Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-20 00:00:00

До Лозівського міськрайонного суду Харківської області надійшла позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] , про відшкодування шкоди в порядку регресу, а саме витрат, повязаних з регламентною виплатою в розмірі 81 307,33 гривень, вартістю послуг експерта у сумі 4 300,00 грн. та судових витрат у розмірі 3 028,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01.12.2023 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ВАЗ 21124 днз [NUMBER] під керуванням відповідача та транспортного засобу CHERY QQ днз [NUMBER] під керуванням [PERSON] , власником є [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу потерпілої особи була застрахована в ПАТ НАСК ОРАНТА, строк дії договору на момент ДТП діяв. Відповідач на дату скоєння ДТП не мав чинного договору обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03.12.2024 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України. 08.03.2024 року потерпіла особа з метою отримання страхового відшкодування звернулася до МТСБУ з відповідною заявою за результатами розгляду якої позивачем було відкрито регресну справу №101316. 26.04.2024 року було складено звіт №125 з визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників автомобіля, за результатами якого визначено, що вартість матеріального збитку завданого власнику авто CHERY QQ становить 99 988,50 грн. На виконання вимог закону позивачем було виплачено страхове відшкодування потерпілій особі у розмірі 81 307,33 грн., також позивачем були понесені додаткові витрати у розмірі 4 300,00 грн., що загалом складає 85 607,33 грн. З огляду на викладене, беручи до уваги, що у добровільному порядку відповідачем позивачу не відшкодовано збитки, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано час для подання заяв по суті. Судом було здійснено перехід до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Виклик відповідача здійснювався шляхом розміщення оголошення. У судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Лозівського міськрайонного суду Харківської області. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з викладеного, суд здійснює розгляд справи в заочному порядку, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 01.12.2023 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ВАЗ 21124 днз [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу CHERY QQ днз [NUMBER] під керуванням [PERSON] , власником якого є [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Вина Відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03.12.2024 року згідно якого [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с.19-20). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу потерпілої була застрахована в ПАТ НАСК ОРАНТА, строк дії договору на момент ДТП діяв, що підтверджується копією полісу №212673938 (а.с.18). Відповідач на дату скоєння ДТП не мав чинного договору обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Як вбачається зі звіту №125 з визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників автомобіля від 26.04.2024 року вартість матеріального збитку завданого власнику авто CHERY QQ становить 99 988,50 грн. (а.с.28-62). Зазначена шкода, особисто винуватцем ДТП, не була відшкодована потерпілій особі. 08.03.2024 року потерпіла особа з метою отримання страхового відшкодування звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) з відповідною заявою (а.с.21-27) за результатами розгляду якої позивачем було відкрито регресну справу №101316. Моторно (транспортне) страхове бюро України видало наказ про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] у розмірі 81 307,33 грн. (а.с.65). Як вбачається з копії платіжної інструкції, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обовязок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно- правову відповідальність перерахувавши потерпілій особі [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 81 307,33 грн. (а.с.70). Також позивачем були понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди у розмірі 4 300,00 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції №887116 (а.с.71). З метою досудового врегулювання спору, Позивачем надіслано Відповідачу лист-вимогу щодо добровільного відшкодування витрат, однак, станом на дату подання цієї позовної заяви, Відповідачем не відшкодовано витрат, пов?язаних з виплатою страхового відшкодування(а.с.68). Враховуючи вище вказане, МТСБУ звернулося до суду з даним позовом. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, вказаної у позові, є встановленою. Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно дост. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 999 ЦК України встановлено, що законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). Приписами ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу. П. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Приписами ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно приписів п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. На підставі викладеного, враховуючи те, що шкода заподіяна з вини відповідача, беручи до уваги відсутність відзиву, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved