивно обґрунтованою, доказів протилежного сторонами до справи не надано. Ураховуючи вищевикладене,

Outcome: approved