Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-26 00:00:00

19.06.2025 року позивач в особі свого представника за довіреністю Мєшнік Костянтина Ігоровича засобами поштового зв`язку звернувся до суду із заявою, в якій просив суд стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором без номеру від 25.03.2021 року у розмірі 12575,78 грн. станом на 08.04.2025 року, а також судові витрати за розгляд справи у суді у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн. Позивач також надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. В обгрунтування позову було зазначено, що 25.03.2021 року між позивачем та відповідачкою було укладено договір без номеру у порядку ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України на підставі анкети-заяви [PERSON] про приєднання до «Умов надання банківських послуг», «Тарифів банку», «Таблиці обчислення вартості кредиту» та «Паспорту споживчого кредиту», з якими відповідач ознайомився в письмовій формі. Своїм підписом у анкеті-заяві відповідачка підтвердила, що підписана нею заява разом з вищевикладеними документами складає між сторонами договір про надання банківських послуг, зокрема кредитний, зі сплатою на користь позивача процентів за користування кредитними коштами. Позивач вказав, що за умовами вказаного договору відповідачці було відкрито картковий рахунок. Позивач у повному обсязі виконав свої зобов`язання за кредитним договором, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених сторонами. Відповідачка в процесі користування кредитним рахунком не надала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, чим порушила вимоги статей 526, 527, 530, 610, 1054 ЦК України, тобто ухилилася від виконання взятих на себе зобов`язань, що стало підставою для звернення позивача до суду із даною позовною заявою. Ухвалою судді від 30.06.2025 року після уточнення місця проживання відповідачки справу було прийнято до провадження та відкрито спрощене позовне провадження по ній без повідомлення (виклику) сторін, наданий час сторонам по справі для подання усіх заяв по суті позову (а.с.43). Позивач та його представник вказану ухвалу отримали засобами електронного суду у порядку ч.5 ст.272 ЦПК України (а.с.45-46), а відповідачка у відповідності до вимог п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України (а.с.47). Заяви та клопотання від сторін не надходили та інші процесуальні дії у справі судом не застосовувалися. Відповідачка відзив на позовну заяву не подавала. Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами у межах строків, визначених ст.275 та ч.2 ст.279 ЦПК України. Можливість ухвалення заочного рішення в такому випадку не передбачена. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 25.03.2021 року [PERSON] підписала заяву-анкету відповідно до вимог ст.634 ЦК України, в якій підтвердила, що вона ознайомився з «Умовами надання банківських послуг», «Тарифами банку», «Таблицею обчислення вартості кредиту» та «Паспортом споживчого кредиту», які разом складають між відповідачкою та позивачем договір про надання банківських послуг (а.с.17). Позивач первинно при зверненні до суду, окрім заяви-анкети відповідача та розрахунку проведеної ним заборгованості відповідача (а.с.8-10), надав суду також пояснення до виписки про рух коштів на рахунку (а.с.11), «Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал банк» при надання банківських послуг щодо продуктів monobank від 24.11.2021 року (а.с.18-24), умови випуску платіжних карт «чорна картка monobank» (а.с.25-26), виписку про рахунку відповідача за період дії договору з 25.03.2021 року до 02.08.2023 року (а.с.12-14), довідку про видану картку до рахунку строком дії до 31.12.2030 року (а.с.15) та довідку про встановлення ліміту по виданій картці відповідачки (а.с.16). Вирішуючи справу по суті судом встановлено, що по виписці по рахунку, яка є належним доказом здійснення операцій по виданій відповідачці картці до 03.03.2023 року боргу не було. Після чого в межах кредитного ліміту відповідачка у період 03-05.03.2023 року здійснила 34 банківські операції, остання з яких переказ на іншу карту у розмірі 83,20 грн., після чого її борг досяг в межах кредитного ліміту 6999,51 грн. Далі нарахування на картку відбувалися позивачем за наступними операціями: 11.04.2023 року - 130,11 грн. (розстрочка на картку), 11.04.2023 року - 260,22 грн. (розстрочка на картку), 11.04.2023 року - 130,11 грн. (розстрочка на картку), 01.05.2023 року - 430,54 грн. (% за кредитом), 11.05.2023 року - 130,11 грн. (розстрочка на картку), 11.05.2023 року - 260,22 грн. (розстрочка на картку), 11.04.2023 року - 130,11 грн. (розстрочка на картку), 01.06.2023 року - 262,23 грн. (% за кредитом), 11.06.2023 року - 130,11 грн. (розстрочка на картку), 11.06.2023 року - 260,22 грн. (розстрочка на картку), 11.06.2023 року - 130,11 грн. (розстрочка на картку), 01.07.2023 року - 277,60 грн. (% за кредитом), 11.07.2023 року - 130,11 грн. (розстрочка на картку), 11.07.2023 року - 260,22 грн. (розстрочка на картку), 11.07.2023 року - 130,11 грн. (розстрочка на картку), 01.08.2023 року - 301,90 грн. (% за кредитом), 02.08.2023 року - 555,56 грн. (банківські операції), 02.08.2023 року - 555,56 грн. (банківські операції) та 02.08.2023 року - 1111,12 грн. (банківські операції). Вказані платежі заявою анкетою відповідачки від 25.03.2021 року визначені не були. Крім цього, заява-анкета не містить відповідних істотних умов кредитного договору, а саме визначення розміру процентів, пені та інших умов відповідальності за порушення умов договору. «Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал банк» при надання банківських послуг щодо продуктів monobank надані суду станом на 27.11.2021 року, хоча договір був укладений 25.03.2021 року та які умови та правила діяли на той час суду не відомо. Відповідно нарахування позивача у період з 11.04.2023 року до 02.08.2023 року сторонами не погоджувалися та не можуть бути стягнуті як тіло кредиту, оскільки такими не є. Позивач в цій частині вводить суд в оману, а тому його доводи судом не приймаються. Той факт, що позивач вписав їх у розрахунок заборгованості як овердрафт нормами укладеного договору не підтверджується, оскільки не має посилань на можливість таких нарахувань (розстрочка по кредиту, % за кредит, банківські операції). Оскільки розрахунок заборгованості складав позивач, то суд його як доказ відкидає, оскільки позиція позивача спростовується наданою суду випискою по картці відповідачці як належного первинного бухгалтерського документу. Таким чином, під час розгляду справи підтвердилася лише заборгованість за тілом кредиту, яка складає 6999,51 грн. та була сформована у період 03-05.03.2023 року. В іншій частині вимоги позивача є безпідставними. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ «Універсал Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Виходячи з наведених норм чинного законодавства, договір, в тому числі і кредитний, може бути укладений шляхом приєднання до запропонованих умов однією із сторін оформлений у формулярах або інших стандартних формах. У постанові Великої Палати ВС від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) стосовно порядку укладання договору кредиту було зазначено наступну правову позицію щодо належного стандарту доведення факту узгодження Умов та правил банківських послуг. Так, у вказаній постанові було зазначено, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України). Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. На підставі ст.141 ЦПК України, враховуючи те, що суд задовольняє позовні вимоги частково у розмірі 6999,51 грн. із 12575,78 грн. заявлених, що складає 55,66%, з відповідачки на користь позивача слід стягнути сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1685,39 грн., що складає 55,66% від сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн. Окремо суддя зазначає, що як вбачається з правового висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Таким чином, звернувшись до суду 19.06.2025 року, позивач фактично припинив дії договору із відповідачкою, який для даних правовідносин визначався строком виданої відповідачці картки строком до 31.12.2030 року. На підставі викладеного та

Outcome: partial