Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-21 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 101058795 в розмірі 38457,50 грн, з яких 9500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 27957,50 грн. сума заборгованості за відсотками, 1000 грн заборгованість за комісією. Свої вимоги мотивує тим, що 01.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 101058795, який підписано електронним підписом позичальника відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого на номер мобільного телефону. 16.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 16072024 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає), а ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників вказані у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 16.07.2024 до договору факторингу ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в розмірі 38457,50 грн, з яких 9500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 27957,50 грн. сума заборгованості за відсотками, 1000 грн заборгованість за комісією. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній, незважаючи на повідомлення не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Відзив на позов не надано. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22.10.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження, постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві прохає розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в силу вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Причини неявки не повідомив, відзив не надав. 22 жовтня 2025 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 08 листопада 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № 101058795, який підписано електронним підписом позичальника відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого на номер мобільного телефону, за яким надано в позику 10000 грн. строком на 30 днів з 08.11.2021, термін повернення кредиту 08.12.2021, комісія за надання кредиту: 1000, яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово (п.1.5.1), за користування кредитом клієнт сплачує стандартну процентну ставку 1,50 % від фактичного заробітку кредиту за кожен день (п.1.5.2) (а.с.5-9). З додатку №1 до договору про споживчий кредит № 101058795 від 08.11.2021 вбачається графік платежів, згідно якого відповідач 08.11.2021 отримав кредит в сумі 10000 грн. Станом на 08.12.2021 чиста сума кредиту становить 15500 грн., 4500 грн. - проценти за користування кредитом та 1000 грн.- комісія за надання кредиту (а.с.9 на звороті). Згідно додатку №2 до договору [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту (а.с.10). Відомістю про\~щоденні нарахування\~підтверджується,\~що за\~кредитним договоромнараховувалися\~проценти,\~відбувалася сплата\~тіла кредиту\~та процентів,\~списання тіла\~кредиту,\~комісії,\~процентів за\~рахунок фінансового\~результату (а.с.12). ТОВ «Мілоан»\~свої зобов`язання\~за договором\~виконало,\~а саме\~перерахувало відповідачу,\~що підтверджується\~квитанцією\~№34891940\~від 08.11.2021\~про перерахування\~ [PERSON] \~ 10000 грн (а.с.14) 16 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 1607224 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає), а ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні між ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників вказані у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в розмірі 38457,50\~ грн. (а.с.16-20,21,23) Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» має вид економічної діяльності: інші види кредитування (а.с.58) Згідно Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, статуту Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» має види діяльності факторинг (а. с. 24-38) ІV. Норми права. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1ст. 1077 ЦК України). За приписами ч. 1ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору...., неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. V. Оцінка Суду. Суд оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо вважає, що існують підстави для задоволення позову. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорах строк грошові кошти та нараховані відсотки не повернув. З часу отримання позивачем права вимоги до відповідача, останнім заборгованість за кредитним договором №101058795 від 08.11.2021 не сплачувалася. Розмір суми заборгованості не оспорюється відповідачем За таких обставин, з [PERSON] підлягає стягненню 38457,50 грн. Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29). Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК з відповідача слід стягнути на користь позивача 3028 грн. судового збору.

Outcome: approved