Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Представник ТОВ «ЄАПБ» Костюшок П.М. звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів суму заборгованості за Кредитним договором № 1431393 від 09 лютого 2024 року в розмірі 92100 грн., з яких: 12000,00 грн. - сума заборгованості по основному боргу; 74100,00 грн. - сума заборгованості по відсоткам; 6000,00 грн. сума заборгованості за пенею, а також понесені позивачем судові витрати у розмірі 3028,00 грн. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що\~[PERSON] уклав\~з Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» Договір про надання споживчого кредиту №1431393 від 09 лютого 2024р., в межах якого надав Відповідачу кредит у гривні, а Відповідач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені Кредитним договором. Укладення Договору здійснюється Сторонами за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт (https://sloncredit.com.ua ). Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, шляхом перевірки Товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході. При цьому Споживач самостійно за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства. \~ \~ \~ \~ 14.10.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З 'ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" укладено ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ № 14102024, у відповідності до умов якого ТОВ "ФК "ЄАПБ" зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно п. 1.2. Договору Факторингу, перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Cторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру(ів) Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру(ів) Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до Реєстру боржників від 14.10.2024 до Договору факторингу № 14102024 від 14.10.2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 92100,00 грн., з яких: 12000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 74100,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 6000,00 грн. заборгованість за пенею. Процесуальні дії у справі. Заяви (клопотання) учасників справи. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою від 23 квітня 2025 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.(а.с.37) 26 травня 2025 року представник відповідача [PERSON] адвокат Куценко В.А. надіслав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що відповідач [PERSON] особисто ніколи не отримував грошових коштів від ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а також з п`ятьма іншими юридичними особами, на договори факторингу з якими, посилається ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», та не укладав з юридичними особами, на які посилається позивач жодного кредитного договору, а став жертвою шахрайських дій, в зв`язку з чим просить суд в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до Відповідача [PERSON] відмовити у повному обсязі. (а.с.44-49 ) 27 травня 2025 року представник позивача Стеценко В.І. надіслала суду відповідь на відзив, в якій просить суд відзив [PERSON] на позов про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без розгляду та задоволення; позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором задовольнити в повному обсязі. Розгляд справи проводити за відсутності представника ТОВ «ФК «ЄАПБ».(а.с.56-63) 20 жовтня 2025 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Куценко В.А.надав письмові пояснення, в яких зазначив наступне. Відповідач [PERSON] не погоджується з доводами, викладеними у позовній заяві в повному обсязі, а позовні вимоги вважає незаконними з наступних підстав: Стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором, Відповідач [PERSON] заявляє, що жодного кредитного договору ні з Позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а також ні іншими юридичними особами, на договори факторингу з якими посилається Позивач, він ніколи не укладав і жодної копійки грошових коштів за даним договорами ніколи не отримував. Дійсно, на початку 2024 року, точну дату він зазначити не може, ним було втрачено, а можливо у нього і було навмисно викрадено паспорт (ГО картку) на його ім`я. Відсутність документу він виявив наприкінці лютого 2024 року, після того, як йому стали приходити повідомлення про якісь кредити та необхідності сплати відсотків. В зв`язку з вище зазначеним, [PERSON] одразу звернувся з відповідною заявою до правоохоронних органів, а саме Кам`янського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області, з приводу притягнення до відповідальності осіб, які шахрайськими діями, використовуючи його документи могли оформити кредити, але як зазначено в наданій на його звернення Довідці від 28.02.2024 року поліціянтами, в зв`язку з тим, що на час його звернення [PERSON] не було завдано матеріальної шкоди факту кримінального правопорушення перевіркою встановлено не було, станом на теперішній час за заявою Відповідача [PERSON] оргнами поліції відкрито кримінальне за факто дій невідомих йому осіб, які і призвели до можливого отримання даними особами грошових коштів з використанням його особистих даних. Копії ГО карти [PERSON] та Довідки за матеріалами ЖЄО № 3394 від 28.02.2024 р. та витягу з ЄРДР надавалися до суду та знаходяться в матеріалах справи , а оригінали знаходяться у Відповідача. Уважно ознайомившись з матеріалами додатків позовної заяви, звернутає увагу Шановного суду та зазначає, що в даному провадженні, Позов розглядається в рамках цивільно-процесуального судочинства, а отже відповідно до вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В наданому Позивачем до суду позові про стягнення заборгованості, за начеб то наданим відповідачу кредитом, дійсно зазначені анкетні дані [PERSON] та його РНОКПП, які, як розуміє Відповідач, могли стати та стали доступними стороннім особам, при втраті або викраденні в нього його ГО карти, про яке зазначалося вище, а електронна поштова скринька на яку містяться посилання деяких договорів, ніколи не реєструвалася [PERSON] , він ніколи не надавав згоди зазначеним в позові юридичним особам, на обробку своїх персональних даних, як ніколи він не мав в користуванні і мобільного телефонного номеру інформація стосовно якого присутня в деяких договорах на які посилається позивач, адже даний номер йому ніколи не належав і Позивач не може довести зворотнє, як і не зможе пояснити, яким чином він ідентифікував особу, яка звернулася за кредитом, саме як [PERSON] , адже рахунок на який зазначені в позові компанії перераховував грошові кошти в банківській установі повинен був ідентифіковуватися саме за [PERSON] , а він до даного рахунку ніякого відношення не мав, і ніяких грошей не отримував. Позов містить посилання про направлення Клієнту, тобто [PERSON] , для ознайомлення Оферти, мовою оригіналу: «Оферта,\~що міститься\~за гіперпосиланням\~є пропозицією\~у розумінні\~ч.4\~cm.ll\~ЗУ «Про\~електронну комерцію», але відповідно\~до вимог\~п.2\~ч.2\~ст.1\~цього самого\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» на який посилається Позивач:Відповідно до вимог ч.2 ст.2 цього Закону: Порядок надання\~банківських послуг,\~випуску та\~обігу електронних\~грошей,\~здійснення переказу\~коштів не\~є предметом\~правового регулювання\~цього Закону\~і регулюється\~спеціальним законодавством. До послуг\~систем дистанційного\~обслуговування,\~надання платіжних\~послуг (у\~тому числі\~послуг з\~випуску та\~виконання платіжних\~операцій з\~електронними грошима),\~страхування та\~інших послуг,\~що регулюються\~спеціальним законодавством,\~цей Закон\~застосовується лише\~в частині\~правочинів,\~вчинених в\~електронній формі,\~яка не\~суперечить спеціальному\~законодавству України, що регулює здійснення послуг із дистанційного обслуговування, надання платіжних послуг, страхування, зокрема законам України"Шо електронні документи та електронний документообіг". "Про електроннуі дентифікацію та електронні довірчі послуги". "Про платіжні послуги", "Про\~фінансові послуги\~та фінансові\~компанії",\~"Про\~банки і\~банківську діяльність" та "Про страхування". Окрім самого Позову, до суду надано інші розрахунки та документи, які жодним чином не доказують того факту що [PERSON] надавалися грошові кошти, які Позивач намагається незаконно стягнути, а з урахуванням тих обставин, що його документи могли знаходитися в розпорядженні сторонніх осіб, які і могли вчинити шахрайські дії стосовно Позивача, взагалі ставить під сумнів залучення [PERSON] в якості належного відповідача, з урахуванням того факту, що він ніколи не отримував зазначені в позові грошові кошти. Але якщо навіть залишити поза належною увагою обставини за яких [PERSON] став жертвою злочину, заявлений Позивачем позов не підлягає задоволенню з наступних підстав : Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певноїобставини, то суд робить висновок про її недоведення. У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17.Верховний Суд зауважує, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто наддав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (Постанова Всвід 21 вересня 2022 року у справі № 645/5557/16-ц Обов`язковим аспектом щодо дійсності вимоги є підставність виникнення вимоги (стаття 11 ЦК України), як елементу зобов`язального правовідношення (стаття 502 ЦК України) на момент відступлення та підтвердження вимоги відповідними доказами. Дійсною для передачі також є вимога, яка виникла, але строк виконання цієї вимоги ще не настав. Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012 Згідно з копією Акта приймання передачі Реєстру боржників від 14.10.2024 до Договору факторингу № 14102024 клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників. Згідно витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 14102024 від 14.10.2024, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором 1431393 від 09.02.2025р. Слід зазначити про те, що відомостей в якій формі передавалися реєстри боржників, яка кількість відступлених прав грошової вимоги та яка загальна сума заборгованості вказані Акт та Витяг не містять, адже Реєстри боржників, право вимоги до яких були відчужені ТОВ «Слон кредит», суду не надані. При цьому, наданий позивачем до суду Витяг з Реєстру боржників до Договору факторингу не містять підписів представників ТОВ «Слон кредит», ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Натомість з наданого витягу встановлено, що такий сформовано представником ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Костюшок П.М.. 21.02.2025р. Тобто вказані Витяг та Акт є документами, що створені самим позивачем, які не підписано та не завірено печатками другої сторони. Фактично надані документи сформовані представником позивача та не є ідентичним копії оригінального документа. Надані документи лише констатують наявність заборгованості у фіксованій сумі, але не підтверджують її наявність, походження і розмір. Разом з цим, позивачем надано розрахунки заборгованості за укладеними між ТОВ «Слон кредит»,та [PERSON] який не містить підпису директору ТОВ «Слон кредит».При цьому звертаю увагу суду, що додатки до договорів факторингу без банківської виписки з особового рахунку позичальника жодним чином не підтверджують, яку суму коштів отримав відповідач за укладеними договорами, яка частина тіла кредиту та відсотків за його користування була сплачена ним, а яка частина не була сплачена стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування, наданий же розрахунок заборованості взагалі не має жодного підпису, що унеможливлює його сприяння як документу взагалі. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів йо конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. Такий висновок узгоджується з постановами Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц, від 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15-ц. Відтак, виписки з рахунків позичальника можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором, проте такі до суду не надані, в зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити наявність підстав для стягнення заборгованості з відповідача. За змістом наданого до суду розрахунку, позивач вказує, що відповідач має непогашену заборгованість: сума заборгованості за основною сумою боргу 12000 грн, сума заборгованості за відсотками 74100 грн, сума заборгованості по штрафам 6000 грн. але разом станом на 03.02.2025р. чомусьзаборгованість складає -126264 грн. Однак, звертає увагу суду на те, що навіть належним чином оформлений розрахунок заборгованості не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договорів на умовах, які вказані в позовній заяві, а отже, не є належними доказами наявності заборгованості. Вказаний розрахунок з зазначенням конкретних розмірів заборгованості, є документам, що створений самим позивачем, а відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 29 січня 2020 року у справі № 755/18920/18, розрахунок заборгованості не є доказом існування між сторонами кредитних правовідносин, наявності заборгованості та її розмір, оскільки даний розрахунок заборгованості сам по собі не може бути належним та допустимим доказом укладення кредитного договору та наявності заборгованості за цим договором, оскільки будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача, позивачем не надано. Також варто звернути увагу суду на той факт, що відповідно до договору №1431393 про надання споживчого кредиту від 09.02.2024 згідно пункту 1.3 сума кредиту становить 12000 гривень. Згідно додатку 1 до договору про надання споживчого кредиту № 1431393 від 09.02.2024, яка підписана відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором таблиця обчислення вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит розраховувалась на чисту суму кредиту 12000 гривень , згідно розрахунку заборгованості за даним договором вона складає 126264грн, а Позивачем заявлена вимога на стягнення 92100 гривень, отже виникає питання куди поділася різниця між 126264-92100=34164 гривні, що вкотре вказує на недопустимість наданих позивачем докуиментів в якості доказів заборгованості. При цьому, будь-яких пояснень розбіжності зазначеної суми у витягу та у розрахунках заборгованості за кредитним договором №1431393 від 09.02.2024 позивачем не надано, Позивач поставивши питання про стягнення заборгованості за наданими кредитами у визначеному розмірі надав лише розрахунок заборгованості, з якого неможливо встановити його правильність та об`єктивність. Щодо наданих позивачем на підтвердження позовних вимог довідок про онлайн сервіс створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису «Протокол», та листа ТОВ «Пейтек Україна, які з позиції позивача підтверджують зарахування коштів та розрахунок заборгованості, хочу заначити, що надані листи не є первинними бухгалтерськими документами, які би беззастережно свідчили про факт переказу коштів саме відповідачеві. Листи містить\~лише інформацію\~про можливість\~здійснення електронного\~підпису електронних\~переказів,\~однак не\~містять жодних\~ідентифікаційних даних,\~які б\~дозволили однозначно\~стверджувати,\~що грошові\~кошти якщо\~і перераховувалися\~то саме\~відповідачеві.\~Тобто,\~ці докази\~є недопустимими\~та недостатніми\~для підтвердження\~обставин,\~на які\~посилається позивач,\~як і\~наданий до\~суду Позивачем\~Договір факторінгу,\~який не\~містить всіх\~сторінок договору, адже відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Верховний Суд зазначає, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структур істатті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та з метою, яку прагнуть (EAST WEST ALLIANCE LIMITED v. UKRAINE, № 19336/04, § 166-168, ЄСПЛ, від 23 січня 2014 року). Відповідно до ч.І ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи вищевикладене, Відповідач [PERSON] вважає, що в зв`язку з тим, що Він особисто ніколи не отримував грошових коштів від ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а також з п`ятьма іншими юридичними особами, на договори факторингу з якими, посилається ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», та не укладав з юридичними особами, на які посилається позивач жодного кредитного договору, а став жертвою шахрайських дій, взагалі відсутні підстави для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», саме до Відповідача Кузьменко М.Є. Представник позивача та представник відповідача в судове засідання не з`явилися. Надали суду заяви про розгляд цивільної справи у їх відсутність. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що\~ТОВ СЛОН КРЕДИТ» є фінансовою установою, про що було отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК №В0000088 від 27.11.2020, видане Національним банком України. (а.с.26) 09 лютого 2024р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір № 1431393 про надання споживчого кредиту «Комфортний». (а.с.7-11, 12-13) Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб.телефону Відповідача, про що свідчить п. 10 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 Договору, укладення Договору здійснюється Сторонами за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт (https://sloncredit.com.ua ). Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, шляхом перевірки Товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході. При цьому Споживач самостійно за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства. \~ \~ \~ \~ Згідно з п.п. 1.2-1.4 п.1 Договору, на умовах, встановлених договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту складає 12000 гривень. Строк кредиту 360 днів Згідно п.п.1.5.1 п.1 Договороу, стандартна процентна ставка становить 2,50% в день та зараховується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. Відповідач отримав кредит в сумі 12000 грн. на свою платіжну карту № [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ "ПЕЙТЕК УКРАЇНА" про перерахування коштів. (а.с.14) Як вбачається з розрахунку заборгованості [PERSON] за Кредитним договором №1431393 від 09.02.2024 року станом на 14.10.2024 року має заборгованість у розмірі\~92100,00\~грн.,\~з яких:\~12000,00\~грн.\~-\~сума заборгованості\~за основною\~сумою боргу;\~74100,00\~грн.\~-\~сума заборгованості\~за відсотками;\~6000,00\~грн.\~ заборгованість\~за пенею. (а.с.15) 14.10.2024року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" укладено ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ № 14102024, у відповідності до умов якого ТОВ "ФК "ЄАПБ" зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. (а.с.17-19, 20) Згідно п. 1.2. Договору Факторингу, перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Cторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру(ів) Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру(ів) Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до Реєстру боржників від 14.10.2024 до Договору факторингу № 14102024 від 14.10.2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 92100,00 грн., з яких: 12000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 74100,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 6000,00 грн. заборгованість за пенею. (а.с.21) Щодо відступлення прав вимоги. Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином. Згідно ч. 1 ст.1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст.1078 Цивільного кодексу України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Матеріали справи містять належні та допустимі докази, які підтверджують відступлення прав вимоги за кредитним договором від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» до ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ". З приводу підписання електронного договору. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Судом не встановлено порушень щодо укладання та підписання сторонами електронного договору про надання кредиту, паспорту споживчого кредиту. З приводу кредитних зобов`язань та сплати відсотків. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Закон України «Про споживче кредитування» визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. Згідно п. 1 ч. 1 Закон України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Стаття 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначає інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті ( ч. 2 ст. 9 Закону). Отже, судом встановлено, що між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачем укладено електронний кредитний договір. Також судом встановлено, що після підписання кредитного договору відповідачу надано кредитні кошти у розмірі 12000 грн. Між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» до ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" укладено договір факторингу, яким одна сторона відступає іншій стороні права вимоги до боржників з кредитними договорами. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не повернув в повному обсязі кредитні кошти та допустив заборгованість. Проте сторонами погоджено суму кредиту, тип кредиту, строк кредитування, процентну ставку та порядок повернення кредиту. Указані докази свідчать про досягнення сторонами згоди щодо істотних умов договору, як того вимагають положення ст. 638 ЦК України. З приводу тверджень відповідача про скоєне кримінальне правопорушення з метою незаконного отримання кредитних коштів. Як вбачається з Витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань від 07.03.2025 року ВП №1 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за №12025046790000046 за ч.1 ст.182 КК України. Під час досудового розслідування встановлено, що невстановлена особа шляхом використання персональних даних [PERSON] , а саме даних його ІD-картки, відкрила кредитні договори у наступних колекторських та фінансових компаніях: ТОВ «Споживчий центр», ТОВ «УКРКРЕДИТ ФІНАНС», ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», які в різний період часу подали до суду та намагаються стягнути не існуючи борги на загальну суму 180000 гривен, чим порушила недоторканість житла [PERSON] (а.с. ) Суд критично ставиться до тверджень представника відповідача про те, що невстановлена особа вчинила шахрайські дії щодо оформлення кредитного онлайн договору від імені відповідача, оскільки жодних винних осіб у кримінальному провадженні №12025046790000046 від 07.03.2025 року за ч. 1 ст. 182 КК України не встановлено. Факт внесення відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань ще не свідчить про наявність складу кримінального правопорушення, а є лише обов`язком (реагуванням) відповідальної особи на таке повідомлення. Таким чином, за відсутності вироку суду, що набрав законної сили, доводи відповідача про неукладення кредитного договору є необґрунтованими. Суд критично ставиться до посилання представника відповідача з приводу того, що в підтвердження укладення Договору факторингу, позивачем наданий Витяг з Реєстру боржників до Договору факторингу не містять підписів представників ТОВ «Слон кредит», ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів", оскільки він сформований представником позивача і на нього відсутні підписи представників ТОВ «Слон кредит», ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів". Так, представником позивача до Відповіді на відзив на позовну заяву надана копія Реєстру боржників (додаток №1 до Договору факторингу № 14102024 від 14 жовтня 2024 року, який містить і підписи, і печатки ТОВ «Слон кредит», ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів". (а.с.64-65) Враховуючи вище викладене, суд дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів вважає, що позов слід задовольнити в повному обсязі та стягнути відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 92100,00 грн. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати в сумі 3028,00 грн.

Outcome: approved